Справа № 816/6076/13-а
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 р. Справа № 816/6076/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Старостіна В.В. , Філатова Ю.М.

за участю секретаря судового засідання
Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Виконавчої дирекції
Полтавського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасої втрати працездатності на
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 31.10.2013р. по
справі № 816/6076/13-а

за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Виконавчої дирекції Полтавського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасої
втрати працездатності

про визнання неправомірним та
скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, фізична особа-підприємець
ОСОБА_1, звернувся до Полтавського
окружного адміністративного суду з
позовом до Виконавчої дирекції
Полтавського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасої втрати працездатності, в
якому просив суд визнати неправомірним
та скасувати рішення від 10.10.2013 року №120
«Про повернення коштів Фонду та
застосування фінансових санкцій за
порушення законодавства про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності» на
суму фінансових санкції в розмірі 2747,97
грн.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 31.10.2013р. по
справі № 816/6076/13-а позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
рішення Фонду соціального страхування
з тимчасової втрати працездатності
Полтавського обласного відділення
Полтавської міської виконавчої
дирекції від 10 жовтня 2013 року №210 "Про
повернення коштів Фонду та
застосування фінансових санкцій за
порушення законодавства у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності".

Відповідач, Виконавча дирекція
Полтавського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасої втрати працездатності, не
погодився з постановою суду першої
інстанції, подав апеляційну скаргу. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги посилається на те, що висновок
суду першої інстанції не відповідає
фактичним обставинам справи, а
постанова суду прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, просить оскаржувану постанову
скасувати та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог повністю.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, пояснення
представників сторін, перевіривши
рішення суду першої інстанції та
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції було
встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований
як фізична особа-підприємець 17 травня
2005 року (а.с. 28-29) та взятий на облік
страхувальника у Полтавській міській
виконавчій дирекції Полтавського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатноності (а.с. 43).

30 вересня 2013 року позивач, у зв'язку із
перевіркою Інспекції праці, звернувся
до Фонду із заявою про проведення
звірки за період з 2008 по 2013 роки (а.с. 34).

На підставі наказу №228 від 04 жовтня 2013
року та направлення №699 від 07 жовтня 2013
року відповідачем 07.10.2013 року було
проведена перевірка правильності
нарахування, перерахування і
використання коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності у фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 за період з 21
листопада 2008 року по 30 вересня 2013 року,
за результатами якої складено акт
перевірки № 699 від 07 жовтня 2013 року (а.с.
38-39).

Під час перевірки було встановлено, що
прихований фонд заробітної плати за
період жовтень-грудень 2010 року склав
2736,00 грн., донараховано страхових
внесків 13,69 грн. і виявлені випадки
несвоєчасного перерахування страхових
внесків.

На підставі вищезазначеного акту
відповідачем 10.10.2013 року було прийнято
рішення №210 "Про повернення коштів
Фонду та застосування фінансових
санкцій за порушення законодавства про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності",
яким позивачу донараховано суму
внесків - 13,69 грн. та застосовано
фінансові санкції - пеня за несвоєчасну
сплату страхових внесків - 3,75 грн.,
штраф за неповну сплату страхових
внесків - 2736,00 грн., штраф за несвоєчасну
сплату страхових внесків - 8,22 грн. (а.с.
44).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
рішення Фонду соціального страхування
з тимчасової втрати працездатності
Полтавського обласного відділення
Полтавської міської виконавчої
дирекції від 10 жовтня 2013 року №210 "Про
повернення коштів Фонду та
застосування фінансових санкцій за
порушення законодавства про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності", не
ґрунтується на нормах матеріального
права та суперечить приписам ст. 58
Конституції України, ст. 30 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку із втратою працездатності та
витратами зумовленими похованням" та
пункту 7 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", оскільки такі
фінансові санкції застосовані до
позивача після 01 січня 2011 року.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції з
таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

У відповідності ч. 1 ст. 30 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у редакціях, які діяли
до 01 січня 2011 року, було передбачено, що
у разі несвоєчасної сплати страхових
внесків страхувальник сплачує суму
донарахованих контролюючим органом
страхових внесків (недоїмки), штраф та
пеню.

Із набранням чинності з 01 січня 2011 року
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
наведена вище норма матеріального
права із Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" була виключені.

У зв'язку з такими змінами у
законодавстві суд першої інстанцій
дійшов висновку про відсутність у
відділення Фонду повноважень щодо
прийняття оскаржуваного рішення, яким
було нарахування після 01 січня 2011 року
штрафні санкції та пеня за несвоєчасну
сплату страхових внесків.

Проте, такого висновку суд першої
інстанції дійшов без урахування абзацу
6 пункту 7 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", відповідно до
якого на період до повного стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 01 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 01 січня 2011 року не
настав, та відповідних штрафних
санкцій за фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування зберігаються
повноваження щодо контролю за
правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

У той же час відповідно до абзацу
п'ятого пункту 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що після набрання чинності
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" за
органами Фонду збережено повноваження
щодо застосування фінансових санкцій
за несплату заборгованості по
страхових внесках, яка виникла до 01
січня 2011 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
висновок суду першої інстанції
ґрунтується на неправильному
застосуванні норм матеріального права.

Також, колегія суддів зазначає, що суд
першої інстанції вийшов за межі
позовних вимог, що не відповідає ч.2 ст.
11 КАС України, згідно якої суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять. Але, виходячи
за межі позовних вимог, суд повинен в
постанові обґрунтовано зазначити, які
права, свободи та інтереси будуть таким
чином повно захищені.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
позивач просив суд визнати
неправомірним та скасувати рішення від
10.10.2013 року №120 «Про повернення коштів
Фонду у та застосування фінансових
санкцій за порушення законодавства про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності» на
суму фінансових санкції в розмірі 2747,97
грн., отже, позовні вимоги не стосуються
суми донарахованих внесків у розмірі
13,69 грн., а тому суд першої інстанції
вийшов за межі позовних вимог.

За змістом п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення.

Приймаючи спірне рішення, відповідач
діяв на підставі та у спосіб, що
передбачені Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та Законом України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", а тому позовні
вимоги про скасування такого рішення є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що рішення суду першої
інстанції через порушення ним норм
матеріального права, які призвели до
ухвалення неправильного рішення,
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову в задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198,
ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Виконавчої дирекції
Полтавського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасої втрати працездатності
задовольнити.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 31.10.2013р. по
справі № 816/6076/13-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в позові
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Виконавчої дирекції Полтавського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасої
втрати працездатності про визнання
неправомірним та скасування рішення
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Мінаєва О.М.Судді
Старостін В.В. Філатов Ю.М.

Повний текст постанови виготовлено
20.01.2014 р.