Справа № 821/4728/13-а
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 р. Справа № 821/4728/13-а
Херсонський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Пекного А.С.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Відділу державної
виконавчої служби Суворовського
районного управління юстиції у м.
Херсоні про скасування постанови про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до
суду із адміністративним позовом до
відділу Державної виконавчої служби
Суворовського районного управління
юстиції у м. Херсоні (далі - відповідач,
ВДВС Суворовського РУЮ), у якому
просить захистити порушені права
шляхом скасування постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження від 16.10.2012 р. ВП
№27075315.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем прийнята оскаржувана
постанова від 16.10.2012 р. ВП №27075315 про
арешт майна боржника з метою
забезпечення стягнення
адміністративно-господарських санкцій
в розмірі 4005,04 грн., застосованих до
ОСОБА_1 постановою Управління у справах
захисту прав споживачів у Херсонській
області від 11.04.2011 р. Вказану постанову
про арешт майна боржника позивач
вважає незаконною, посилаючись на ст.. 41
Конституції України, в якій закріплено,
що ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Також
позивач вказує на те, що вона оскаржила
постанову Управління у справах захисту
прав споживачів у Херсонській області
від 11.04.2011 р. до суду, а тому у
відповідача не було законних підстав
вчиняти на її виконання виконавчі дії.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що
дії державного виконавця щодо арешту
майна боржника, що знаходиться у її
власності, суперечить законодавству і
є неправомірним, у зв'язку з чим просить
позов задовольнити.

Сторони у судове засідання не
з'явились, будучі належним чином
повідомлені про дату і час розгляду
справи, надали до суду клопотання про
розгляд справи в порядку письмового
провадження.

Статтею 122 КАС України передбачено, що
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами. Виходячи з
вищевикладеного, суд вважає можливим
розглянути справу в порядку письмового
провадження.

Відповідач надав письмові заперечення
на позов, у яких просить відмовити у
задоволенні позову з тих підстав, що
постанова управління у справах захисту
прав споживачів у Херсонській області
від 11.04.2011 р. №104 є виконавчим
документом, оформлена належним чином,
строк пред'явлення до примусового
виконання не сплив, а тому підстави для
відмови у відкритті виконавчого
провадження були відсутні. Постанова
про відкриття виконавчого провадження
від 14.06.2011 р. направлена сторонам та
боржнику надано строк для
добровільного виконання до 21.06.2011 р.
Оскільки, станом на 16.10.2012 р. борг не був
сплачений в добровільному порядку,
державним виконавцем винесено
постанову про накладення арешту на все
майно боржника та оголошення заборони
на його відчуження у межах суми боргу,
яка направлена сторонам.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
наявні у справі докази у їх сукупності,
суд вважає, що позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що Управлінням у
справах захисту прав споживачів у
Херсонській області прийнято
постанову № 104 від 11.04.2011 р. про
накладення стягнень передбачених ст.23
Закону України "Про захист прав
споживачів", за порушення позивачем
ст.ст.15, 26 Закону України "Про захист
прав споживачів". Вказаною постановою
до позивача застосовано штраф у
розмірі 4005,04 грн.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1
оскаржено в судовому порядку постанову
управління у справах захисту прав
споживачів у Херсонській області №104
від 11.04.2011 р.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 24.06.2011 р. у
справі №2а-2901/11/2170, залишеною без змін
ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 06.02.2013 р.,
відмовлено в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 до
управління у справах захисту прав
споживачів в Херсонській області про
скасування постанови №104 від 11.04.2011 р.
про накладення стягнень.

Вказаними рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій встановлена
правомірність та законність постанови
управління у справах захисту прав
споживачів у Херсонській області №104
від 11.04.2011 р.

Відповідно до ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З матеріалів справи вбачається, що ВДВС
Суворовського РУЮ в м. Херсоні прийнято
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 14.06.2011 р. ВП 27075315 з
виконання постанови Управління у
справах захисту прав споживачів у
Херсонській області №104 від 11.04.2011 р.
про стягнення з ОСОБА_1 штафу в сумі 4005,04
грн.

Даною постановою боржнику надано строк
для добровільного виконання до 21.06.2011
року. У зв'язку з невиконанням вказаної
постанови в добровільному порядку,
відповідачем винесено постанову від
16.10.2012 р. ВП №27075315 про арешт майна
боржника, якою накладено арешт на майно
боржника ОСОБА_1, лише в межах суми
боргу.

Положеннями ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
виконавче провадження, як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст.17 Закону України "Про
виконавче провадження" примусове
виконання рішень державною виконавчою
службою здійснюється на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом. Державною виконавчою службою
підлягають виконанню рішення інших
органів державної влади у випадках,
якщо за законом їх виконання покладено
на державну виконавчу службу.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України "Про
захист прав споживачів" у разі
невиконання в добровільному порядку
суб'єктами господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, визначених
у статті 26 цього Закону рішень
(постанов) центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері державного контролю
за додержанням законодавства про
захист прав споживачів, та його
посадових осіб про накладення
стягнення примусове виконання таких
рішень (постанов) здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
організації примусового виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), в порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження".

Виходячи із системного аналізу
вказаних вище правових норм, суд
приходить до висновку, що постанова
управління у справах захисту прав
споживачів у Херсонській області про
накладення стягнення (штрафу) є
виконавчим документом.

Положеннями ст.25 Закону України "Про
виконавче провадження" визначено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення виконавчого документу до
виконання і цей документ відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.
Державний виконавець у 3-денний строк з
дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. В
постанові державний виконавець
встановлює строк для добровільного
виконання рішення, який не може
перевищувати семи днів, з моменту
винесення постанови та зазначає, що у
разі ненадання документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочато примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору та витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій.

Судом встановлено, що вищевказана
постанова Управління у справах захисту
прав споживачів у Херсонській області
відповідає вимогам, які пред'являються
до виконавчого документа, строк
пред'явлення їх до виконання не
закінчився, вказаний виконавчий
документ пред'явлений до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання, а тому
державний виконавець, відкривши
виконавче провадження, діяв на
підставі та в межах чинного
законодавства України.

Законом України "Про виконавче
провадження" передбачено, що державний
виконавець повинен здійснювати дії, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів.

Відповідно до ст.. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право, з
поміж іншого накладати арешт на майно
боржника, опечатувати, вилучати,
передавати таке майно на зберігання та
реалізовувати його в установленому
законодавством порядку; накладати
арешт на кошти та інші цінності
боржника, зокрема на кошти, які
перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах, а також
опечатувати каси, приміщення і місця
зберігання грошей;

Статтею 57 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Відповідно до ч. 3 ст. 57 Закону України
«Про виконавче провадження»
постановами, може бути накладений
арешт у розмірі суми стягнення з
урахуванням виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій та
застосованих державним виконавцем
штрафів, на все майно боржника або на
окремі предмети. Копії постанови, якою
накладено арешт на майно боржника та
оголошено заборону на його відчуження,
державний виконавець надсилає органам,
що здійснюють реєстрацію майна або
ведуть реєстр заборони на його
відчуження.

З матеріалів справи вбачається, що
оскаржуваною постановою про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження від 16.10.2012 р. ВП
№27075315 державним виконавцем накладено
арешт на майно, що належить ОСОБА_1 у
межах суми звернення стягнення (тобто
4005,04 грн.).

Посилання позивача на факт оскарження
у судовому порядку постанови про
накладення
адміністративно-господарських
санкцій, яка виконаувалась
відповідачем та на факт повідомлення
державного виконавця про оскарження
постанови управління у справах захисту
прав споживачів про накладення
стягнень в судовому порядку як на
підставу для визнання протиправною
оскарженої постанови відповідача про
арешт майна, суд не бере до уваги,
оскільки чинним законодавством
України, а саме статтею 37 Закону
України «Про виконавче провадження» не
передбачено обов'язку чи права
державного виконавця зупиняти
виконавче провадження в разі
оскарження боржником постанови про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
чи вирішувати у зв'язку з цим питання
про завершення виконавчого
провадження, тобто даний факт не є
обставиною, що зумовлює обов'язкове
зупинення виконавчого провадження або
унеможливлює вчинення виконавчих дій.
З цього приводу суд також зазначає, що
відповідно до ч.3 ст. 117 КАС України
подання адміністративного позову, а
також відкриття провадження в
адміністративній справі не зупиняють
дію оскаржуваного рішення суб'єкта
владних повноважень, тобто те, що
позивач звернулась до Херсонського
окружного адміністративного суду із
позовом про скасування постанови
Управління у справах захисту прав
споживачів у Херсонській області №104
від 11.04.2011р., не зупинило автоматично
дії цієї постанови.

Суд враховує те, що позивачем не
наведено обставин, які б могли свідчити
про протиправність рішення
відповідача щодо арешт майна і не
надано відповідних доказів.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що відповідач діяв на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а тому позовні вимоги
є необґрунтованими і задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України,
суд, -

постановив:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення. В разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
Пекний
А.С.

кат. 11.5