Справа № 2а-1729/11
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року
Справа № 4981/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та
Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Маневицькому районі
Волинської обл. на постанову
Маневицького районного суду
Волинської обл. від 21.06.2011р. в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Маневицькому районі
Волинської обл. про визнання дій
протиправними, зобов'язання провести
перерахунок і виплату основної і
додаткової пенсій, -

В С Т А Н О В И Л А:

01.06.2011р. позивач ОСОБА_2 звернулася до
суду із адміністративним позовом, у
якому просила зобов'язати відповідача
Управління Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської обл.
провести перерахунок та виплату їй
державної і додаткової пенсії згідно
встановленої групи інвалідності у
розмірах, встановлених законодавством,
за останні шість місяців з дня подання
заяви; зобов'язати пенсійний орган в
подальшому нараховувати і виплачувати
їй пенсію у відповідності до вимог ч.1
ст.50, ч.4 ст.54, ч.3 ст.67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи з
розрахунку мінімальної пенсії за
віком, визначеної ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (а.с.1-4).

Постановою Маневицького районного
суду Волинської обл. від 21.06.2011р.
заявлений позов задоволено частково;
зобов'язано відповідача Управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської обл.
провести перерахунок та виплату
позивачу додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 50
відсотків мінімальної пенсії за віком
за період з 01.12.2010р. по 21.06.2011р. на
підставі положень ст.ст.50, 54, 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
виходячи із розміру мінімальної пенсії
за віком у відповідності до ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ч.3 ст.4 Закону України
«Про прожитковий мінімум», з
урахуванням виплачених сум; у
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено; постанову суду допущено до
негайного виконання (а.с.16-19).

Розгляд справи проведений судом першої
інстанції в порядку скороченого
провадження, передбаченого ст.183-2 КАС
України.

Не погодившись із постановою суду, її
оскаржив відповідач Управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської обл.,
який покликаючись на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
відмовити в задоволенні позову (а.с.21-22).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що положення ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» щодо
мінімального розміру пенсії за віком
не застосовуються при призначенні
пенсії за Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»; також фінансування
витрат, пов'язаних з реалізацією Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
здійснюється за рахунок державного
бюджету, а не Пенсійного Фонду України.

Окрім цього, відповідно до ст.54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
порядок обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
визначається КМ України; питання
обчислення розміру пенсій по
інвалідності учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, у
відповідності до закону, регулюються
постановами уряду.

Також законодавцем не вносилися
відповідні зміни до Законів України
про Державний бюджет на відповідний
рік, через що нарахування і виплата
пенсії позивачу правомірно
здійснювалися із врахуванням вимог,
передбачених постановами КМ України №
530 від 28.05.2008р. та № 654 від 16.07.2008р.

На підставі ст.197 КАС України розгляд
наведеної справи проводиться в порядку
письмового провадження, оскільки
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення, з
наступних підстав.

Відповідно до ст.201 КАС України
підставами для зміни постанови суду
першої інстанції є:

1) правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права;

2) вирішення не всіх позовних вимог або
питань.

Приймаючи рішення по справі, суд першої
інстанції виходив з того, що на
підставі пріоритетності законів над
підзаконними актами при виплаті
розміру пенсій позивачеві підлягають
застосуванню ч.1 ст.50 та ч.4 ст.54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а не постанови КМ України, які істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Між тим, на думку колегії суддів, вірно
вирішивши справу по суті, суд першої
інстанції допустив помилкове
застосування вимог матеріального та
процесуального закону, що
стверджується наступним.

Як слідує з матеріалів справи, позивач
віднесена до першої категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, являється інвалідом ІІІ
групи захворювання, пов'язане з
проживанням на забрудненій території
внаслідок аварії на ЧАЕС (а.с.5-8).

Починаючи з 01.01.2004р., позивачу
виплачується пенсія по віку відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Також протягом наведеного періоду
позивач отримувала додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю.

У грудні 2010 року позивач звернулася до
відповідача із заявою про проведення
перерахунку пенсії відповідно до вимог
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», на яку останній надав
відповідь № 436/З-01 від 22.12.2010р. про
відсутність підстав для спірного
перерахунку пенсії (а.с.9-10).

Статтею 49 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» пенсії особам, віднесеним
до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.4 ст.54 цього Закону (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), яка визначає
підстави та умови призначення
державних пенсій особам, віднесеним до
категорії 1 та у зв'язку з втратою
годувальника, в усіх випадках розміри
пенсії для інвалідів ІІІ групи, щодо
яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими шести мінімальних пенсій
за віком.

Згідно зі ст.50 цього Закону особам,
віднесеним до категорії 1, зокрема
інвалідам ІІІ групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком.
Виплата додаткової пенсії відповідно
до ст.53 зазначеного Закону
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм
обрахунку державної та додаткової
пенсій виступає мінімальна пенсія за
віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком
згідно до ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Будучи інвалідом ІІІ групи, особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи; позивач одержує з 01.01.2004р.
пенсію за віком відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, на підставі ст.50 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Розрахунок додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, позивачу проведено
відповідачем на підставі постанов КМ
України № 1 від 03.01.2002р. «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету», №
530 від 28.05.2008р. «Про деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» та № 654 від 16.07.2008р. «Про
підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян».

При вирішенні спору суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про те, що при розрахунку додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
передбаченої ст.50 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, встановлений
в законі про Державний бюджет України
на відповідний рік, із якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
затверджено постановою КМ України № 523
від 30.05.1997р. Ця Постанова є чинною і її
положення стосовно критеріїв
обчислення розмірів пенсій
відповідають положенням ст.ст.50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Пунктом 2 постанови КМ
України № 01 від 03.01.2002р. «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету», а
також постановами КМ України № 530 від
28.05.2008р. та № 654 від 16.07.2008р. всупереч
положень ст.ст.50, 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» КМ України
установив розміри сум, з яких
проводиться розрахунок пенсій, при
тому що ці суми не відповідають
розмірам мінімальної пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, вирішуючи даний
спір суд першої інстанції, враховуючи
вимоги Законів України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», прийшов до
обґрунтованого висновку, що при
розрахунку додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, передбачену ст.50
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», застосуванню підлягає
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
встановлений в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів,
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

З урахуванням наведеного, позивач
має право на призначення щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів вважає вірним висновок
суду про те, що новий мінімальний
розмір пенсії за віком залежить від
нового розміру прожиткового мінімуму;
оскільки позивачеві слід визначати
спірну пенсію, виходячи з мінімальної
пенсії за віком, яка встановлюється в
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, то в
разі збільшення розміру цього
прожиткового мінімуму перерахунок
пенсії позивачеві повинен проводитися,
виходячи з нового розміру мінімальної
пенсії за віком.

Наведені висновки відповідають
вимогам ч.3 ст.67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
передбачає, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до ст.54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4
категорій та розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

За таких обставин відмова пенсійного
органу у проведенні наведеного
перерахунку в разі встановлення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, є протиправною.

Таким чином, відповідач
зобов'язаний був виплатити позивачу
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до ст.50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
за період з 01.12.2010р. до 21.06.2011р., виходячи
із розміру мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

При цьому колегія суддів
враховує, що відповідно до ст.6 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
особам, які мають одночасно право на
різні державні пенсії, призначається
одна пенсія за їх вибором, за винятком
пенсій інвалідам внаслідок поранення,
контузії або каліцтва, що їх вони
дістали при захисті Батьківщини чи при
виконанні інших обов'язків військової
служби, або внаслідок захворювання,
пов'язаного з перебуванням на фронті чи
з виконанням інтернаціонального
обов'язку.

Із урахуванням наведеного слідує,
що оскільки позивач за своїм вибором з
01.01.2004р. перейшла на пенсію за віком, у
подальшому заяву про перехід на пенсію
по інвалідності згідно Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не
подавала до пенсійного органу, тому
правові підстави для проведення
перерахунку пенсії відповідно до
наведеного Закону за спірний період є
відсутніми.

Також визначений в рішенні суду першої
інстанції період часу, за які
задоволені позовні вимоги, обчислений
судом першої інстанції із дотриманням
вимог ст.ст.99, 100 КАС України.

З огляду на положення ст.ст.21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішенням, дією або
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач порушив норми права, які
регулюють спірні правовідносини,
адміністративний суд повинен був
визнати такі дії незаконними і
зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату належних сум
відповідно до закону.

Також судом помилково допущено
винесену постанову до негайного
виконання в повному обсязі, оскільки у
розглядуваному випадку слід
застосовувати приписи п.1 ч.1 ст.256 КАС
України, яка є спеціальною для цієї
категорії справ.

Вказана норма передбачає негайне
виконання постанов суду про
присудження виплати пенсій, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України або позабюджетних
державних фондів лише у межах суми
стягнення за один місяць.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до переконливого висновку
про часткове задоволення позовних
вимог, а саме у частині визнання
бездіяльності Управління Пенсійного
фонду України в Маневицькому районі
Волинської обл. щодо незабезпечення
нарахування та виплати на користь
ОСОБА_2, як інваліду ІІІ групи,
захворювання, пов'язане з проживанням
на забрудненій території внаслідок
аварії на ЧАЕС, додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у
відповідності до вимог ст.50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
виходячи із розміру мінімальної пенсії
за віком, та з врахуванням ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», протиправною;
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Маневицькому районі
Волинської обл. здійснити перерахунок
та виплату на користь ОСОБА_2
додаткової щомісячної пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 50
(п'ятдесят) відсотків мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст.50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 01.12.2010р. до
21.06.2011р. включно, виходячи із
мінімального розміру пенсії за віком
згідно з вимогами ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», та з
урахуванням проведених виплат за
вказаний період; решта позовних вимог
задоволенню не підлягає.

При цьому понесені судові витрати,
пов'язані із розглядом справи, належить
віднести в порядку ст.94 КАС України за
рахунок держави.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно по суті вирішив
розглядуваний спір, однак із
помилковим застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
через що оскаржувану постанову слід
змінити.

Керуючись ст.ст.94, 160, 183-2, 195-197, п.2 ч.1
ст.198, п.1 ч.1 ст.201, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської обл.
задоволити частково.

Постанову Маневицького районного суду
Волинської обл. від 21.06.2011р. змінити.

Позов ОСОБА_2 задоволити частково.

Визнати бездіяльність Управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської обл.
щодо незабезпечення нарахування та
виплати на користь ОСОБА_2, як інваліду
ІІІ групи, захворювання, пов'язане з
проживанням на забрудненій території
внаслідок аварії на ЧАЕС, додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
відповідності до вимог ст.50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
виходячи із розміру мінімальної пенсії
за віком, та з врахуванням ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», - протиправною.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Маневицькому районі
Волинської обл. здійснити перерахунок
та виплату на користь ОСОБА_2
додаткової щомісячної пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 50
(п'ятдесят) відсотків мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст.50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 01.12.2010р. до
21.06.2011р. включно, виходячи із
мінімального розміру пенсії за віком
згідно з вимогами ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», та з
урахуванням проведених виплат за
вказаний період.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Понесені судові витрати, пов'язані із
розглядом справи, віднести за рахунок
держави.

Постанова апеляційного суду є
остаточною і касаційному оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька