Справа № 360/790/13а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2013-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 360/790/13а
Головуючий у 1-й інстанції: Міланіч А.М.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

28 листопада 2013 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.,

суддів:
Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу Управління соціального захисту
населення Бородянської районної
державної адміністрації Київської
області на постанову Бородянського
районного суду Київської області від 25
квітня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління соціального
захисту населення Бородянської
районної державної адміністрації
Київської області про оскарження
бездіяльності та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В
И Л А:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
Бородянського районного суду
Київської області з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Бородянської
районної державної адміністрації
Київської області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання надати
статус та видати посвідчення
відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановою Бородянського районного
суду Київської області від 25 квітня 2013
року позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
невідповідністю висновків суду
обставинам справи та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити повністю.

Підстави для проведення апеляційного
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами визначено ст. 197 КАС
України.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що справу можливо вирішити на основі
наявних у ній доказів, колегія суддів
вважає, що розгляд справи має бути
проведено в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а оскаржувану постанову
суду - без змін з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ст. 195 КАС
України суд апеляційної інстанції
переглядає судове рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено, що в 1986 році позивач
працювала вихователем дитячого садку
№1 м. Чорнобиля Чорнобильського району
і з 28 квітня по 02 травня 1986 року
приймала участь в ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС, а саме: її було залучено
до насипання піску в мішки для тушіння
пожежі на ЧАЕС, що підтверджується
копіями трудової книжки,
розрахунково-платіжної відомості № 817,
довідки відділу освіти Іванківської
РДА № 57 від 15 березня 2013 року, довідки
Головного управління з питань
надзвичайних ситуацій від 15 березня 2013
року (а.с.7-10, 14,15, 16, 18).

Згідно вказаної довідки Головного
управління з питань надзвичайних
ситуацій та документів, на підставі
яких вона була видана, позивачка
приймала участь в ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС у складі
невоєнізованого формування ЦО
Чорнобильського району і була залучена
до виконання заходів цивільної оборони
по локалізації джерела радіоактивного
забруднення (а.с.18-32).

З 20 червня 1996 року позивач встановлена
друга група інвалідності внаслідок
захворювання, пов'язаного із роботами
по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
(а.с.12).

10 липня 1996 року позивач отримала
посвідчення особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, а 20 березня 1998 року - вкладку
до нього учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.11).

Позивачка звернулася до Управління
соціального захисту населення
Бородянської райдержадміністрації та
надала вищезазначені документи з метою
встановлення їй статусу інваліда
війни, однак відповідач своїм листом №
1193 від 22 березня 2013 року відмовив
позивачці у встановленні такого
статусу, пославшись на безпідставність
видачі управлінням з надзвичайних
ситуацій довідки про участь позивачки
в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у
складі невоєнізованого формування
цивільної оборони (а.с.13).

Не погоджуючись з відмовою
відповідача, позивач звернулася з
даним позовом до суду.

Згідно п. 9 ч. 7 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» до інвалідів
війни належать також особи, залучені до
складу формувань Цивільної оборони,
які стали інвалідами внаслідок
захворювань, пов'язаних з ліквідацією
наслідків Чорнобильської катастрофи.

Судом першої інстанції було
встановлено, що позивач була залучена
до складу формувань Цивільної оборони
та стала інвалідом внаслідок
захворювання, пов'язаного з
ліквідацією наслідків Чорнобильської
катастрофи, а тому відповідно до
вищевказаної норми має право на
встановлення їй статусу інваліда війни
і на отримання документа, що
підтверджує зазначений статус.

При цьому колегія суддів погоджується
з критичним сприйняттям суду першої
інстанції посилання відповідача на
відсутність письмового розпорядження
про залучення позивачки до складу
формування цивільної оборони,
погоджуючись з доводами позивачки про
те, що за спливом часу такі документи не
збереглися, до того ж, винесення такого
розпорядження могло бути і в усній
формі.

Відповідно до п. 7 Положення про порядок
видачі посвідчень і нагрудних знаків
ветеранів війни, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 травня 1994 року № 302, «Посвідчення
інваліда війни» видаються пенсіонерам,
які отримують пенсії в органах
Пенсійного фонду, органами праці та
соціального захисту населення.

За таких обставин колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про необхідність
задовольнити позовні вимоги та визнати
дії відповідача щодо відмови у
встановленні позивачці статусу
інваліда війни та видачі посвідчення
інваліда війни протиправними та
зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Бородянської райдержадміністрації
встановити позивачці такий статус та
видати відповідне посвідчення
інваліда війни.

При цьому колегія суддів вважає вірним
неприйняття судом першої інстанції до
уваги посилання відповідача на листи
ГУ праці та соціального захисту
населення Київської ОДА № 05728 від 14
березня 2008 року та Міністерства праці
та соціальної політики України від 25
травня 2009 року за № 631/0/15-09/014, якими
встановлено надання, крім довідки
управління з питань надзвичайних
ситуацій, додаткових документів для
підтвердження залучення особи до
формування Цивільної оборони, оскільки
дані листи не являються нормативними
актами та суперечать правилам п. 9 ст. 7
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту».

Отже, висновок суду першої інстанції
про наявність підстав для задоволення
даного позову є правильним та
обґрунтованим.

Відтак, доводи апеляційної скарги
спростовуються наведеним, а тому
підстав для її задоволення немає.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України
ухвала суду апеляційної інстанції є
остаточною та оскарженню не підлягає,
як така, що постановлена за наслідками
апеляційного перегляду рішення суду
першої інстанції в справах, розгляд
яких передбачено п. 2 ч. 1 статті 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 167, 183-2, 195, 197, 198,
200, 205, 206, 211 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
соціального захисту населення
Бородянської районної державної
адміністрації Київської області -
залишити без задоволення, а постанову
Бородянського районного суду
Київської області від 25 квітня 2013 року -
без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

.

Головуючий суддя
Мельничук В.П.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.