Справа № 817/2431/13-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"14" січня 2014 р.
Справа № 817/2431/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Капустинського М.М.

суддів:
Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

при секретарі
Марчук Ю.А. ,

за участю представника Відповідача,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "27" серпня
2013 р. у справі за позовом Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області до Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_4 про
стягнення податкової заборгованості ,

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
звернулась з позовом ОСОБА_4 про
стягнення податкової заборгованості
по податку на додану вартість у сумі
9825,62 грн., та податку на доходи фізичних
осіб у сумі 17923,31 грн. (податкова вимога
від 22.02.2012 року №310).

Податкова заборгованість з податку на
додану вартість відповідача виникла у
таких сумах і з таких підстав:

510,00 грн. - сума штрафної (фінансової)
санкції, визначена податковим органом
згідно з податковим
повідомленням-рішенням від 06.03.2013 року
№ на підставі акта про результати
камеральної перевірки даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість від 21.02.2013
року №45;

272,91 грн., з яких 218,33 грн. - за основним
платежем, 54,58 грн. - сума штрафної
(фінансової) санкції, що визначені
податковим органом згідно з податковим
повідомленням-рішенням від 18.03.2013 року
№ на підставі акта перевірки від
27.02.2013 року №51/1745/НОМЕР_1;

7341,00 грн., з яких 7000,00 грн. - за основним
платежем, 341,00 грн. - сума штрафної
(фінансової) санкції, що визначені
податковим органом згідно з податковим
повідомленням-рішенням від 20.05.2013 року
№ на підставі акта перевірки від
30.04.2013 року №108/17-100/НОМЕР_1;

700,00 грн. - сума несплаченого
податкового зобов'язання, визначеного
відповідачем у податковій декларації з
податку на додану вартість № за
квітень 2012 року;

1001,71 грн. - пеня.

Таким чином, загальна сума зобов'язань
відповідача з податку на додану
вартість становить суму 9825,62 грн. (510,00
грн. + 272,91 грн. + 7341,00 грн. + 700,00 грн. + 1001,71
грн. = 9825,62 грн.).

Податкова заборгованість з податку на
доходи фізичних осіб відповідача
виникла у таких сумах і з таких підстав:

7437,51 грн., з яких 5950,01 грн. - за основним
платежем, 1487,50 грн. - сума штрафної
(фінансової) санкції, що визначені
податковим органом згідно з податковим
повідомленням-рішенням від 20.05.2013 року
№ на підставі акта перевірки від
30.04.2013 року №108/17-100/НОМЕР_1;

510,00 грн. - сума штрафної (фінансової)
санкції, визначена податковим органом
згідно з податковим
повідомленням-рішенням від 20.05.2013 року
№ на підставі акта перевірки від
30.04.2013 року №108/17-100/НОМЕР_1;

9975,80 грн. - пеня.

Таким чином, загальна сума зобов'язань
відповідача з податку на додану
вартість становить суму 9825,62 грн. (7437,51
грн. + 510,00 грн. + 9975,80 грн. = 17923,31 грн.).

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 27 серпня 2013
року у задоволені адміністративного
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області просила скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши представників сторін,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою господарського суду
Рівненської області від 21.06.2013 року у
справі №918/634/13 порушено провадження у
справі про банкрутство фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 з одночасним
введенням мораторію на задоволення
вимог кредиторів.

Постановою господарського суду
Рівненської області від 21.06.2013 року у
справі №918/634/13 фізичну
особу-підприємця ОСОБА_4 визнано
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру.

Умови та порядок відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом та
застосування ліквідаційної процедури
визначено Законом України від 14.05.1992
року №2343-XII "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" в редакції
Закону України від 22 грудня 2011 року
№4212-VI.

З набранням чинності Законом України
від 22 грудня 2011 року №4212-VI "Про внесення
змін до Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" 18.01.2013 року
набрала чинності нова редакція частини
четвертої статті 10 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
відповідно до якої суд, у провадженні
якого перебуває справа про
банкрутство, вирішує усі майнові спори
з вимогами до боржника, у тому числі
спори про визнання недійсними
будь-яких правочинів (договорів),
укладених боржником; стягнення
заробітної плати; поновлення на роботі
посадових та службових осіб боржника,
за винятком спорів, пов'язаних із
визначенням та сплатою (стягненням)
грошових зобов'язань (податкового
боргу), визначених відповідно до
Податкового кодексу України , а також
справ у спорах про визнання недійсними
правочинів (договорів), якщо з
відповідним позовом звертається на
виконання своїх повноважень
контролюючий орган, визначений
Податковим кодексом України.

Згідно частини першої статті 17 Закону
України від 14.05.1992 року №2343-XII "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" в
редакції Закону України від 22 грудня 2011
року №4212-VI, у разі якщо до боржника,
щодо якого порушена справа про
банкрутство, пред'явлений позов, який
ґрунтується на грошових зобов'язаннях
боржника, що виникли до порушення
провадження у справі про банкрутство,
суди мають у встановленому
процесуальним законом порядку
приймати такі позовні заяви і
вирішувати спір за цією вимогою по суті
за правилами позовного провадження до
офіційного оприлюднення оголошення
про порушення справи про банкрутство.

Колегією суддів встановлено, що вимоги
до відповідача щодо стягнення
податкової заборгованості по податку
на додану вартість у сумі 9825,62 грн. та
податку на доходи фізичних осіб у сумі
17923,31 грн. на підставі податкової вимоги
від 22.02.2012 року №310 виникли до порушення
ухвалою господарського суду
Рівненської області від 21.06.2013 року
провадження у справі про банкрутство
відповідача.

Відповідно до частини першої статті 23
Закону України від 14.05.1992 року №2343-XII
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" в
редакції Закону України від 22 грудня 2011
року №4212-VI, конкурсні кредитори за
вимогами, які виникли до дня порушення
провадження у справі про банкрутство,
зобов'язані подати до господарського
суду письмові заяви з вимогами до
боржника, а також документи, що їх
підтверджують, протягом тридцяти днів
від дня офіційного оприлюднення
оголошення про порушення провадження у
справі про банкрутство.

Судом першої інстанції встановлено, що
з відповідною заявою у порядку статті 23
Закону України від 14.05.1992 року №2343-XII
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" в
редакції Закону України від 22 грудня 2011
року №4212-VI до господарського суду
позивач не звертався.

Частиною третьою статті 17 Закону
України від 14.05.1992 року №2343-XII "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" в
редакції Закону України від 22 грудня 2011
року №4212-VI, визначено, що якщо позивач
не звернувся у тридцятиденний строк з
дня офіційного оприлюднення
оголошення про порушення справи про
банкрутство із заявою про визнання
його грошових вимог до боржника у
справі про банкрутство, суд, який
розглядає позовну заяву, після
закінчення тридцятиденного строку з
моменту офіційного оприлюднення
поновлює позовне провадження та
відмовляє у задоволенні позову.

Згідно частини четвертої даної статті
Закону України від 14.05.1992 року №2343-XII
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" в
редакції Закону України від 22 грудня 2011
року №4212-VI, у разі звернення позивача
із заявою про визнання його грошових
вимог до боржника у справі про
банкрутство після винесення ухвали
господарського суду за результатами
розгляду цих вимог позовне провадження
підлягає припиненню на підставі пункту
2 частини першої статті 80
Господарського процесуального кодексу
України.

З системного аналізу наведених
правових норм суд дійшов висновку, що в
межах розпочатої процедури визнання
відповідача банкрутом позивач
зобов'язаний був звернутися до
господарського суду з відповідною
заявою про визнання конкурсним
кредитором у порядку та строк,
передбаченому Законом України від
14.05.1992 року №2343-XII "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" в редакції
Закону України від 22 грудня 2011 року
№4212-VI.

Таким чином, порушення позивачем
закону, що визначає умови та порядок
визнання боржника банкрутом та
застосування ліквідаційної процедури
з метою повного або часткового
задоволення вимог кредиторів, в
частині визнання конкурсним
кредитором за вимогами до боржника, що
виникли до порушення провадження у
справі про банкрутство, у межах
провадження у справі про банкрутство в
силу частини третьої статті 17 Закону
України від 14.05.1992 року №2343-XII "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" в
редакції Закону України від 22 грудня 2011
року №4212-VI, є підставою для відмови у
задоволенні його вимог до боржника,
визнаного у встановленому порядку
банкрутом.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, яка прийнята з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"27" серпня 2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
М.М. Капустинський

судді:
Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ М.М. Капустинський

Повний текст cудового рішення
виготовлено "14" січня 2014 р.

Роздруковано та надіслано: (рек. з пов.
про вруч.)

1- в справу:

2 - позивачу Державна податкова
інспекція у м.Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області вул.Відінська,8, м.Рівне, 33023

3- відповідачу Фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 АДРЕСА_1