Справа № 2-а-2314/5205/12
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2-а-2314/5205/12 Головуючий у 1-й
інстанції: Макаренко І.В.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2013 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Твердохліб В.А., Костюк Л.О.

при секретарі
- Золотоверх І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Черкаської міської ради на постанову
Придніпровського районного суду міста
Черкаси від 13 травня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Черкаської міської ради, третя особа:
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Промінь»
про визнання недійсним та скасування
рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Придніпровського районного
суду міста Черкаси від 13 травня 2013 року
адміністративний позов задоволено.

Відповідач, не погоджуючись із
зазначеною постановою, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить суд скасувати постанову
та прийняти нову, якою у задоволені
позову відмовити.

Згідно до частини четвертої ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як свідчать обставини справи, рішенням
Черкаської міської ради № 5-515 від 22
квітня 2004 року надано позивачу дозвіл
на розробку проекту відведення
земельної ділянки.

Рішенням №5-1070 від 19.08.2010 «Про відміну
рішення Черкаської міської ради від
22.04.2004 року №5-515 «Про надання
приватному підприємцю ОСОБА_2 дозволу
на розробку проекту відведення
земельної ділянки», прийняте на
підставі статті 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
ст.ст. 12,42 ЗК України.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку
місцевого органу самоврядування та з
метою їх відновлення ОСОБА_2 звернулась
за захистом до суду.

Рішенням Придніпровським районним
судом м. Черкаси від 21 березня 2011 року,
залишеного без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13 жовтня 2011 року, у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Проте, 22 травня 2012 року в результаті
касаційного перегляду, Вищим
адміністративним судом України
прийнято рішення, яким скасовано
рішення попередніх судових інстанції
та направлено дану справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи судові рішення, суд
касаційної інстанції дійшов висновку,
що судами не з'ясовано приналежності
спірної земельної ділянки до
прибудинкової території
багатоквартирного будинку «Промінь»
за адресою: м. Черкаси, вул. Гоголя, 583, а
також не було витребовувано рішення
Черкаської міської ради № 5-515 від 22
квітня 2004 року про надання приватному
підприємцю ОСОБА_2 дозволу на розробку
проекту відведення земельної ділянки.

Задовольняючи позовні вимоги за
результатами нового розгляду справи,
суд першої інстанції виходив з того, що
рішення Черкаської міської ради №
5-515 від 22 квітня 2004 року «про надання
приватному підприємцю ОСОБА_2 дозволу
на розробку проекту відведення
земельної ділянки» є ненормативним
правовим актом, вичерпує свою дію
фактом виконання, а тому орган
місцевого самоврядування не мав права
його скасовувати.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на таке.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Статтею 25 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачено,
що міські ради правомочні розглядати і
вирішувати питання, віднесені
Конституцією, цим та іншими законами до
їх відання.

Пунктом 34 ст. 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
встановлено, що міські ради правомочні
вирішувати відповідно до закону
питання регулювання земельних
відносин.

Відповідно до частин першої та другої
ст. 59 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" рада в межах
своїх повноважень приймає нормативні
та інші акти у формі рішень. Рішення
ради приймається на її пленарному
засіданні після обговорення більшістю
депутатів від загального складу ради,
крім випадків, передбачених цим
Законом. При встановленні результатів
голосування до загального складу
сільської, селищної, міської ради
включається сільський, селищний,
міський голова, якщо він бере участь у
пленарному засіданні ради, і
враховується його голос.

Відповідно до частини сьомої ст. 118
Земельного Кодексу України районна,
Київська чи Севастопольська міська
державна адміністрація або сільська,
селищна, міська рада розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні.

У свою чергу, відповідно до частини
восьмої ст. 118 Земельного кодексу
України підставою відмови у погодженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки може бути лише
невідповідність його положень вимогам
законів та прийнятих відповідно до них
нормативно - правових актів.

Як зазначалось вище, Черкаською
міською радою своїм рішенням від 22
квітня 2004 року № 5-515 надано позивачу
дозвіл на розробку проекту відведення
земельної ділянки, що знаходиться в
межах прибудинкової території по вул.
Гоголя 583 про, що свідчить рішення від
22.04.2004 №5-515.

На підставі вказаного рішення, 06 травня
2004 року між ОСОБА_2 та ТОВ
«Геоземпроект» укладено договір №64-04
на розробку проекту відведення
земельної ділянки в м. Черкаси, для
експлуатації та обслуговування кафе
«Пиріжкова» по вул. Гоголя 583.

В подальшому Черкаським обласним
головним управлінням земельних
ресурсів складено висновок державної
землевпорядної експертизи від 30.01.2006 за
№267, згідно якого, підсумкова оцінка
якості розглянутої документації щодо
ступені відповідності її вимогам
законодавства та нормативних
документів, є позитивна. Більше того,
жодних зауважень та пропозицій до
проектних матеріалів не висловлено.

Також, слід зауважити те, що 15.06.2009
Департаментом економічної політики та
розвитку Виконавчого комітету
Черкаської міської ради надано дозвіл
№1216 на розміщення об'єкту торгівлі за
адресою м. Черкаси вул. Гоголя 583.

Рішенням від 16 квітня 2009 року
Конституційний Суд України (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування) прийшов до висновку, що
орган місцевого самоврядування має
право приймати рішення, вносити до них
зміни та/чи скасовувати їх на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

В абзаці 5 п. 5 вказаного Рішення
зазначено, що органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
змін, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів.

Таким чином, виходячи з системного
аналізу правових актів та вказаного
Рішення Конституційного Суду України,
можна зробити висновок, що за органами
місцевого самоврядування законодавцем
закріплюється право на зміну та
скасування власних рішень, якщо
відповідно до приписів цих рішень не
виникли правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення. Це є
«гарантією стабільності суспільних
відносин» між органами місцевого
самоврядування і громадянами,
породжуючи у громадян впевненість у
тому, що їхнє існуюче становище не буде
погіршене прийняттям більш пізнього
рішення.

У той же час у ст. 3 Конституції
закріплено принцип, за яким права і
свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, яка відповідає
перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення
у ст.74 закону №280/97-ВР, згідно з якою
органи місцевого самоврядування є
відповідальними за свою діяльність
перед юридичними і фізичними особами.

Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення.

Ненормативні правові акти місцевого
самоврядування є актами одноразового
застосування, вони вичерпують свою дію
фактом їхнього виконання, а тому не
можуть бути скасовані чи змінені
органом місцевого самоврядування
після їх виконання.

Оскільки, рішення № 5-515 від 22 квітня 2004
року є ненормативними правовими актам
одноразового застосування, який
вичерпав свою дію фактом його
виконання, він не може бути в
подальшому скасований органом
місцевого самоврядування.

Слід зауважити, що аналогічна правова
позиція викладена в рішенні Верховного
суду України від 04 червня 2013 року за №
21-64а13.

Так, відповідно до частини першої ст.
244-2 КАС України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Отже, підсумовуючи викладене та
надаючи правову оцінку рішенню суду
першої інстанції, а також
обґрунтуванням апеляційної скарги,
судова колегія приходить до
переконання, що орган місцевого
самоврядування не вправі скасовувати
акти індивідуальної дії, які
вичерпують свою дію фактом виконання.

Приймаючи до уваги те, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів дійшла
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Черкаської міської
ради - залишити без задоволення, а
постанову Придніпровського районного
суду міста Черкаси від 13 травня 2013 року
- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, передбачені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя:
Троян Н.М.

Судді:
Твердохліб В.А.,

Костюк
Л.О.

Головуючий суддя
Троян Н.М.

Судді:
Твердохліб В.А.

Костюк Л.О.