Справа № 0670/3415/12
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/64150/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Мироненка О.В.,
Сороки М.О., розглянувши в порядку
письмового провадження касаційні
скарги управління Пенсійного фонду
України в м. Житомирі Житомирської
області та Головного управління
Державної казначейської служби
України у Житомирській області на
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 25 червня 2012
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 06 вересня 2012 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до управління
Пенсійного фонду України в м. Житомирі,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Житомирській області, третя особа:
Житомирській ВРЕВ управління
державної автомобільної інспекції
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Житомирській області,
про визнання дій неправомірними,
зобов'язання повернути помилково
сплачені кошти, -в с т а н о в и л а:ОСОБА_4
звернулась до суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Житомирі, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Житомирській області, третя
особа: Житомирській ВРЕВ управління
державної автомобільної інспекції
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Житомирській області,
про визнання дій неправомірними,
зобов'язання повернути помилково
сплачені кошти.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 25 червня 2012
року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в м. Житомирі
Житомирської області щодо
безпідставного стягнення з ОСОБА_4
збору на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування по операції з
відчуження легкового автомобіля щодо
відмови у повернені їй сплачених
коштів.

Стягнуто з Державного бюджету України
через Головне управління Державної
казначейської служби України в
Житомирській області на користь ОСОБА_4
суму помилково сплаченого збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, по операції з відчуження
легкового автомобіля, у розмірі 4747, 50
грн.

Відшкодовано на користь ОСОБА_4 з
Державного бюджету України понесені
судові витрати у сумі 143, 00 грн.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 06 вересня
2012 року постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 25
червня 2012 року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у
справі рішеннями судів, управління
Пенсійного фонду України в м. Житомирі
Житомирської області та Головне
управління Державної казначейської
служби України у Житомирській області
звернулись до Вищого
адміністративного суду України з
касаційними скаргами, в яких
посилаються на неправильне
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
просять рішення судів попередніх
інстанцій скасувати та постановити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

У зв'язку з відсутністю клопотань усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд касаційних скарг проводиться в
порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційних скарг,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційні
скарги не підлягають задоволенню за
таких підстав.

Судами встановлено, що 25 квітня 2012 року
ОСОБА_4 придбала автомобіль марки HYUNDAI
Tucson.

При реєстрації автомобіля в органах
ДАІ 25 квітня 2012 року позивачем за
вимогою працівників ДАІ сплачено збір
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування при відчуженні
автомобіля 3% у розмірі 4747,50 грн.

ОСОБА_4 17 травня 2012 року звернулась до
управління Пенсійного фонду України в

м. Житомирі із заявою про повернення
сплаченого збору, у відповідь на яку
отримала відмову.

Вважаючи, що при реєстрації автомобіля
ОСОБА_4 не повинна була сплачувати збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 3 % вартості
автомобіля, позивач звернулась з цим
позовом до суду.

Задовольняючи позов, суди виходили з
того, що позивач має право на
повернення суми збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування у
розмірі 3 % вартості автомобіля.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з таким висновком судів з
огляду на таке.

Пунктом 7 статті 1 Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено вичерпний
перелік осіб - платників збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, передбачено, що
платниками збору є юридичні та фізичні
особи при відчуженні легкових
автомобілів, крім легкових
автомобілів, якими забезпечуються
інваліди, та тих автомобілів, які
переходять у власність спадкоємцям за
законом.

Згідно з пунктом 6 статті 2 Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
об'єктом оподаткування для платників
збору, визначених пунктом 7 статті 1
цього Закону, є вартість легкового
автомобіля.

Відповідно до статті 4 Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» для платників
збору, визначених пунктом 7 статті 1
цього Закону, на обов'язкове державне
пенсійне страхування встановлюється
ставка збору у розмірі 3 відсотків від
об'єкта оподаткування, визначеного
пунктом 6 статті 2 цього Закону.

Статтею 3 наведеного Закону
встановлено, що збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування
платники збору сплачують до Пенсійного
фонду України у порядку, визначеному
законодавством України.

На виконання вимог вищезазначеної
статті Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» постановою Кабінету
Міністрів України від 03 листопада 1998
року №1740 затверджено Порядок сплати
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій (далі - Порядок),
який регулює питання сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій згідно із
Законом України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до пункту 12 Порядку
платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
операцій з відчуження легкових
автомобілів є підприємства, установи
та організації всіх форм власності, а
також фізичні особи, які набувають
право власності на легкові автомобілі
шляхом: купівлі легкових автомобілів, у
тому числі у виробників або
торгівельних організацій (крім
випадків забезпечення автомобілями
інвалідів згідно із законодавством);
міни; дарування (безоплатної передачі);
успадкування (крім випадків
успадкування легкового автомобіля за
законом); з інших підстав, передбачених
законодавством.

Отже, на час виникнення спору положення
Порядку суперечили вимогам Закону
України

«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» в частині
регулювання правовідносин зі сплати
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження
легкових автомобілів.

Відповідно до частини 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

З огляду на викладене, обов'язок сплати
збору не може бути покладений на особу,
яка набуває право власності у
відповідності до Порядку, оскільки це
суперечить акту вищої юридичної сили.

Враховуючи вищенаведене, суди
попередніх інстанцій дійшли вірного
висновку, що позивач має право на
повернення сплаченої суми збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі

3 % вартості автомобіля.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційних скарг не дають
підстав для висновку, що судами при
розгляді справи допущені порушення
норм матеріального чи процесуального
права.

Постановлені у справі рішення судів є
законними та обґрунтованими, і
підстави для їх зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційні скарги управління
Пенсійного фонду України в м. Житомирі
Житомирської області та Головного
управління Державної казначейської
служби України у Житомирській області
залишити без задоволення.

Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 25 червня 2012
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 06 вересня 2012 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до управління
Пенсійного фонду України в м. Житомирі,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Житомирській області, третя особа:
Житомирській ВРЕВ управління
державної автомобільної інспекції
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Житомирській області,
про визнання дій неправомірними,
зобов'язання повернути помилково
сплачені кошти - залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: