Справа № 812/9039/13-а
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2014-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ірметова О.В.
Суддя-доповідач - Старосуд М.І.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2014 року справа №812/9039/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегії суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду у
складі: Старосуда М.І., Чебанова О.О.,
Попова В.В., при секретарі Мартакові
О.А., за участю позивача ОСОБА_4,
представника відповідача Стельмах М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
ухвалу Луганського окружного
адміністративного суду від 02 грудня 2013
р. у справі № 812/9039/13-а за позовом
ОСОБА_4 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області, третя особа -
Головне управління Пенсійного фонду
України в Луганській області, про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Луганського окружного
адміністративного суду від 02 грудня 2013
р. позовні вимоги ОСОБА_4 до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області,
третя особа - Головне управління
Пенсійного фонду України в Луганській
області, про визнання неправомірними
дій та зобов'язання вчинити певні дії -
залишено без розгляду.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати зазначену ухвалу суду.

Вивчивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що останню
необхідно залишити без задоволення, а
рішення суду першої інстанції без змін
з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач 20.03.2013 року звернувся до суду з
позовом про зобов'язання відповідача
провести перерахунок вислуги років з
урахуванням пільгового обчислення
вислуги років за період з 01.02.1995 по
08.07.1995 (5 місяців 7 днів) та зобов'язання
відповідача оформити відповідні
документи для перерахунку пенсії,
оскільки період його служби на посаді
інспектора у справах неповнолітніх з
01.02.1995 по 08.07.1995 підлягає пільговому
обчисленню як 1,5 місяців стажу за 1
місяць служби.

Як встановлено судом першої
інстанції та підтверджено матеріалами
справи, наказом УМВС України в
Луганській області №274 о/с від 22.06.2010
«По особовому складу» ОСОБА_4 був
звільнений з органів МВС у відставку за
п.65 «а» Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України. В
цьому наказі про звільнення позивача
зазначено вислугу років на день
звільнення: у календарному обчисленні -
22 роки 0 місяців 02 дні, у пільговому
обчисленні - 26 років 09 місяців 24 дні.

З рапорту ОСОБА_4 від 10.06.2010 також
слідує, що він був ознайомлений з
розрахунком вислуги років для
призначення пенсії, в тому числі у
пільговому обчисленні.

Таким чином, позивачу ще 10.06.2010 року та
22.06.2010 року, згідно наказу УМВС України
в Луганській області №274 о/с, було вже
відомо про зарахування його стажу
роботи з 01.02.1995 по 08.07.1995 на загальних
підставах у вислугу років для
призначення пенсії у календарному
обчисленні із розрахунку один місяць
стажу за один місяць служби.

Крім того, ГУ УМВС України в Луганській
області на звернення ОСОБА_4 листами
від 09.02.2012 №6/2-Б-29 та від 30.05.2012 №6/2-Б-257
повідомило його про зарахування
періоду служби на посаді інспектора
інспекції у справах неповнолітніх
Сватівського РВ УМВС України (з 01.02.1995
по 14.02.1996) у вислугу років для
призначення пенсії у календарному
обчисленні із розрахунку: один місяць
стажу за один місяць служби, оскільки
підстав для зарахування вказаного
періоду часу у пільговому обчисленні
не має.

З наданої ОСОБА_4 ГУ УМВС України
в Луганській області довідки про
проходження служби в органах
внутрішніх справ від 03 квітня 2012 року
також вбачається, що період його служби
з 01.02.1995 по 14.02.1996 не був зарахований до
вислуги років для призначення пенсії
на пільгових умовах.

Отже, позивач знав про
зарахування його стажу роботи з 01.02.1995
по 08.07.1995 на загальних підставах у
вислугу років для призначення пенсії у
календарному обчисленні із розрахунку
один місяць стажу за один місяць служби
ще у червні 2010 року, але до суду з
позовом він звернувся лише 20.03.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.3 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України для захисту прав, свобод та
інтересів особи цим Кодексом та іншими
законами можуть встановлюватися інші
строки для звернення до
адміністративного суду, які, якщо не
встановлено інше, обчислюються з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів. Для звернення до
суду у справах щодо прийняття громадян
на публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

Таким чином, про порушення своїх прав,
як вважає позивач, він дізнався ще у
червні 2010 року, але до суду з позовом
він звернувся лише 20.03.2013 року, тобто з
порушенням ч.3 ст.99 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

В матеріалах справи відсутні докази,
які засвідчують, що причина пропуску
строку звернення до суду має
об'єктивний і незалежний від заявника
характер та яка позбавила його
можливості звернутись до
адміністративного суду у встановленні
КАС України строки.

З огляду на наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позивачем без поважних
причин пропущений строк звернення до
адміністративного суду, що є підставою
для залишення його позову без розгляду.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції, підстави для
задоволення апеляційної скарги та
зміни або скасування ухвали суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.99,100,195,197,199,200,205,206,211,212,254
КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
ухвалу Луганського окружного
адміністративного суду від 02 грудня 2013
р. у справі № 812/9039/13-а залишити без
задоволення.

Ухвалу Луганського окружного
адміністративного суду від 02 грудня 2013
р. у справі № 812/9039/13-а - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції за наслідками перегляду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі - з 14.01.2014
року.

Колегія суддів
М.І. Старосуд

О.О.Чебанов

В.В.Попов