Справа № 2а-942/10
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року
Справа №
79973/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.,

суддів
Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в місті Ужгороді Закарпатської
області на постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 26 лютого 2010 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в місті
Ужгороді Закарпатської області про
стягнення недоплаченого підвищення до
пенсії дитині війни,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулися 09.12.2009 року в суд з
адміністративними позовами та просили
зобов'язати відповідача здійснити
виплату надбавки до пенсії як дитині
війни за 2009 рік в розмірах передбачених
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», а саме 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 22.05.2008 року.

Вимоги мотивовані тим, що вони належать
до категорії громадян, на яких
поширюються соціальні пільги та
категорії, передбачені Законом України
«Про соціальний захист дітей війни». У
зв'язку з тим, що 22.05.2008 року рішенням
Конституційного Суду України було
визнано такими, що не відповідають
Конституції України відповідні
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на -2008 роки»,
якими була зупинена дія положень
чинного законодавства України, на
підставі якого держава зобов'язувалась
доплачувати щомісячну соціальну
допомогу, відповідач зобов'язаний був
здійснити їм перерахування пенсії за
2009 рік, однак подібного ним зроблено не
було.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 26 лютого 2010 року позовні
вимоги задоволено частково.
Зобов'язано відповідача здійснити
щомісячну виплату підвищення до пенсії
в розмірі 30 відсотків мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» позивачам за період з
01.01.2009 року по 31.12.2009 року. В решті вимог
відмовлено.

Суд виходив з того, що з огляду на
рішення Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року №10-рп/2008 позивачам
повинна була нараховуватись доплата до
пенсії, однак безпідставно із-за
відсутності належного фінансового
забезпечення державних соціальних
гарантій, цього відповідачем зроблено
не було, хоча подібне не доведено
останнім, а також невиконання чи
неналежне виконання законів про
виплати через відсутність грошей не є
підставою для виправдання
дискримінуючої недоплати державної
соціальної підтримки дітям війни.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням управління Пенсійного фонду
України в місті Ужгороді
Закарпатської області подало
апеляційну скаргу з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просить його скасувати та постановити
рішення, яким відмовити позивачам в
задоволенні позову.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційних скарг, вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно,
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивач є
дітиною війни, у відповідності до ст. 1
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», що вбачається з відмітки
в його пенсійному посвідченні.

Згідно ст. 6 згаданого Закону, дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, яка виплачується
замість пенсії, підвищується на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
розмір якої визначається прожитковим
мінімумом для осіб, які втратили
працездатність, що урегульовано ч. 1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Що стосується частини позовних вимог
за 2009 рік, то судом першої інстанції
вірно враховано те, що відповідно до
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» (у редакції від
18.11.2004 року, чинній у 2009 році) дітям
війни пенсії або щомісячне грошове
довічне утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Статтею 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік»
Кабінету Міністрів України надано
право у 2009 році встановлювати розміри
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення
в абсолютних сумах розмірів лише тих
виплат, вихідним критерієм розрахунку
яких є розмір мінімальної заробітної
плати. Відповідно її дія не поширюється
на спірні відносини, оскільки розмір
зазначених соціальних виплат згідно із
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» залежить від розміру
мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2009 році
дітям війни підвищення до пенсії або
щомісячного грошового довічного
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

З аналізу наведених правових норм,
колегія суддів вважає, що позовні
вимоги позивачів щодо нарахування
державної соціальної допомоги дитині
війни у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком в період з
01.01.2009 року по 31.12.2009 року являються
обґрунтованими.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196 ч.4, 197, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Ужгороді Закарпатської області
залишити без задоволення, постанову
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 26 лютого 2010
року по справі № 2а-942/10 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
І.М.
Обрізко

Судді
Л.П.
Іщук

Т.В.
Онишкевич