Справа № 9101/185281/2012
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2013 р. справа № 2а-2048/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.

суддів: Уханенка С.А.
Дадим Ю.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області

на постанову Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 07
листопада 2011 року

у справі № 2а-2048/11

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України
в Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області

про зобов'язання здійснити перерахунок
щомісячної державної соціальної
допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2011 року позивач звернувся до
суду з позовом про визнання
незаконними дій відповідача,
зобов'язання останнього здійснити
перерахунок та виплату підвищення
пенсії у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком згідно
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за період з
листопада 2007 року по 31 грудня 2010 року.

Постановою Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 07
листопада 2011 року позовні вимоги
задоволено частково. Зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплату позивачу підвищення до пенсії
згідно статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з
урахуванням частини 1 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за
період з 01 листопада 2007 року по 31 грудня
2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня
2010 року в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком з
урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду першої інстанції скасуванню із
залишенням позовної заяви без розгляду
з наступних підстав.

Судом першої інстанції з'ясовано,
матеріалами справи підтверджено, що
позивач має статус «дитини війни» та
відповідно користується правом на
отримання пільг і державної соціальної
підтримки, встановлених Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни» №2195-IV від 18 листопада 2004 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом спору у цій справі є розмір
виплати позивачу, як «дитині війни»,
підвищення до пенсії, встановленого
статтею 6 Закону №2195-IV від 18 листопада
2004 року за період з 2006 року по 2008 рік.

Частиною 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що: «Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів».

Отже, чинне законодавство,
встановленими строками, обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства. Такі
строки обмежують час, протягом якого
такі правовідносини можуть вважатися
спірними.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з позовом 06
вересня 2011 року (а.с.2) та просив
відновити пропущений строк позовної
давності для захисту порушеного права
на доплату пенсії. Разом з тим, позивач
не обґрунтував причини пропуску ним
строку звернення до суду та не надав
доказів про їх поважність.

Дотримання строку звернення з
адміністративним позовом є однією з
умов для реалізації права позивача на
позов та запобігає постійному
збереженню стану невизначеності у
публічно-правових відносинах.

У відповідності до статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
-адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Дія статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» щодо
розміру підвищення до пенсії
відновлювалася на підставі рішень
Конституційного Суду України у період
з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та
починаючи з 22 травня 2008 року.

Закони, інші нормативно-правові акти,
судові рішення є доступними для
ознайомлення всіма громадянами, і
можливість обізнаності людини про те
чи інше положення законодавства
залежить виключно від бажання такої
людини.

Отже, позивач про порушення свого
права, якщо він вважав його порушеним,
повинен був дізнатися у серпні 2007 року
та у червні 2008 року при здійсненні йому
територіальним органом Пенсійного
фонду України першої виплати
підвищення до пенсії, після публікації
зазначених рішень Конституційного
Суду України.

Суд першої інстанції відкриваючи
провадження по справі та задовольняючи
позовні вимоги безпідставно
посилається на статтю 87 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» якою
встановлено інші строки звернення до
суду за захистом прав, свобод та
інтересів, а саме «Нараховані суми
пенсії, не затребувані пенсіонером
своєчасно, виплачуються за минулий час
не більш як за три роки перед
зверненням за одержанням пенсії. Суми
пенсії, не одержані своєчасно з вини
органу, що призначає або виплачує
пенсію, виплачуються за минулий час без
обмеження будь-яким строком».

Між тим, строки встановлені зазначеною
статтю 87 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» не застосовуються до
спірних правовідносин, оскільки
стосуються вже нарахованих сум пенсії,
не отриманих з вини органу, що
призначає і виплачує пенсію.

Отже, строки звернення до суду по даним
спорам визначаються за правилами
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Таким чином, суд першої інстанції,
розглядаючи позовні вимоги по суті,
допустив порушення норм
процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 203
Кодексу адміністративного судочинства
України постанова або ухвала суду
першої інстанції скасовується в
апеляційному порядку і позовна заява
залишається без розгляду або
провадження у справі закривається з
підстав, встановлених відповідно до
статті 155 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Згідно пункту 9 частини 1 статті 155
Кодексу адміністративного судочинства
України суд залишає позовну заяву без
розгляду, якщо позовну заяву подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до адміністративного
суду і суд не знайшов підстав для
визнання причин пропуску такого строку
поважними.

Позивачем поважних причини пропуску
строку звернення до адміністративного
суду не наведено, судом апеляційної
інстанції таких підстав не
встановлено.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
постанова Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 07
листопада 2011 року підлягає скасуванню,
а позовна заява залишенню без розгляду.

Керуючись статтею 197, пунктом 4 частини 1
статті 198, статями 203, 205, 206, 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ухвалиВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області - задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 07
листопада 2011 року - скасувати, позовну
заяву залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим