Справа № 2-а-6055/11/1412
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2013-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2013 р.Справа № 2-а-6055/11/1412

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Корнешова Т.В. Колегія суддів Одеського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

Судді доповідача - Потапчука
В.О.

суддів - Семенюка
Г.В.

- Коваля М.П.

розглянувши в порядку
письмового провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Заводському районі м.
Миколаєва на постанову Заводського
районного суду м. Миколаєва від 11
липня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Миколаєва про
перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2011р. позивач звернулася до
суду з позовом, в якому просить
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок її додаткової пенсії з
22.05.2008р. та виплату належних сум у
відповідності до норм діючого
законодавства, посилаючись в
обґрунтування вимог на те, що є
потерпілою від Чорнобильської
катастрофи 2 категорії, евакуйованою у
198 6р. із зони відчуження, внаслідок чого
отримує призначену відповідачем
додаткову пенсію, але у меншому
розмірі, чим передбачено Законом
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
за її зверненнями про перерахунок у
2011р. у збільшенні пенсії відмовлено.

Постановою Заводського районного суду
м. Миколаєва від 11 липня 2011 року
адміністративний позов задоволено
часково. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Заводському районі М.Миколаєва
здійснити ОСОБА_2 перерахування та
виплату додаткової пенсії у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком,
установленої ч.1ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», за період з 01
грудня 2010р. до 19 червня 2011р.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідачем подано
апеляційну скаргу, у якій зазначено, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права
у зв'язку з чим апелянт просить
скасувати оскаржувану постанову.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України встановлено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Колегія суддів, з огляду на зазначене, а
також враховуючи те що в матеріалах
справи достатньо доказів для вирішення
справи, - дійшла висновку про
можливість розгляду справи в порядку
письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так судом першої інстанції
встановлено, що позивач ОСОБА_2 має
статус потерпілої від Чорнобильської
катастрофи 2 категорії, евакуйованої у
198 6р. із зони відчуження. Вона отримує
призначену відповідачем пенсію за
віком на підставі ст.55 Закону України
від 28 лютого 1991р. №796-ХІІ «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі
ст.51 цього Закону.

При вирішенні питання суд першої
інстанції дійшов до висновку про
часткове задоволення позовних вимог
позивача.

Колегія суддів вважає правильним такий
висновок суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до редакції Закону №796-ХІІ,
що діяла у 2007р., до змін з 01.01.2008р., що
визнані неконституційними 22.05.2008р.,: -
частиною 1 статті 51 Закону передбачено,
що особам, віднесеним до категорії 2,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п.7 Закону України №3491
від 14.06.2011р. «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011р.», який набув чинності
19.06.2011р., встановлено, що у 2011р. норми і
положення ст.ст.39, 50, 51, 52, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету ПФУ на 2011р.

Колегія суддів погоджується з позицією
суду першої інстанції, що з 22 травня
2008р. до 19 червня 2011р. позивач мала
право на отримання додаткової
пенсії у зазначеному розмірі,
кратному мінімальній пенсії за
віком, проте відповідачем такі
виплати здійснювалися в меншому
розмірі на підставі підзаконних
актів, чим порушувалися права
позивача.

Колегія суддів зазначає, що з
урахуванням того, що немає будь-яких
інших нормативно-правових актів, які
б визначали механізм вирахування
мінімальної пенсії за віком або
встановлювали її розмір, крім
положень ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09.07.2003р.
№1058, та виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над
підзаконними актами, пенсійні
виплати постраждалим від
Чорнобильської катастрофи особам,
віднесеним до категорії 1, слід
розраховувати з кратного розміру,
визначеного Законом №7 9б-ХІІ, у
редакції що діяла до змін з
01.01.2008р., із мінімальної пенсії за
віком, яка, в свою чергу, дорівнює
прожитковому мінімуму для осіб, що
втратили працездатність, визначеному
законом про Державний бюджет України
на відповідний рік, а не з розміру,
що встановлювався постановами Уряду.

Обов'язок по нарахуванню та виплаті
пенсій покладено саме на органи
Пенсійного фонду України, які
відповідно до своїх нормативних
Положень 2002р. здійснюють
призначення пенсій, підготовку
документів для їх виплати,
забезпечення своєчасного і в
повному обсязі фінансування та
виплату пенсій. До того ж,
відповідач цей обов'язок щодо
позивача виконував, але не в
обсязі, встановленому законом.
Відсутність коштів для забезпечення
зазначених виплат не може бути
підставою для відмови у поновленні
порушених прав громадян.

Також, судом першої інстанції
відповідно до ст. 99 КАС України вірно
визначений строк в межах позовної
давності.

Згідно ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що при прийнятті
оскаржуваної постанови суд першої
інстанції дійшов вірних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував норми
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 183-2,195, 197, 198, 200, 205, 206,212,254
КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Миколаєва - залишити без
задоволення, а постанову Заводського
районного суду м. Миколаєва від 11
липня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Миколаєва про
перерахунок пенсії, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:
Потапчук В.О.

Судді:
Семенюк Г.В.

Коваль М.П.