Справа № 2а-14117/09/2670
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2013-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2013 року
м. Київ К-35138/10

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої
Г.К., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Дніпро-Вікторія" на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 04.08.2010 та постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.10.2010 по
справі № 2а-14117/09/2670 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дніпро-Вікторія" до
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі м. Києва про
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції про визнання незаконним
рішення від 21.04.2009 № , яким до
позивача Державною податковою
інспекцією застосовано штрафні
(фінансові) санкції у розмірі 4 960,00 грн.
за порушення Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг".

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04.08.2010 позовні вимоги задоволено
частково: оспорюване рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій скасовано в частині визначення
фінансових санкцій у сумі 200,00 грн., в
іншій частині позов залишено без
задоволення.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.10.2010
рішення суду першої інстанції в
частині задоволених позовних вимог
скасовано та в цій частині у позові
відмовлено, в іншій частині рішення
суду першої інстанції залишено без
змін.

Не погодившись із судовими рішеннями,
Товариство подало касаційну скаргу, де
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанції норм
матеріального права, просить зазначені
судові рішення скасувати та прийняти
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити повністю.

У поданих запереченнях на скаргу
держаний податковий орган просить у
задоволенні скарги відмовити через її
необґрунтованість.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги та
заперечення на неї, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу необхідно
відхилити з наступних підстав.

Судами встановлено, що фактичною
підставою нарахування Товариству
фінансових санкцій слугував висновок
фахівців податкового органу,
викладений у акті перевірки від 03.04.2009,
що в порушення п. п. 1, 2 ст. 3 Закону
України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" позивач при наданні послуг у
сфері грального бізнесу
використовував 14 гральних автоматів,
які не зареєстровані, не опломбовані та
не переведені у фіскальний режим
роботи у відповідності до вимог
чинного законодавства, а також не
забезпечив проведення розрахункової
операції через реєстратор
розрахункових операцій (РРО) у сумі 40,00
грн. та не видав розрахунковий документ
встановленої форми.

На підставі вказаного акту перевірки
податковим органом прийнято
оспорюване позивачем рішення.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог щодо скасування штрафних
(фінансових) санкцій за нефіскалізацію
гральних автоматів, суди першої та
апеляційної інстанцій обґрунтовано
зазначали про обов'язок суб'єкта
господарювання надавати послуги через
зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи РРО, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій на індивідуальному гральному
автоматі.

Так, згідно зі ст. 3 Закону України від
06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
застосовувати реєстратори
розрахункових операцій (далі - РРО), що
включені до Державного реєстру
реєстраторів розрахункових операцій, з
додержанням встановленого порядку їх
застосування.

Статтею 12 Закону № 265/95-ВР передбачено,
що на території України дозволяється
реалізовувати та застосовувати лише ті
РРО вітчизняного та іноземного
виробництва, які включені до
Державного реєстру та конструкція і
програмне забезпечення яких
відповідає
конструкторсько-технологічній та
програмній документації виробника.

Терміни переведення суб'єктів
підприємницької діяльності на облік
розрахункових операцій у готівковій та
безготівковій формі (із застосуванням
платіжних карток, платіжних чеків,
жетонів тощо) із застосуванням РРО
встановлюються Кабінетом Міністрів
України за поданням центрального
органу виконавчої влади з питань
економічної політики, Державної
податкової адміністрації України та
Національного банку України (ст. 11
Закону № 265/95-ВР).

Пунктом 6 додатку до постанови Кабінету
Міністрів України від 07.02.2001 № 121 "Про
терміни переведення суб'єктів
підприємницької діяльності на облік
розрахункових операцій у готівковій та
безготівковій формі із застосуванням
реєстраторів розрахункових операцій"
встановлено, що до 31.12.2006 всі гральні
автомати повинні бути переведені в
режим застосування РРО.

Пунктом 2 постанови № 121 на
Міністерство промислової політики
України було покладено обов'язок
забезпечити організацію розроблення
автоматів з продажу товарів (послуг),
які відповідатимуть зазначеним
вимогам, а також запам'ятовуючих
пристроїв (фіскальної пам'яті) для
оснащення автоматів, що вже діють.

Наказом Державної податкової
адміністрації України від 01.07.2008 № 430
"Про затвердження Державного реєстру
реєстраторів розрахункових операцій у
новій редакції" до Державного реєстру
було включено комп'ютерно-касову
систему "Фіскал", яка призначена для
фіскалізації гральних автоматів,
автоматизації збору, обліку і контролю
даних про функціонування залів
гральних автоматів.

Отже, державою виконано обов'язок з
організації розроблення автоматів з
продажу товарів (послуг), які
відповідають передбаченим Законом №
265/95-ВР вимогам, а також запам'ятовуючих
пристроїв (фіскальної пам'яті) для
оснащення автоматів, що вже діють. Тому
з 01.07.2008 до суб'єктів господарювання,
які надають гральні послуги з
використанням гральних автоматів, у
яких не реалізовані фіскальні функції,
застосовуються фінансові санкції у
розмірі двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян,
передбачені п. 2 ст. 17 Закону № 265/95-ВР, за
кожний ігровий пристрій.

Вказана позиція узгоджується з
рішеннями Верховного Суду України,
зокрема, з постановою від 05.06.2012 № 21-97а12
(305/12) у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "КСІ-У" до
Державної податкової інспекції у м.
Краматорську Донецької області та
Державної податкової інспекції
Деснянського району м. Києва про
визнання протиправним та скасування
рішення про застосування штрафних
санкцій.

Аналізуючи положення Закону № 265/95-ВР,
Верховний Суд України дослідивши факт
надання послуг (зали гральних
автоматів) господарюючим суб'єктом з
використанням РРО типу МINI-600.02МЕ, який
включений до Державного реєстру
реєстраторів розрахункових операцій
наказом Державної податкової
адміністрації України, але не
забезпечивши фіскалізацію кожного
грального автомата, дійшов висновку, що
оскільки Наказом ДПА від 01.07.2008 № 430 "Про
затвердження Державного реєстру
реєстраторів розрахункових операцій у
новій редакції" до Державного реєстру
було включено комп'ютерно-касову
систему "Фіскал", яка призначена для
фіскалізації гральних автоматів,
автоматизації збору, обліку і контролю
даних про функціонування залів
гральних автоматів, то з цього часу
суб'єкт господарювання не має
можливості посилатися на невиконання
державою взятих на себе обов'язків з
організації розроблення автоматів з
продажу товарів (послуг), які
відповідатимуть передбаченим Законом
№ 265/95-ВР вимогам, а також
запам'ятовуючих пристроїв (фіскальної
пам'яті) для оснащення автоматів, що вже
діють.

Приймаючи до уваги вищевикладене та те,
що перевірка позивача була здійснена
контролюючим органом у квітні 2009 року,
тобто після включення вищезазначеної
комп'ютерно-касової системи до
Державного реєстру реєстраторів
розрахункових операцій, суд касаційної
інстанції погоджується з
обґрунтованими висновками судів
попередніх інстанцій про
правомірність застосування до
Товариства штрафних (фінансових)
санкції у розмірі 4 760,00 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову в частині скасування штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 200,00 грн. за
непроведення розрахункової операції
через РРО та без видачі розрахункового
документу встановленої форми, суд
першої інстанції виходив з того, що
порушення передбачене ст. 3 Закону
України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" не підтверджується належними
доказами.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції, виходив
з того, з чим погоджується суд
касаційної інстанції, що акт перевірки
є доказом, який підтверджує факт
допущеного позивачем порушення правил
здійснення розрахункових операцій.

Так, згідно з п. 1.3 Порядку оформлення
результатів невиїзних документальних,
виїзних планових та позапланових
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України від 10.08.2005 № 327 (втратив
чинність згідно з наказом Державної
податкової адміністрації України від
22.12.2010 № 984), за результатами проведення
невиїзних документальних, виїзних
планових та позапланових перевірок
фінансово-господарської діяльності
суб'єктів господарювання оформляється
акт, а в разі відсутності порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства - довідка.

Акт - службовий документ, який
стверджує факт проведення невиїзної
документальної або виїзної планової чи
позапланової перевірки
фінансово-господарської діяльності
суб'єкта господарювання і є носієм
доказової інформації про виявлені
порушення вимог податкового, валютного
та іншого законодавства суб'єктами
господарювання.

Таким чином, акт від 03.04.2009, складений
фахівцями органу податкової служби за
результатами перевірки Товариства, в
ході якої були встановлені порушення
вимог пунктів 1, 2 та 3 ст. 3 Закону №
265/95-ВР, який підписано касиром без
заперечень, є доказом, у якому з
достатньою повнотою зафіксовано факт
допущеного позивачем порушення правил
здійснення розрахункових операцій, у
тому числі і непроведення
розрахункової операції через РРО та
невидання розрахункового документу
встановленої форми під час придбання
кредитів на суму 40,00 грн.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону на
суб'єктів господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій формі при наданні послуг у
сфері грального бізнесу законодавець
покладає обов'язок проводити
розрахункові операції через
зареєстровані, опломбовані в
установленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій, видавати
розрахунковий документ встановленої
форми, а також застосовувати
реєстратори розрахункових операцій, що
включені до Державного реєстру
реєстраторів розрахункових операцій, з
додержанням встановленого порядку їх
застосування.

Відповідальність за невиконання
зазначених обов'язків передбачено п. 1
ст. 17 Закону № 265/95-ВР у вигляді
фінансових санкцій у п'ятикратному
розмірі вартості проданих товарів
(наданих послуг), що здійснено без
проведення розрахункових операцій
через РРО, у разі нероздрукування
відповідного розрахункового
документа, що підтверджує виконання
розрахункової операції

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов правильного висновку про
правомірність застосування до
Товариства штрафних (фінансові)
санкцій у розмірі 200,00 грн.

Враховуючи викладене, суд касаційної
інстанції відхиляє доводи Товариства,
викладені у касаційній скарзі, і не
вбачає підстав для скасування судових
рішень судів першої та апеляційної
інстанцій.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Дніпро-Вікторія" відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04.08.2010 та постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.10.2010 по
справі № 2а-14117/09/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К. Голубєва

А.О. Рибченко