Справа № 805/17747/13-а
Суддя: Лазарєв В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2014 р.
Справа №805/17747/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 12 год. 36
хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді Лазарєва В.В.,

за участю секретаря судового засідання
Кан О.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Лютого Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду за адресою: м.
Донецьк-52, вул. 50 Гвардійської дивізії,
17, адміністративну справу за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у
Будьоннівському районі міста Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області, Управління
пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька про
скасування вимоги про сплату боргу №
Ф-57 від 18 листопада 2013 року, -

В С Т А Н О
В И В:

У грудні 2013 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у
Будьоннівському районі міста Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області, Управління
пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька про
скасування вимоги про сплату боргу №
Ф-57 від 18 листопада 2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що він є пенсіонером за
віком з 14.01.2003 року та знаходиться на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Будьоннівському районі
міста Донецька. Позивач є фізичною
особою-підприємцем та перебуває на
спрощеній системі оподаткування.
Позивачем були отримані від Державної
податкової інспекції у
Будьоннівському районі міста Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області вимоги про сплату
боргу зі сплати єдиного внеску № 57 від
11 листопада 2013 року. Позивач вважає
вищевказану вимогу відповідача
незаконною, оскільки з 06.08.2011 року
набрав чинності Закон України «Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деякі інші законодавчі акти
України щодо вдосконалення окремих
норм Податкового кодексу України» №
3609-VI, яким внесені доповнення до ст. 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».
Внесення зазначених змін звільняє
позивача, як фізичну особу - підприємця
та пенсіонера за віком, від сплати за
себе єдиного внеску. Вважає, що
оскаржувана вимога відповідача
суперечать чинному законодавству
України та підлягає скасуванню. У
зв'язку з чим позивач звернувся до суду
із даним позовом.

Позивач у судовому засіданні підтримав
позовні вимоги та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення позову, про що надав
письмові заперечення, в яких зазначив,
що Законом України від 07.07.2011 року № 3609-V
«Про внесення змін до Податкового
кодексу України та деяких інших
законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» ст. 4
Закону про ЄССВ доповнено ч. 4,
відповідно до якої встановлено, що
особи, зазначені у п.4 ч. 1 ст. 4, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу.
Законодавством визначено, що від
сплати єдиного внеску звільняються
особи, які є пенсіонерами за віком, а не
особи, які отримують пенсію за вислугою
років.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058 пенсіонер - це особа,
яка відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом. Пенсія -
щомісячна пенсійна виплата в
солідарній сис гемі
загальнообов'язкового державне
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.
Умови призначення пенсії за віком
визначені ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до якої особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення чоловіками 60
років.

Таким чином, на думку представника
відповідача, тільки після досягнення
пенсійного віку, встановленого ст. 26
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
можливе приймання участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на
добровільній основі. На підставі
зазначеного просив відмовити у
задоволені позовних вимог у повному
обсязі.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним.

Заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, дослідивши докази,
наявні в матеріалах справи, судом
встановлено наступне.

Позивач, фізична особа - підприємець
ОСОБА_1, зареєстрований в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців 19.01.2005 р. за
№ 2 003098, ідентифікаційний номер
фізичної особи-платника податків та
інших обов'язкових платежів НОМЕР_1, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця. Позивач перебуває на
спрощеній системі оподаткування, що
підтверджується свідоцтвом платника
єдиного податку Серія НОМЕР_2. Позивач є
пенсіонером за віком 14.01.2003 року, що
підтверджується пенсійним
посвідченням Серія НОМЕР_3 (а. с. 8).

Відповідач - Державна податкова
інспекція у Будьоннівському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
відповідно до п. 191-1.8 Податкового
кодексу України, забезпечує
достовірність та повноту обліку
платників податків та платників
єдиного внеску, суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності,
об'єктів оподаткування та об'єктів,
пов'язаних з оподаткуванням.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади й органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією і законами
України.

Правовідносини, що склалися між
сторонами, регулюються нормами Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№ 2464-VI, Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року
(далі Закон № 1058), Законом України «Про
пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від
05.11.1991 р. (далі Закон № 1788) та іншими
нормативно-правовими актами.

18.11.2013 року відповідачем прийнята
вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-57
про сплату заборгованості зі сплати
єдиного внеску станом на 01.11.2013 року у
розмірі 11708,79 грн. (а.с. 7).

Згідно із статтею 1 Закону № 1788
громадяни України мають право на
державне пенсійне забезпечення за
віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника та в інших
випадках, передбачених цим Законом. За
цим Законом призначаються: а) трудові
пенсії: за віком; по інвалідності; в
разі втрати годувальника; за вислугу
років. Право на пенсію за віком мають
чоловіки - після досягнення 60 років і
при стажі роботи не менше 25 років..

Статтею 1 Закону №1058 визначене поняття
«пенсія» - як, щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №1058 за
рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Згідно зі ст. 26 цього Закону в редакції,
яка діяла на час виникнення спірних
правовідносин, особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення чоловіками 60 років, жінками
- 55 років та наявності страхового стажу
не менше п'яти років.

У відповідності до ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи працівники, зайняті повний
робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах; жінки - після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах. При наявності
стажу на підземних роботах менше 10
років у чоловіків за кожний повний рік
цих робіт пенсійний вік, передбачений
статтею 12 цього Закону, знижується на 1
рік.

Відтак, на пільгових умовах
призначаються саме пенсії за віком
відповідно до ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4
Закону № 2464 платниками єдиного внеску
є фізичні особи - підприємці, в тому
числі ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 2464
платник єдиного внеску зобов'язаний:
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; вести облік виплат
(доходу) застрахованої особи та
нарахування єдиного внеску за кожним
календарним місяцем і календарним
роком, зберігати такі відомості в
порядку, передбаченому законодавством;
подавати звітність до територіального
органу Пенсійного фонду у строки, в
порядку та за формою, встановленими
Пенсійним фондом за погодженням з
відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади.

Згідно з частиною 8 статті 9 Закону № 2464
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом. Єдиний
внесок підлягає сплаті незалежно від
фінансового стану платника, як
передбачено частиною 12 статті 9 Закону
№ 2464.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 4 Закону № 2464
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Зазначеною нормою ст. 4 Закону № 2464 в
редакції, яка діє з 06.08.2011р., наведений
вичерпний перелік фізичних
осіб-підприємців, які є пенсіонерами за
віком або інвалідами без урахування
віку та отримують пенсію або соціальну
допомогу, які звільняються від сплати
за себе єдиного внеску. В зазначеній
нормі законодавцем не виключені особи,
які є пенсіонерами та отримують пенсію
за віком на пільгових умовах. Крім того,
звільняють від сплати за себе єдиного
внеску фізичні особи-підприємці, які є
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.

З системного аналізу положень ст. ст.
12-18 Закону № 1788 слідує, що законодавець
розрізнив пенсії за віком в залежності
від умов їх призначення, визначивши
загальні умови призначення пенсії за
віком, (ст. 12), пільгові умови
призначення пенсії за віком, (ст. 13), а
також особливі умови призначення цього
виду пенсії окремим категоріям
громадян (працівникам, зайнятим на
підземних і відкритих гірничих роботах
та в металургії, громадянам, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи, інвалідам, учасникам війни,
сім'ям загиблих (померлих)
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, багатодітним
матерям і матерям інвалідів з
дитинства тощо).

Суд дійшов висновку, що аналіз норм
наведених законів дає підстави для
висновку, що «пенсіонер за віком» - це
та особа, яка перебуває на обліку у
відповідному територіальному
управлінні Пенсійного Фонду України та
отримує пенсію за віком, незважаючи на
те, що її вік менший ніж визначений
частиною першої статті 26 Закону №1058,
оскільки норми діючого пенсійного
законодавства при наявності певних,
визначених законом умов, передбачають
призначення пенсії за віком із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого ст. 26 Закону №1058.

Таким чином, з 06.08.2011 р. звільняються від
сплати єдиного внеску фізичні
особи-підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу.

Оскільки, позивач є пенсіонером за
віком та отримує пенсію за віком, він у
відповідності ч. 4 ст. 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» звільняється з
06.08.2011 р. від сплати за себе єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Вищевказані обставини також
встановлені рішеннями Донецького
окружного адміністративного суду від
25.09.2013 року по справі № 805/12804/13-а та №
805/12314/13-а за позовом суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 до УПФУ в Будьонівському
районі м. Донецька про скасування
вимоги, зобов'язання припинити
нарахування єдиного соціального
внеску, які залишені без змін ухвалами
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30 жовтня 2013
року та від 08 жовтня 2013 року.

Статею 71 Кодексу адміністративного
судочинства передбачено, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Приписами ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства
встановлено, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

На підставі вищевикладеного суд
приходить до висновку, що позивач,
ОСОБА_1, звільнений від сплати за себе
єдиного внеску як фізична особа -
підприємець, який обрав спрощену
систему оподаткування та є пенсіонером
за віком.

До того ж, відповідно до положень ч. 4 ст.
4 Закону № 2464 особи, зазначені у пункті 4
частини першої цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування, можуть
бути платниками єдиного внеску
виключно за умови їх добровільної
участі у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Добровільна сплата єдиного внеску
врегульована ст. 10 Закону України № 2464.

Відповідно до вимог ст.ст. 4, 10 Закону
України № 2464, обов'язковою умовою
добровільної участі особи у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування є належним
чином укладений договір в порядку ст. 10
Закону України № 2464.

Як вбачається з матеріалів справи,
жодних договорів про добровільну
участь у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
між сторонами укладено не було.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії
відповідача, виходить з критеріїв
оцінки рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень,
встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до
яких, зокрема, відносяться вчинення дій
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення.

У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно ч. 2 статті 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, приймаючи до уваги
наведене, суд вважає, що вимога
Державної податкової інспекції у
Будьоннівському районі міста Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про сплату боргу
(недоїмки) № Ф-57 від 18 листопада 2013 року
є протиправною та підлягає скасуванню.

З огляду на вищезазначене, суд
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у
Будьоннівському районі міста Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області, Управління
пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька про
скасування вимоги про сплату боргу №
Ф-57 від 18 листопада 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87,
94, 99, 104-107, 110, 121-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 181,
185-186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у
Будьоннівському районі міста Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області, Управління
пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька про
скасування вимоги про сплату боргу №
Ф-57 від 18 листопада 2013 року -
задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Державної податкової інспекції
у Будьоннівському районі міста
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
сплату боргу (недоїмки) № Ф -57 від 18
листопада 2013 року у розмірі 11708,79 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 понесені судові витрати у
розмірі 176 (сто сімдесят шість) грн. 87
коп.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті
та проголошена її вступна та
резолютивна частини 13 січня 2014 року.

Постанова виготовлена у повному
обсязі 17 січня 2014 року.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 КАС України, і може бути
оскаржена до Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд у порядку, визначеному статтею 186
КАС України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення.

Апеляційна скарга на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Лазарєв В.В.