Справа № 9101/44735/2011
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2013-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2013 р. справа № 2а-862/10

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання:
Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя на
постанову Комунарського районного
суду м.Запоріжжя від 04 жовтня 2010 року

у адміністративній справі № 2а-862/10 за
позовом прокурора Комунарського
району м.Запоріжжя в інтересах ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України
в Комунарському районі м.Запоріжжя про
протиправнітьдій та зобов'язання
проведення перерахунку пенсії, як
потерпілому на Чорнобильській атомній
електростанції, -

В с т а н о в и л а :

Постановою Комунарського районного
суду м.Запоріжжя від 04 жовтня 2010 року
частково задоволено адміністративний
позов прокурора, заявленого ним до суду
02.02.2010 року в інтересах ОСОБА_1, визнано
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м.Запоріжжя щодо
відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з
урахуванням коефіцієнту 5,30257, та
зобов'язано відповідача здійснити з
01.01.2008 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
коефіцієнта 2,69 на кофіціент 5,30257, та
сплатити ОСОБА_1 конкретну суму
недоплаченої пенсії з 01.01.2008 року по
жовтень 2010 року включно, в розмірі 53268,22
грн. В іншій частині вимог прокурора,
судом відмовлено.

Зазначене рішення суду першої
інстанції оскаржене відповідачем по
справі в апеляційному порядку з
підстав неправильного застосування
норм матеріального права, та не
врахування обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спірних правовідносин у цій справі, у
зв'язку з чим просит її скасувати в
частині задоволення вимог прокурора,
та прийняти нове рашення, яким
відмовити в позові в повному обсязі.

В письмових запереченнях ОСОБА_1 вказує
на законність та обґрунтованість
рішення суду першої інстанції, і на
безпідставність апеляційної скарги, у
зв'язку з чим просить залишити без
задоволення вимоги пенсійного органу,
а рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав заперечення ОСОБА_1
проти апеляційної скарги та рішення
суду першої інстанції, просив залишити
без змін, а апеляційну скаргу
пенсійного органу залишити без
задоволення.

Інші особи, що приймають участь у
справі неодноразово належним чином
повідомлялися про час та місце
розгляду справи, проте на черговий
виклик суду, в судове засідання не
прибули, заяв про відкладення розгляду
справи не подали, що відповідно до
вимог ч.4 ст.196 КАСУ дозволяє судовій
колегії здійснити апеляційний
перегляд судового рішення у цій справі
за їх відсутності.

Заслухавши пояснення, дослідивши
додатково подані на вимогу
апеляційного суду документи, та
матеріали даної адміністративної
справи, оцінивши докази та доводи
апеляційної скарги пенсійного органу і
заперечення проти неї, судова колегія
переглядаючи судове рішення у цій
справі в межах апеляційного оскарження
(ст.195 КАСУ), дійшла висновку про
наявність підстав для скасування
постанови суду першої інстанції та для
прийняття у цій справі нової постанови,
виходячи з нижченаведеного.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в
Комунарському районі м.Запоріжжя з
17.04.2003 року, та з цього часу отримує
пільгову пенсію за віком за Списком № 1,
призначену йому як потерпілому
внаслідок аварії на ЧАЕС ІІ категорії,
яка перераховувалася йому з 01.01.2004 року
у зв'язку із введенням в дію Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» на
підставі матеріалів пенсійної справи
та додатково наданих документів про
стаж та заробіток.

Як вбачається з наявних в матеріалах
адміністративної справи письмових
доказів та додатково наданих
відповідачем по справі матеріалів
пенсії справи ОСОБА_1, пенсія
останньому (станом на 31.12.2003 року)
обчислювалася виходячи із загального
стажу роботі - 37 років 11 місяців 19 днів,
та відкоригованого середньомісячного
заробітку за період роботи з 01.08.1987 року
по 31.07.1988 року - 1624,97 грн. (5,30257х1624,97 грн.),
і станом на 01.01.2004 року - розмір
нарахованої пенсії ОСОБА_1 складав 822,11
грн.

Наступний перерахунок пенсії ОСОБА_1 по
стажу і заробітку був проведений
пенсійним органом з 01.02.2006 року згідно
ст.42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - закон № 1058) на
підставі заяви ОСОБА_1 від 15.02.2006 року та
додатково наданих довідок ДП
«Чорнобильскрвіс» від 15.02.2006 року.
Зазначений перерахунок проводився
виходячи із загального стажу роботи
ОСОБА_1 - 40 років 18 днів, коефіцієнту
його стажу - 0,56000, та відкоригованого
середньомісячного заробітку за період
роботи з 01.01.1994 року по 31.12.1998 року і з
01.07.2000 року по 31.01.2006 року, в результаті
чого, розмір середньомісячного
заробітку ОСОБА_1 змінився з 1624,97 грн. на
1980,49 грн., а розмір пенсійної виплати
йому було збільшено з 1024,45 грн. до 1223,54
грн. Зазначений розмір пенсії, тобто -
1223,54 грн., ОСОБА_1 отримував з лютого 2006
року по лютий 2008 року.

Як встановлено судом першої інстанції,
у березні 2008 року ОСОБА_1 звертався до
Головного УПФУ в Запорізькій області з
письмовою вимогою розібратися в
причинах нарахування йому щомісячних
пенсійних платежів в меншому розмірі
ніж отримують його колеги, на що
Комунарський ПФУ листом № 73/М-9,77 /М-8 від
17.04.2008 р. роз'яснив ОСОБА_1 порядок
обчислення йому пенсії з 17.04.2003 року, з
01.02.2006 року та з 01.01.2008 року, повідомивши
про відсутність підстав для обчислення
пенсії з 01.01.2008 року з урахуванням
коефіцієнту заробітної плати, що
застосовувався раніше, оскільки ст.40
Закону № 1058 передбачено обчислення
пенсії із заробітку за будь-які 60
канлендарних місяців страхового стажу
підряд до 01.07.2000 року незалежно від
перерв за весь період стажу починаючи з
01.07.2000 року. Одночасно, пенсійний орган
письмово повідомив ОСОБА_1 про
можливість, але недоцільність
обчислення йому пенсії відповідно до
п.2 ст.27 Закону № 1058, тобто, із
середньомісячного заробітку на
територіях радіоактивного забруднення
(згідно ст.57 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та із заробітку (згідно
ст.40) та страхового стажу, набутого
після набрання чинності цього закону,
оскільки при проведенні перерахунку
пенсії за вказаним варіантом, розмір
його пенсії складав би з 01.04.2008 року -
615,87 грн., що є меншим у зрівнянні з тим,
розміром, який для ОСОБА_1 з 01.04.2008 року -
складав 1901,78 грн. (а.с.7).

З матеріалів справи вбачається, що
повторно ОСОБА_1 звертався до
Управління Пенсійного фонду у
Комунарському районі м.Запоріжжя УПФУ
29.08.2008 року після отримання ним
Заключення спеціаліста № 18/53/к від
26.09.2008 року (а.с.17-20), з дослідженням
рукописного тексту в графах копії
заяви про призначення/перерахунку
пенсії від імені ОСОБА_1, проведеного за
адвокатським запитом від 25.09.2008 року
старшим науковим спеціалістом з НДЕКЦ
при УМВС України в Запорізькій області
Пономаренко А.С., з висновків якого
вбачається, що: «заяву про перерахунок
пенсії від імені ОСОБА_1, поданого
інспектору пенсійного органу 15.02.2006
року виконано ОСОБА_1, а іншою особаю; в
графі вказаної заяви про перерахунок
пенсії від імені ОСОБА_1 «підпис
заявника» виконано іншою особою з
імітацією рукопису ОСОБА_1; встановити
ким виконано підпис та текст в
зазначеній заяві, тобто чоловіком чи
жінкою, та якого віку, а також способ
виконання написання тексту: наведення,
повільного написання, чи з написанням з
різним тиском і нахилом - не
представилося можливим.»

Зазначені у попередньому абзаці
висновки спеціаліста, суд першої
інстанції узяв до уваги під час
вирішення спору у цій справі, як доказ
безпідставності перерахунку пенсійним
органом пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2006 року на
підставі поданої від його імені 15.02.2006
року заяви, яка на думку суду першої
інстанції, фізично не могла бути подана
15.02.2006 року до Комунарського пенсійного
фонду ОСОБА_1, оскільки останній у
період з 02.06.2006 року по 16.02.2006 року
знаходився на робочому місці на
підприємстві «Чорнобильсервіс», яке
знаходиться у м.Чорнобиль .

За вказаних обставин, суд першої
інстанції погодився з доводами
прокурора, позивача по справі і його
представника про те, що у разі, якщо б
від імені ОСОБА_1 не було подано вказану
вище заяву від 15.02.2006 року про
перерахунок пенсії, застосований
пенсійним органом коефіцієнт на час
виникнення спору не змінився б, та
складав би - 5,30257, і пенсія ОСОБА_1 в
такому випадку нараховувалася б згідно
ст.57 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із заробітку з 01.08.1987 року
по 31.07.1988 рік (12 місяців).

Задовольняючи вимоги прокурора, що
заявлені у цій справі в інтересах
ОСОБА_1, спираючись на положення ст.57
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та ч.2 ст.27 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», а також
посилаючись на п.13 постанови Плнуму
Верховного Суду України від 15.04.2005 року
№ 4, і зазначений в ч.4 ст.9 КАСУ принцип
пріоритетності застосування закону
над підзаконними актами, суд першої
інстанції визнав, що при визначенні
пенсії позивачеві застосування
підлягали положення ст.50, ст.54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» ,
та дійшов висновку, що відповідачем по
цій справі було порушено право
позивача на отримання належних виплат,
що є підставою для задоволення вимог
прокурора про визнання неправомірними
дій пенсійного органу щодо відмови в
перерахунку пенсії ОСОБА_1 з
урахуванням коефіцієнту 5,30257, з
зобов'язанням відповідача здійснити з
01.01.2008 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
коефіцієнта 2,69 на кофіцієнт 5,30257, та
сплатити ОСОБА_1 конкретну суму
недоплаченої пенсії з 01.01.2008 року по
жовтень 2010 року включно, в розмірі 53268,22
грн.

Судова колегія вважає наведені вище
висновки суду першої інстанції такими,
що суперечать матеріалам справи та
нормам матеріального права, якими
регулюються спірні правовідносини,
виходячи з нижченаведеного.

Положеннями ст.50 та ст.54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» , на які
посилається суд першої інстанції в
своєму рішенні, врегульовано порядок
призначення держаної та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, а
також встановлено розмір вказаних
пенсій для осіб, які стали інвалідами
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС , та віднесених
до першої категорії потерпілих осіб .

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році
другої категорії (а.с.5), і відповідно
пенсію йому не може бути призначено чи
перераховано відповідно до вимог ст.50
та ст.54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Безпірним також є той факт, що ОСОБА_1 з
17.04.2003 року отримує пільгову пенсію за
віком за Списком № 1, призначену йому як
потерпілому внаслідок аварії на ЧАЕС
ІІ категорії , яка вперше
перераховувалася пенсійним органом з
01.01.2004 року у зв'язку із введенням в дію
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» на підставі матеріалів
пенсійної справи та додатково наданих
документів про стаж та заробіток.

Відповідно до наведеного в
попередньому абзаці, ОСОБА_1 мав право
на перерахунок його пенсії у 2006 році по
стажу та заробітку на підставі ст.42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» при умові подання до
пенсійного органу не лише заяви про
перерахунок пенсії, а й при відповідних
документів, зокрема: про заробіток, про
трудовий стаж та трудову книжку.

Суд першої інстанції визнаючи
підробною подану до пенсійного органу
від імені ОСОБА_1 заяву від 15.02.2006 року
про перерахунок пенсії за стажем та
заробітком ( яка долучена до матеріалів
адміністративної справи в апеляційній
інстанції), не взяв до уваги додатково
наданих пенсійному органу у 2006 році
довідок ДП «Чорнобильскрвіс» від
15.02.2006 року , та копії трудової книжки з
записами про роботу ОСОБА_1 з часу
останнього перерахунку пенсії у 2004
році по лютий 2006 рік, які в оригіналах
пенсійної справи оглянуті судовою
колегією в судовому засіданні, та копії
яких долучені до матеріалів
адміністративної справи.

Зазначені вище документи ДП
«Чорнобильскрвіс» від 15.02.2006 року про
стаж роботи і заробіток ОСОБА_1, також
як і копія трудової його книжки з
записом про роботу в ДП
«Чорнобильскрвіс», що долучалися до
заяви про перерахунок пенсії від 15.02.2006
року - ніяким чином не могли потратити
до відповідача у цій справі в 2006 році
без відома та без участі в їх отримані
самого ОСОБА_1 Крім того, безспірним є
той факт, що перерахунок пенсії за
стажем та заробітком на підставі ст.42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» - був вигідний
безпосередньо самому ОСОБА_1, оскільки
після цього перерахунку він став
отримувати пенсію, як працюючий
пенсіонер, у розмірі - 1223,54 грн., замість
- 1024,45 грн.

Наведені обставини свідчать про те, що,
у 2006 році ОСОБА_1 скористувався своїм
правом на перерахунок раніше
призначенної пільгової пенсії за віком
за Списком № 1, за ним же вибраними
періоди страхового стажу, що
підтверджується додатково наданими до
пенсійного органу 15.02.2006 року
документами щодо стажу та заробітку.

Не взято до уваги судом першої
інстанції також та обставина, що у разі
виконання пенсійним органом
оскаржуваного у цій справі рішення,
тобто перерахунку ОСОБА_1 пенсії за
період з 01.01.2008 року по жовтень 2010 року
з урахуванням коефіцієнту 5,30257, розмір
його пенсії складатиме - 1024,45 грн, і
відповідно пенсійний орган
зобов'язаний буде стягнути з ОСОБА_1
переплачену йому за період з 01.02.2006 року
до 01.01.2008 року суму пенсії в розмірі 4432,33
грн.

Висновки суду першої інстанції у цій
справі, судова колегія вважає також
помилковими тому, що чинним пенсійним
законодавством не передбачено
збереження під час перерахунку пенсії
з урахуванням і стажу і зарплати,
одержаних після призначення пенсії,
коефіцієнту зарплати, який був до
перерахунку.

Таким чином, судова колегія не вбачає
будь-яких правових підстав для
визнання протиправними дій
відповідача при відмові ОСОБА_1 в
перерахунку його пенсії з 01.01.2008 року з
урахуванням коефіцієнту - 5,30257 .

За вказаних обставин, судова колегія
вважає також помилкови висновок суду
першої інстанції про можливість
поновлення ОСОБА_1 строку звернення до
суду з підстав поважності причин його
пропущення, оскільки відповідно до ч.2
ст.87 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» суми пенсії, не одержані
своєчасно з вини органу, що призначає
або виплачує пенсію, виплачується за
минулий час без обмежень будь-яким
строком.

Крім того, судова колегія звертає увагу
на те, що положення Закону України "Про
пенсійне забезпечення" застосовуються
лише в частині визначення права на
пенсію за віком на пільгових умовах і
за вислугу років, в іншій частині цей
закон втратив чинність на момент
виникнення спірних у цій справі
правовідносин.

До того ж, вимоги про нарахування
відповідачем - суб'єктом владних
повноважень та проведення ним
встановлених ч.2 ст.27 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», та ст.57 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
виплат - є публічно-правовим спором, у
зв'язку з чим до таких вимог правила
частини другої статті 87 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» не
підлягають застосування, оскільки
зазначені приписи встановлюють строки
виплати вже нарахованої пенсії за
минулий час, і не визначають порядок та
строки призначення і нарахування
пенсії з застосуванням іншого
коефіцієнту.

За наведених обставин, судова колегія
приходить до висновку, що судом першої
інстанції допущено порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202
КАС України є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нової постанови.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ст.202, ст.205, ст.207
Кодексу адміністративного судочинства
України, судова колегія, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя -
задовольнити.

Постанову Комунарського районного
суду м.Запоріжжя від 04 жовтня 2010 року -
скасувати, та прийняти нову постанову,
якою в повному обсязі відмовити у
задоволені адміністративного позову
прокурора Комунарського району
м.Запоріжжя, заявленого в інтересах
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Комунарському районі
м.Запоріжжя про протиправність дій та
зобов'язання проведення перерахунку
пенсії, як потерпілому на
Чорнобильській атомній
електростанції.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені статтею 212
Кодексу адміністративного судочинства
України .

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов