Справа № 127/2-а-534/11
Суддя: Борисюк І. Е.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №127/2-а-534/11
Провадження № 6-а/127/2/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2014 року
м.
Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря Пєскова Є.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Вінниці заяву ОСОБА_1
про зміну способу і порядку виконання
судового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду
Вінницької області звернувся ОСОБА_1 із
заявою про зміну способу і порядку
виконання судового рішення.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 надав
до ДВС на виконання судове рішення.
Однак, боржник усіма способами і
використовуючи свої права не бажає
виконувати судове рішення по справі №
2-а-534/11, яке набуло законної сили 04.07.2011
року, в повному обсязі. Боржник провів
перерахунок пенсії ОСОБА_1 та нарахував
борг в сумі 25 577, 91 гривень, але свідомо
порушує Конституцію України. На
неодноразові звернення боржник
повідомляє стягувача про відсутність
коштів. Пенсії, інші види соціальних
виплат та допомоги є основним джерелом
існування і мають забезпечувати рівень
життя не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Вище викладене й стало підставою для
звернення до суду із заявою про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення у справі № 2-а-534/11 шляхом
стягнення з Управління пенсійного
фонду України в м. Вінниці на користь
ОСОБА_1 нарахованого боргу по виплаті
державної пенсії з 12.07.2010 року по час,
коли набуло законної сили рішення
адміністративного суду по справі №
2-а-534/11 в розмірі 25 577, 91 гривень.

Заявник, представник боржника та
державний виконавець в судове
засідання не з'явились, хоча належним
чином були повідомлені про час і місце
розгляду справи. Причини неявки суду не
повідомлено.

Суд дослідивши матеріали справи,
вважає, що заява є обґрунтованою, а тому
підлягає до задоволення, враховуючи
наступне.

Постановою Ленінського районного суду
м. Вінниці по адміністративній справі
№ 2-а-534/11 від 24.01.2011 року визнано
неправомірною бездіяльність
Управління пенсійного фонду України у
Ленінському районі м. Вінниці щодо
проведення перерахунку державної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю ОСОБА_1, як особі
віднесеної до 1-ої категорії
постраждалого внаслідок
Чорнобильської катастрофи, інваліду І
групи; зобов'язано Управління
пенсійного фонду України у Ленінському
районі м. Вінниці перевести ОСОБА_1 на
пенсійне забезпечення виходячи з
розміру десяти мінімальних пенсій за
віком, відповідно до ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а також додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю громадян у розмірі
100 % мінімальної пенсії за віком з 22.06.2010
року; зобов'язано Управління
пенсійного фонду України у Ленінському
районі м. Вінниці провести перерахунок
ОСОБА_1 його пенсії виходячи з розміру
десяти мінімальних пенсій за віком
відповідно до ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а також
перерахунок додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю громадян у розмірі
100 % мінімальної пенсії за віком з 22.06.2010
року та виплатити різницю між
нарахованою та виплаченою раніше
пенсією.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 04.07.2011 року
постанову Ленінського районного суду
м. Вінниці від 24.01.2011 року змінено. Абзац
третій та четвертий резолютивної
частини постанови Ленінського
районного суду м. Вінниці від 24.01.2011
року викладено в новій редакції:
«Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України у Ленінському районі м.
Вінниці призначити ОСОБА_1 пенсію по
інвалідності, відповідно до ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виходячи із розмірів не
менше 10-ти мінімальних пенсій за віком
та додаткової пенсії у розмірі 100 %
мінімальної пенсії за віком, починаючи
з 12.07.2010 року з урахуванням проведених
виплат та по день припинення права
позивача на таку виплату. Зобов'язати
Управління пенсійного фонду України у
Ленінському районі м. Вінниці провести
перерахунок та виплатити ОСОБА_1
державну пенсію в розмірі не менше 10-ти
мінімальних пенсій за віком та
додаткову пенсію у розмірі 100 %
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» починаючи
з 12.07.2010 року з урахуванням проведених
виплат та по день припинення права
позивача на таку виплату.» В іншій
частині постанову Ленінського
районного суду м. Вінниці від 24.01.2011
року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 29.01.2013 року постанова
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 24.01.2011 року та постанова
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 04.07.2011 року
залишені без змін.

25.02.2013 року ОСОБА_1 Вінницьким міським
судом Вінницької області за вище
вказаним судовим рішенням видано
виконавчий лист.

Ухвалою суду від 04.04.2013 року ОСОБА_1
поновлено пропущений строк для
пред'явлення виконавчого листа,
виданого Вінницьким міським судом
Вінницької області 25.02.2013 року, до
виконання і встановлено строк його
пред'явлення до виконання 1 рік з
моменту набрання законної сили даної
ухвали суду.

З матеріалів справи вбачається, що
04.09.2013 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області Комлєвою О. М. було відкрито
виконавче провадження ВП № 39602500 з
виконання виконавчого листа № 2-а-534/11,
виданого Вінницьким міським судом
Вінницької області 25.02.2013 року, про що
винесено постанову. (т. 1 а.с. 205)

Ухвалою суду від 09.12.2013 року замінено
боржника - Управління пенсійного фонду
України в Ленінському районі м. Вінниці
на його правонаступника - Управління
пенсійного фонду України в м. Вінниці у
виконавчому провадженні ВП № 39602500,
відкритому на підставі виконавчого
листа № 2-а-534/11, виданого Вінницьким
міським судом Вінницької області 25.02.2013
року.

З повідомлень Управління пенсійного
фонду України в м. Вінниці від 09.01.2013
року № 584/К-1 та від 05.08.2013 року № 211/К-1,
направлених ОСОБА_1 та від 21.10.2013 року №
1601/06-44-2/09, направленого до підрозділу
примусового виконання рішень,
вбачається, що Управлінням здійснено
перерахунок пенсії та нараховано
ОСОБА_1 з 12.07.2010 року борг в розмірі 25 577,
91 гривень на виконання постанови
Ленінського районного суду м. Вінниці
по адміністративній справі № 2-а-534/11
від 24.01.2011 року. Також зазначено, що
виплата суми в розмірі 25 577, 91 гривень
буде здійснена при надходженні
бюджетних асигнувань. (т. 1 а.с. 206, 219-220, т.
2 а.с. 4-5)

Судом встановлено, що заборгованість
Управління пенсійного фонду України в
м. Вінниці перед ОСОБА_1 становить 25 577, 91
гривень з 12.07.2010 року, що
підтверджується протоколами від 22.09.2011
року та від 26.10.2011 року. (т. 1 а.с. 208-209)

Згідно ст. 263 КАС України за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо
тощо),державний виконавець може
звернутися до адміністративного суду
першої інстанції, незалежно від того,
суд якої інстанції видав виконавчий
лист, що видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, змін чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Однак, вище зазначена норма не містить
виключного переліку обставин, що є
підставою для вирішення питання про
зміну чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення.

Судом звернуто увагу на те, що
підставою для зміни чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення є обставини, що роблять
виконання судового рішення неможливим.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 КАС України
судове рішення, яке набрало законної
сили або яке належить виконати негайно,
є підставою для його виконання.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Також, суд виходить із визначеного ч. 1
та ч. 2 ст. 8 КАС України принципу
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави. Суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.
Застосування судами при розгляді справ
Конвенції прав людини та
основоположних свобод та практики
Європейського Суду як джерела права
передбачене ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини».

Виконання судових рішень - це заключна
стадія цивільного процесу, а саме
заключний етап у процесі реалізації
захисту цивільних прав, у цьому разі
порушених прав ОСОБА_1, а згідно з
прецедентною практикою Європейського
суду з прав людини для визначення
розумного строку розгляду справи
включається період з надходження до
суду позовної заяви й закінчується
виконанням рішення суду.

Суд вважає за необхідне звернути увагу
на те, що державний орган не може
посилатися на відсутність коштів, щоб
не виплачувати борг, підтверджений
судовим рішенням. Реалізація особою
права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актів
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань, тобто посилання
органами державної влади на
відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань, що
підтверджується практикою
Європейського суду з прав людини
(справа «Кечко проти України» від 08.11.2005
року, справа «Жовнер проти України» від
29.06.2004 року).

Європейський суд з прав людини у
Рішенні від 13.07.2006 року у справі
«Васильєв проти України» зазначив, що
виконання рішення щодо боржника
залишається обов'язком держави.

З огляду на вищенаведене, держава
повинна виконувати взяті на себе
зобов'язання та не може посилатися на
власне порушення зобов'язань для
запобігання відповідальності
(постанова ЖААС від 29.05.2012 року у справі
№ 0670/11533/11).

Застосування судами при розгляді справ
Конвенції прав людини та
основоположних свобод та практики
Європейського Суду як джерела права
передбачене ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини».

Відтак, відсутність бюджетних коштів
не може бути підставою для невиконання
судового рішення, яке набрало законної
сили.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначено Законом України
«Про виконавче провадження».

Законом України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень», який
набрав чинності 01.01.2013 року, визначено
гарантії держави щодо виконання рішень
суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є державний
орган, державне підприємство, юридична
особа. Так, відповідно до статті 3
Закону виконання рішень суду про
стягнення коштів, боржником за яким є
державний орган, здійснюється
Держказначейством в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду за заявою стягувача.

Реалізація нормативних приписів і
пенсійних програм здійснюється шляхом
фінансування таких виплат за рахунок
чітко визначених прибутковою частиною
бюджету Пенсійного фонду України
джерел відповідно до конкретних
напрямів витратної частини бюджету
Пенсійного фонду України. Бюджет
Пенсійного фонду України щорічно
затверджується Кабінетом Міністрів
України, а виключно Законом України про
Державний бюджет України визначаються
будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків.

Постанова Ленінського районного суду
м. Вінниці по адміністративній справі
№ 2-а-534/11 від 24.01.2011 року має
зобов'язальний характер і не належать
до визначених в Законі видів рішень, за
якими державою гарантується виконання,
що, в свою чергу, робить неможливим його
виконання. Тобто, Закон не гарантує
виконання судового рішення, яким
державний орган-боржник зобов'язаний
здійснити соціальну виплату, в той час
як судове рішення про стягнення
виплати підлягає виконанню в порядку
цього Закону.

Відповідно відсутність законодавчо
передбаченої можливості виконати
рішення про здійснення виплат є
достатньою підставою для зміни способу
та порядку виконання судового рішення.

Враховуючи вище зазначене, судом
встановлено неможливість виконання
постанови Ленінського районного суду
м. Вінниці по адміністративній справі
№ 2-а-534/11 від 24.01.2011 року, що є
неприпустимим.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення слід розуміти вжиття
адміністративним судом нових заходів
для реалізації рішення.

Судом прийнято до уваги, що у цій
категорії справ зміна способу і
порядку виконання рішення можлива
шляхом зміни зобов'язання здійснити
виплати на стягнення цих виплат. Така
зміна можлива лише у разі виконання
боржником зобов'язальної частини
рішення про нарахування соціальних
виплат. При цьому адміністративний суд
повинен виходити з розміру
заборгованості боржника перед
стягувачем, що виникла під час
виконання судового рішення.

На вище зазначене неодноразово звертав
увагу й Вищий адміністративний суд
України, зокрема в інформаційному
листі від 03.06.2013 року № 846/12/13-13.

Судом встановлено виконання боржником
зобов'язальної частини рішення про
перерахунок пенсії ОСОБА_1

Судом звернуто увагу також на те, що
постанова Ленінського районного суду
м. Вінниці по адміністративній справі
№ 2-а-534/11 від 24.01.2011 року, яка набула
законної сили 04.07.2011 року, й досі
залишається не виконаною в повному
обсязі.

Отже, заходи, визначені заявником,
забезпечать виконання постанови
Ленінського районного суду м. Вінниці
по адміністративній справі № 2-а-534/11
від 24.01.2011 року в повному обсязі.

Враховуючи вище викладене, суд
приходить до висновку, що право
стягувача є порушеним, а відтак його
відновлення можливе шляхом зміни
способу і порядку виконання судового
рішення - постанови Ленінського
районного суду м. Вінниці по
адміністративній справі № 2-а-534/11 від
24.01.2011 року за позовом ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України у
Ленінському районі м. Вінниці про
визнання бездіяльності неправомірною,
зобов'язання перевести на пенсійне
забезпечення і виплачувати державну і
додаткову пенсію в подальшому шляхом
зміни з «Зобов'язати Управління
пенсійного фонду України у Ленінському
районі м. Вінниці провести перерахунок
та виплатити ОСОБА_1 державну пенсію в
розмірі не менше 10-ти мінімальних
пенсій за віком та додаткову пенсію у
розмірі 100 % мінімальної пенсії за
віком, відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
починаючи з 12.07.2010 року з урахуванням
проведених виплат та по день
припинення права позивача на таку
виплату» на стягнути з Управління
пенсійного фонду України в м. Вінниці
на користь ОСОБА_1 нарахованого з 12.07.2010
року боргу по пенсії в сумі 25 577, 91
гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.
263 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про заміну способу і
порядку виконання постанови
Ленінського районного суду м. Вінниці
по адміністративній справі № 2-а-534/11
від 24.01.2011 року - задовольнити.

Змінити спосіб і порядок виконання
постанови Ленінського районного суду
м. Вінниці по адміністративній справі
№ 2-а-534/11 від 24.01.2011 року шляхом
стягнення з Управління пенсійного
фонду України в м. Вінниці на користь
ОСОБА_1 нарахованого з 12.07.2010 року боргу
по пенсії в сумі 25 577 (двадцять п'ять
тисяч п'ятсот сімдесят сім) гривень 91
копійка.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено в
письмовому провадженні або згідно з ч.
3 ст. 160 КАС України, або без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя: