Справа № 570/4269/13-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"14" січня 2014 р.
Справа № 570/4269/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Іваненко Т.В.

суддів:
Кузьменко Л.В.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Рівненського районного суду
Рівненської області від "28" листопада
2013 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Рівненській області, Старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Рівненській
області Черпак М.Л., третя особа на
стороні відповідача Управління
Пенсійного фонду України в
Рівненському районі про визнання
незаконними дій та постанови
державного виконавця ,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив: визнати
незаконними дії Управління державної
виконавчої служби ГУЮ в Рівненській
області стосовно виконання
виконавчого листа № 2а-666/11 виданого
Рівненським районним судом 20.06.2011 року;
визнати незаконною постанову старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
в Рівненській області Черпака М.Л. про
закінчення виконавчого провадження;
зобов'язати відповідачів усунути
порушення його права шляхом скасування
постанови державного виконавця про
закінчення виконавчого провадження та
відновлення виконавчого провадження
ВП №28050978 у справі за виконавчим листом
№2а-666/11, виданим Рівненським районним
судом 20.06.2011 року; зобов'язати
відповідачів виконати виконавчий
документ в примусовому порядку без
обмеження нарахування та виплати УПФУ
в Рівненському районі пенсії і
додаткової пенсії в розмірах
визначених ст.ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи". Позов
обґрунтовує тим, що постанова про
закінчення виконавчого провадження
винесена у зв'язку з виконанням
боржником виконавчого документа.
Проте позивач зазначає, що боржником
не було проведено виплати
перерахованої пенсії, а тому вважає
оскаржувану постанову незаконною.

Постановою Рівненського районного
суду Рівненської області від 28.11.2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить її скасувати та
постановити нову, якою позов
задовольнити.

В судове засідання позивач,
представники відповідачів та третьої
особи не з'явилися, про час, дату та
місце судового засідання повідомлені
вчасно та належним чином, про що
свідчать повідомлення про вручення
поштових відправлень.

Суд вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження згідно приписів п. 2 ч. 1 ст.
197 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що 07.07.2011 року державним
виконавцем ППВР ДВС ГУЮ в Рівненській
області винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження (ВП
№ 28050978) на підставі виконавчого листа
виданого Рівненським районним судом №
2-а-666/11 від 20.06.2011 року про зобов'язання
УПФУ в Рівненському районі Рівненської
області нарахувати та виплатити
ОСОБА_3 пенсію та додаткову пенсію в
розмірах встановлених ст.ст. 50, 54
Закону України "Пре статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
за період з 25.03.2011 року.

12.01.2012 року державним виконавцем ВПВР
УДВС ГУЮ в Рівненській області
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження ВП № 28050978.
Постанову винесено на підставі п. 11 ч. 1
ст. 49, ст. 50 Закону України "Про
виконавче провадження". Вказано, що
виконавчий документ повернуто до суду
на підставі ст. 75 Закону України "Про
виконавче провадження".

Виносячи постанову про закінчення
виконавчого провадження державний
виконавець виходив з того, що
виконавчий лист виконаний в повному
обсязі.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче
провадження" визначено, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) є сукупністю дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

За змістом статті 11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема,
державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Згідно зі статтею 32 Закону України "Про
виконавче провадження" заходами
примусового виконання рішень є:
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника; вилучення в
боржника і передача стягувану певних
предметів, зазначених у рішенні; інші
заходи, передбачені рішенням.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону N 606-ХІУ
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу (посадової особи), який
його видав, у випадку, передбаченому
частиною третьою статті 75 цього
Закону.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 75 Закону N 606-ХІУ, у разі
невиконання вимог виконавчого
документа без поважних причин
державний виконавець накладає на
боржника штраф відповідно до статті 89
цього Закону і не пізніше п'яти робочих
днів з дня його накладення і повторно
перевіряє стан виконання рішення. Якщо
рішення не виконано і виконання може
бути проведено без участі боржника,
державний виконавець організовує
виконаних відповідно до повноважень,
наданих йому законом, та вносить
подання (повідомлення правоохоронним
органам для притягнення боржника до
відповідальності згідно законом. При
цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі, якщо виконати рішення без
участі боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав (ч. 3 ст. 75 Закону N 606-ХІУ).

Статтею 89 Закону N 606-ХІУ передбачена
відповідальність за невиконання
рішення, що зобов'язує боржника вчинити
певні дії, у якій визначено, що у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника та
встановлює новий строк виконання. У
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Оскільки в виконавчому листі не
встановлено кінцевої дати проведення
перерахунку і виплати пенсії та
додаткової пенсії в розмірах,
встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в редакції
Законів України від 17.06.93 р. № 3285-XII, від
06.06.96 р. № 230/96-ВР, то воно підлягало
виконанню до часу існування правових
підстав для здійснення відповідних
виплат, тобто до змін законодавства, що
регулює спірні правовідносини.

Пунктом 7 Закону України від 14 червня 2011
року № 3491-VI "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік" Прикінцеві положення Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік" доповнено пунктом 4, яким
установлено, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Рішенням Конституційного суду України
від 26.12.2011 року у справі № 1-42/2011 пункт 4
розділу VII "Прикінцеві положення Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік" визнано таким, що відповідає
Конституції України (є конституційним).

Отже, цим Законом визначення порядку та
розмірів виплат указаним категоріям
громадян делеговано Кабінету
Міністрів України.

Конституція України не встановлює
пріоритету застосування того чи іншого
закону, в тому числі залежно від
предмета правового регулювання. Немає
також закону України, який би регулював
питання подолання колізії норм
законів, що мають однакову юридичну
силу.

Водночас Конституційний Суд України у
пункті 3 мотивувальної частини Рішення
від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про
набуття чинності Конституцією України
зазначив, що конкретна сфера
суспільних відносин не може бути
водночас врегульована однопредметними
нормативними правовими актами
однакової сили, які за змістом
суперечать один одному. Звичайною є
практика, коли наступний у часі акт
містить пряме застереження щодо
повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те,
що з прийняттям нового акта, якщо інше
не передбачено самим цим актом,
автоматично скасовується
однопредметний акт, який діяв у часі
раніше.

Враховуючи те, що останнім в часі є
Закон України "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік", то пріоритетними в
даному випадку є положення саме цього
Закону.

На виконання вимог пункту 7 Закону
України "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік" Кабінетом Міністрів України
прийнято постанову від 6 липня 2011 року
№ 745 "Про встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", якою розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, встановлено в абсолютних
сумах. Ця постанова набрала чинності з
23 липня 2011 року.

Таким чином, положення статей 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
щодо розміру пенсій для інвалідів
внаслідок Чорнобильської катастрофи
підлягали застосуванню до 23 липня 2011
року.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач правомірно виніс постанову
про закінчення виконавчого
провадження, так як позивачу
проведений перерахунок пенсії, а
виплата не проводиться у зв'язку з
відсутністю коштів, тобто з поважної
причини.

Проте, слід зазначити, що рішення суду
складається як з зобов'язання провести
перерахунок пенсії, так і з
зобов'язання її виплати. Проведення
лише одного перерахунку не є
виконанням судового рішення. Стосовно
виплати, то державним виконавцем не
вчинялися всі необхідні заходи
примусового виконання рішення.
Відсутність коштів на рахунках
боржника чи у держави на виконання
взятих на себе зобов'язань не є
підставою для закінчення виконавчого
провадження.

Згідно довідки № 8304/13 виданої 29.10.2013
року УПФУ в Рівненському районі на
виконання рішення суду від 14.06.2011 року
по справі № 2а-666/11 нараховано та
включено пенсію та додаткову пенсію за
шкоду заподіяну здоров'ю в додаткові
відомості на виплату пенсії в
листопаді 2011 року та в липні 2012 року.
Виплата нарахованих доплат буде
проведена при надходженні коштів з
Державного бюджету України.

Згідно із п. 29 рішення Європейського
суду з прав людини від 13.07.2006 року по
справі "Васильєв проти України"
виконання рішення щодо боржника
залишається обов'язком держави.

Боржником у даній справі виступає
держава, яка в особі компетентного
органу повинна повернути борг
позивачу. Відтак, відсутність
бюджетних коштів не може бути
підставою для невиконання судового
рішення, яке набрало законної сили, і
закінчення виконавчого провадження.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що прийнята державним
виконавцем постанова від 12.01.2012 року
про закінчення виконавчого
провадження на підставі п.11 ч. 1 ст. 49
Закону України "Про виконавче
провадження" є протиправною та
підлягає скасуванню. В тому числі є
протиправними дії державного
виконавця, що призвели до невиконання
судового рішення в повному обсязі.

Стосовно позовної вимоги про
зобов'язання відповідача виконати
судове рішення в повному обсязі, суд
враховує, що відповідно до п.7 Постанови
Пленуму Верховного суду України № 14
від 26.12.2003р. у разі визнання
неправомірними рішень, дій чи
бездіяльності державних виконавців
суд зобов'язує їх усунути допущені
порушення. При цьому суд не вправі
зобов'язувати зазначених осіб до
вчинення тих дій, які згідно із Законом
України "Про виконавче провадження"
можуть здійснюватись тільки державним
виконавцем або відповідною посадовою
особою органу ДВС. Отже в даній частині
позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Постанову Рівненського районного суду
Рівненської області від "28" листопада
2013 р. скасувати в частині відмови в
задоволенні позову щодо визнання
протиправними дій по виконанню
виконавчого листа № 2а-666/11 виданого
Рівненським районним судом 20.06.2011 року
та визнання незаконною та скасування
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 12.01.2012 року винесену
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Рівненській області.

Прийняти в цій частині нову постанову.

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправними дії державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Рівненській
області. по виконанню виконавчого
листа № 2а-666/11 виданого Рівненським
районним судом 20.06.2011 року.

Визнати протиправною та скасувати
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 12.01.2012 року винесену
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Рівненській області.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.В. Іваненко

судді:
Л.В. Кузьменко

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Рівненській області вул.Замкова,22-а,
м.Рівне, 33028

4- Старший державний виконавець
підрозділу примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Рівненській області Черпак М.Л.
АДРЕСА_2

5- третій особі - Управління Пенсійного
фонду України в Рівненському районі , -
вул. Соборна, 195, м. Рівне, 33001