Справа № 804/12404/13-а
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2013-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2013 р. Справа № 804/12404/13-а

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого суддіТурлакової Н. В. при
секретаріМединській А.О. за участю:
представника позивача представника
відповідача ОСОБА_3 Карчевської
Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 до
Криворізької північної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Криворізької північної
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області в якому просить: - визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення Криворізької
північної об'єднаної державної
податкової інспекції головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровської області від 22 серпня
2013 року № форми «Р» про
збільшення фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_1)
суми грошового зобов'язання з податку
на доходи фізичних осіб на 31 861, 41 грн., з
яких основний платіж - 25 489.13 грн.,
штрафні санкції - 6 372.28 грн.; - визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення Криворізької
північної об'єднаної державної
податкової інспекції головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровської області від 22 серпня
2013 року № форми «Р» про
збільшення фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_1)
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на 22 645,97 грн., з яких
основний платіж - 18 595,14 грн, штрафні
санкції - 4 050.83 грн.

В обґрунтування адміністративного
позову, позивач зазначає, що за
результатами перевірки ФОП ОСОБА_5
відповідачем складено Акт перевірки
№3/17-211/НОМЕР_1 від 22 серпня 2013 року, на
підставі якого прийняті податкові
повідомлення рішення від 24.05.2013р.
№ та №. Позивач зазначає, що
при формуванні валових витрат за 2011-2012
роки правомірно включив до їх складу
вартість використаного дизельного
пального згідно товарно-транспортних
накладних та актів виконаних робіт
відповідно до встановлених Норм витрат
палива і мастильних матеріалів на
автомобільному транспорті та
правомірно скористався податковим
кредитом з ПДВ, як передбачено п.138.4
ст.138 та п.198.3 ст.193 ПК України і не
повинен був застосовувати п.199.1 ст.199
Податкового кодексу України, а саме
розподіляти податковий кредит на
частки, оскільки виготовлені послуги з
перевезення використані були в
оподатковуваних операціях не частково,
а повністю тому збільшення
відповідачем суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 18 595,14 грн. є
необґрунтованим та неправомірним.
Також, не відповідає дійсності і
висновок відповідача про те, що
позивачем непідтверджені
задекларовані суми витрат
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами у розмірі 76 948,53 грн. за 2012
рік по оплаті пального, оскільки під
час перевірки позивачем було надано
первинні документи, у тому числі
розрахункові і платіжні, які
підтверджують витрати ФОП ОСОБА_5 на
придбання пального у 2012 році, а саме
платіжні і розрахункові документи,
підтверджуючі придбання пального на ПП
«ОККО-БІЗНЕС» на загальну суму 497 577,51
грн. (без ПДВ), на ТОВ «Руспромпостач» на
загальну суму 13 800,0 грн. (без ПДВ), на ТОВ
«НЛС-Петролеум» на загальну суму 47 708
грн. (без ПДВ), всього на загальну суму 559
085, 85 грн (без ПДВ), яка і була включена
ФОП ОСОБА_5 до складу валових витрат за
2012 рік, що повною мірою підтверджує
зменшення капіталу ФОП ОСОБА_5 Позивач
вважає, що висновки акту перевірки, не
ґрунтуються на нормах чинного
законодавства, а відповідно є
протиправними, у зв'язку з чим
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення підлягають
скасуванню.

Від відповідача надійшло заперечення в
яких він посилається на те, що згідно
наданих для перевірки
товарно-транспортних накладних та
актів виконаних робіт, після
розвантаження в пункті призначення
автомобілі поверталися без вантажу,
норми списання дизельного палива на
автомобіль без вантажу, а також за
різних кліматичних умов (наприклад,
влітку) мають бути меншими, що ФОП
ОСОБА_5 не враховано. Наднормативного
списання пального за рахунок винної
особи ФОП ОСОБА_5 для перевірки надано
не було, первинними документами
фізичною особою-підприємцем не
доведено використання наднормативних
норм використання ПММ водіями. Згідно
наданих для перевірки первинних
документів пальне, придбане для
здійснення підприємницької діяльності
відносилось до складу валових витрат
різних періодів у повному обсязі.
Згідно наданих для проведення
перевірки первинних документів -
виписок з фінансових установ про рух
коштів на рахунках за 2012р., сума витрат
за придбання ПММ у розмірі 76948,53грн. не
підтверджена відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами - фактично не перераховані
до продавця в 2012р. тобто зменшення
власного капіталу не відбулося, в
зв'язку з чим не має бути включена до
загальної суми витрат в декларації про
майновий стан та доходи за 2012р. Таким
чином, дії податкового органу щодо
проведення перевірки та викладені
висновки в Акті перевірки відповідають
вимогам законодавства України, а
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є правомірними, у
зв'язку з чим, позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
просив позов задовольнити, з підстав
зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення позову та просив суд
відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись на доводи викладені
в запереченнях.

Заслухавши представника позивача та
представника відповідача, дослідивши
чинне законодавство та матеріали
справи, суд доходить наступних
висновків.

Згідно Свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
НОМЕР_6 ОСОБА_5 зареєстрований 18.05.1999р.
виконавчим комітетом Криворізької
міської ради та перебуває на обліку у
відповідача як платник податків, що
підтверджується Свідоцтвом НОМЕР_7 від
07.01.09р. про реєстрацію платника податку
на додану вартість, копія якого наявна
в матеріалах справи.

Судом встановлено, що в період з 22.07.2013р.
по 02.08.2013р. на підставі ст.20, пп.75.1.2 п.75.1
ст.75, п.77.1 ст.77, пп.78.1.2 п.78.1 ст.78
Податкового кодексу України,
відповідно до направлення №5/172 від
19.07.2013р. та наказу №27 від 10.07.2013р.,
повідомлення №106 від 10.07.2013р.
відповідачем проведено документальну
планову невиїзну перевірку
фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання ФОП ОСОБА_5 вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2011р. по
31.12.2012р., за результатами якої складено
Акт №3/17-211/НОМЕР_1 від 07.08.2013р., копія
якого наявна в матеріалах справи.

Так згідно вищевказаного акту
перевірки (арк..2) згідно з
реєстраційними даними ФОП ОСОБА_5,
видами господарської діяльності
останнього визначено : код ВЕД 60.24.0,
основна - діяльність автомобільного
вантажного транспорту; 49.41,основна -
вантажний автомобільний транспорт.

Згідно висновків вказаного Акту,
перевіркою встановлено порушення: 1.
п.44.1 ст.44, п.177.10 ст.177 Податкового
кодексу України, неведення книги
обліку доходів і витрат за формою №10 за
період з 0І.01.2012р по 31.12.2012р. 2. пп.164.2.19
п.164.2 ст.164, п.177.4 ст.177 Податкового
кодексу України, заниження податкового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб за 2011р. та 2012р. у розмірі
25489,13грн., у тому числі по періодах: 2011р. -
9051,43грн., 2012р. - 16437,7грн. 3. п.198.3 ст.198, п.199.1
ст.199 Податкового кодексу України, в
результаті занижено податок на додану
вартість у періоді, що перевірявся, на
загальну суму 18595,14грн., в тому числі по
періодах: березень 2011р. в сумі 763,12грн.;
квітень 2011р. в сумі 1533,68грн.; травень
2011р. в сумі 99,01грн.; червень 2011р. в сумі
2205,64грн.; липень 2011р. в сумі 1508,78грн.;
серпень 2011р. в сумі 765,9грн.; вересень
2011р. в сумі 1479,74грн.; жовтень 2011р. в сумі
1282,05грн.; листопад 2011р. в сумі 1337,16грн.,
грудень 2011р. в сумі 1093,49грн.; січень 2012р.
в сумі 148,71грн.; березень 2012р. в сумі
114,93грн., квітень 2012р. в сумі 278,59грн.,
травень 2012р. в сумі 729,45грн., червень 2012р.
в сумі 365,85грн., липень 2012р. в сумі
991,2грн., серпень 2012р. в сумі 451,73грн.,
вересень 2012р. в сумі 797,82грн., жовтень
2012р. в сумі 810,44грн., листопад 2012р. в сумі
982,19грн., грудень 2012р. в сумі 855,66грн. 3.
п.51.1 ст.51, п.176.2 ст.176 Податкового Кодексу
України, а саме: ФОП ОСОБА_5 в податкових
розрахунках ф.№1 ДФ за III кв.2011р. не
відображено суми нарахованих та
виплачених доходів ФОП ОСОБА_6 за
соняшник, ІІ кв. 2012р. ФОП ОСОБА_7, IV кв.
2012р., ФОП ОСОБА_8 за надані послуги з
вантажного перевезення.

Згідно п.1.8 вказаного Акту, за період з
01.01.2011р. по 31.12.2012р. ФОП ОСОБА_5
здійснював вантажні перевезення місце
здійснення - по території України
власними транспортними

В п.п.2.2.2 акту перевірки позивача
перевіряючими встановлено, згідно
наданих для перевірки
товарно-транспортних накладних та
актів виконаних робіт встановлено
розбіжності сум витрат по списанню ПММ
за 2011р.у розмірі 60342,82грн. за 2012р. у
розмірі 32632,88грн., а саме згідно наказу
ФОП ОСОБА_5 №10/11-ДТ від 10.01.2011р. нормами
списання дизельного пального є 0,55 л. на
1 км. з розрахунком на навантажений
автомобіль з середньою масою вантажу 20
тон. Але згідно наданих
товарно-транспортних накладних та
актів виконаних робіт після
розвантаження в пункті призначення
автомобілі повертались без вантажу, а
отже норми списання дизельного палива
на автомобіль без вантажу повинні бути
менше.

14 серпня 2013 позивач звернувся до
відповідача із письмовими
запереченнями Вих.№14/0813 на акт
перевірки, у яких просив призначити
фінансово-економічну експертизу щодо
вирішення питання виявленої у ході
перевірки розбіжності витрат
безпосередньо пов'язаних з одержанням
доходу, за результатами розгляду яких
Криворізькою північною ОДПІ Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області складено
Висновок №1948 від 20.08.2013р., яким Акт
перевірки залишено без змін, а
заперечення без задоволення.

На підставі вказаного Акту перевірки
№3/17-211/НОМЕР_1 від 07.08.2013р. відповідачем
прийняті податкові
повідомлення-рішення: № від
22.08.2013р. про збільшення грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб у сумі 31861,41грн. та №
від 22.08.2013р. про збільшення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 22645,97грн.

Судом також досліджений Акт про
проведення замірів витрат палива від
07.01.2011р.складений комісією працівників
ФОП ОСОБА_5, згідно якого встановлено,
що ВОЛЬВО HF 12, державний номер НОМЕР_2
рік випуску - 1996р., МАН 19463, державний
номер НОМЕР_3, рік випуску - 1998р., мають
суттєві конструктивні відмінності від
базових моделей та враховуючи умови та
строк експлуатації, дорожні та
кліматичні фактори.

В результаті проведених випробувань,
виявлено факт наднормативних витрат
палива, а саме: ВОЛЬВО HF 12, державний
номер НОМЕР_2 на 100км. - на 19л, МАН 19463,
державний номер НОМЕР_3 на 100км. - на 17л.
На підставі проведених контрольних
замірів, комісія прийшла до висновку
про доцільність використання середніх
норм витрати палива: ВОЛЬВО HF 12,
державний номер НОМЕР_2 на 1км. - 0,55л, МАН
19463, державний номер НОМЕР_3 на 1км. - 0,49л.

Відповідно до Наказу №10/11-ДТ від
10.01.2011р. ФОП ОСОБА_5, на підставі наказу
Мінтрансу від 16.02.2004р. №99 «Про внесення
змін до Норм витрат палива і мастильних
матеріалів на автомобільному
транспорті» та акту від 07.01.2011р.,
затверджено норми витрат пального:
ВОЛЬВО HF 12, державний номер НОМЕР_2 на
1км. - 0,55л, МАН 19463, державний номер
НОМЕР_3 на 1км. - 0,49л.Списання пального
проводити у межах встановлених у п.1
цього наказу.

Згідно Свідоцтв про реєстрацію
транспортного засобу, копії яких
наявні в матеріалах справи, за ОСОБА_5
зареєстровані наступні транспортні
засоби: сідловий тягач-Е ВОЛЬВО HF 12,
державний номерний знак НОМЕР_2, рік
випуску 1996 (Свідоцтво НОМЕР_8);
напівпричіп бортовий-Е КРОНЕ SDP24,
державний номерний знак НОМЕР_4, рік
випуску 1996 (Свідоцтво НОМЕР_9); сідловий
тягач-Е МАН 19463, державний номерний знак
НОМЕР_3 рік випуску 1998 (Свідоцтво
НОМЕР_10); напівпричіп платформа-Е
ТРЕЙЛЕР КЕЛБЕРГ, державний номерний
знак НОМЕР_5, рік випуску 1995 (Свідоцтво
НОМЕР_11).

Судом також досліджені надані
сторонами докази: податкові декларації
про майновий стан і доходи за 2011р. та
2012р.; Акти списання дизельного палива
поквартально за 2011р. та 2012р.; Реєстр
актів автопослуг 2011р.; Акти виконаних
робіт та товарно-транспортних
накладних за 2011р. на 186арк. (Т.1 а.с.56-241);
Реєстр актів автопослуг 2012р.; Акти
виконаних робіт та
товарно-транспортних накладних за 2012р.
на 249арк. (Т.1 а.с.245-250, Т2 а.с.1-243); Платіжні
доручення придбання дизельного
пального ФОП ОСОБА_5 за 2012р. у ПП
«ОККО-БІЗНЕС» на 114арк., у ТОВ
«Руспромпостач» на 5арк., у ТОВ
«НЛС-Петролеум» на 2арк. (Т.2 а.с.246-250, Т.3
а.с.1-114); Розрахунок загальної вартості
витрат за 2012р.; Розрахунок загальної
вартості витрат за 2012р. відображених в
Додатку 5 до Декларації.

Відповідно до ч.1 ст.67 Конституції
України, кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Згідно п.п.16.1.12 п.16.1 ст.16 Податкового
кодексу України, платник податків
зобов'язаний забезпечувати збереження
документів, пов'язаних з виконанням
податкового обов'язку, протягом
строків, установлених цим Кодексом.

Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України (надалі -
ПК України), органи державної
податкової служби мають право
проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому
Податковим кодексом України.

Згідно п.п.20.1.8 п.20.1 ст.20 Податкового
кодексу України, органи державної
податкової служби мають право під час
проведення перевірок вивчати та
перевіряти первинні документи, які
використовуються в бухгалтерському та
податковому обліку, інші регістри,
фінансову, статистичну звітність,
пов'язані з обчисленням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.

Пунктом 44.1 ст.44 Податкового кодексу
України передбачено, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.
У випадках, передбачених статтею 216
Цивільного кодексу України, платники
податків мають право вносити
відповідні зміни до податкової
звітності у порядку, визначеному
статтею 50 цього Кодексу.

Згідно п.138.4 ст.138 ПК України, витрати, що
формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, крім нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно п.п.164.2.19 п.164.2 ст.164
Податкового кодексу України до
загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу платника
податку включаються інші доходи, крім
зазначених у статті 165 цього Кодексу

Згідно п.176.2 ст.176 Податкового кодексу
України особи, які відповідно до цього
Кодексу мають статус податкових
агентів, зобов'язані: - своєчасно та
повністю нараховувати, утримувати та
сплачувати (перераховувати) до бюджету
податок з доходу, що виплачується на
користь платника податку та
оподатковується до або під час такої
виплати за її рахунок; - подавати у
строки, встановлені цим Кодексом для
податкового кварталу податковий
розрахунок суми доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, а також суми утриманого з них
податку до контролюючого органу за
місцем свого розташування. Такий
розрахунок подається лише у разі
нарахування сум зазначених доходів
платнику податку податковим агентом
протягом звітного періоду.
Запровадження інших форм звітності з
зазначених питань не допускається; -
подавати на вимогу платника податку
відомості про суму виплаченого на його
користь доходу, суму застосованих
соціальних податкових пільг та суму
утриманого податку; - подавати
контролюючому органу інші відомості
про оподаткування доходів окремого
платника податку в обсягах та згідно з
процедурою, визначеною цим розділом та
розділом II цього Кодексу; - нести
відповідальність у випадках,
визначених цим Кодексом.

Відповідно до п.177.2 ст.177 ПК, об'єктом
оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

Пунктом 177.4 ст.177 ПК встановлено, що до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

Згідно п.177.10 ст.177 ПК України, фізичні
особи - підприємці зобов'язані вести
Книгу обліку доходів і витрат та мати
підтверджуючі документи щодо
походження товару.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК, податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою встановленою
пунктом 193.1 ст.193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 199.1 ст.199 ПК, у разі якщо
придбані та/або виготовлені
товари/послуги, необоротні активи
частково використовуються в
оподатковуваних операціях, а частково -
ні, до сум податку, які платник має
право віднести до податкового кредиту,
включається та частка сплаченого
(нарахованого) податку під час їх
придбання або виготовлення, яка
відповідає частці використання таких
товарів/послуг, необоротних активів в
оподатковуваних операціях.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність», первинний документ -
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Пунктом 2 ст.3 Закону України „Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" (далі - Закон №996)
передбачено, що фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону № 996, факти
здійснення господарських операцій
фіксують первинні документи, які
повинні бути складені під час
здійснення господарської операції, а
якщо це не можливо - безпосередньо
після її закінчення. Відповідно до п.2
ст.9 даного закону первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: «назву документа (форми);
дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції».

Відповідно до Спільного наказу
Міністерства транспорту України та
Міністерств і статистики України «Про
затвердження типових форм первинного
обліку роботи вантажного автомобіля»
від 29.12.95 №488/346 встановлено, що
застосування затверджених даним
наказом форм первинних документів є
обов'язковим для всіх суб'єктів
господарської діяльності, незалежно
від форм власності. А саме: «Подорожній
лист вантажного автомобіля», ф.№2;
«Подорожній лист вантажного
автомобіля у міжнародному сполученні»,
ф.№1 міжнародна; «Товарно-транспортна
накладна», ф.1-ТН; «Талон замовника»
ф.№1-Т3.

Відповідно до наказу Міністерства
транспорту України, Міністерства
статистики України від 29.12.95 від 29.12.95
№488/346 Про затвердження типових форм
первинного обліку роботи вантажного
автомобіля (далі - Наказ №488),
товарно-транспортна накладна типової
форми №1-ТН - є єдиним первинним
документом для списання
товарно-матеріальних цінностей у
вантажовідправника та оприбуткування
у вантажоодержувача при перевезенні
вантажів у межах України. А також для їх
складського, оперативного і
бухгалтерського обліку.

При доставці товару автомобілем,
обов'язковим документом є
товарно-транспортна накладна за формою
№1-ТН. У ній повинні бути відмітки
відправника товару (щодо відвантаження
товару) та його отримувача (стосовно
фактичного отримання товару).

Відповідно п.2 Наказу №488 застосування
товарно-транспортної накладної Форми
№1-ТН є обов'язковою для всіх суб'єктів
господарської діяльності, незалежно
від форм власності.

Вантажовідправник зобов'язаний
передати водію разом з
товарно-транспортною накладною
посвідчення про якість або сертифікат.
Відомості про ці документи обов'язково
зазначаються у товарно-транспортній
накладній. У посвідченні про якість, у
сертифікаті або іншому документі
повинні міститись відомості про
продукцію, допустимий термін його
доставки.

Додаткові вимоги до первинних
документів встановлені п.2.4 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку
(затверджено наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995р. № 88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05.06.1995р. № 168/704),
відповідно до якого первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: найменування підприємства,
установи, від імені яких складений
документ, назва документа,, дата і місце
складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції, посада і
прізвища осіб відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність оформлення, особистий чи
електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Нормативним документом який регулює
нормування витрат палива для рухомого
складу автомобільного транспорту в
експлуатації здійснюється на підставі
«Норм витрат палива і мастильних
матеріалів на автомобільному
транспорті», затверджені наказом
Мінтрансу України від 10.02.1998 № 43, з
урахуванням змін та доповнень.

Згідно положень зазначеного Наказу,
Норми витрат палива і мастильних
матеріалів на автомобільному
транспорті призначені для планування
потреби підприємств, організацій та
установ (далі - підприємств) в
паливно-мастильних матеріалах і
контролю за їх витратами, ведення
звітності, запровадження режиму
економії і раціонального використання
нафтопродуктів, а також можуть
застосовуватись для розроблення
питомих норм витрат палива.

Нормування витрат палива - це
встановлення допустимої міри його
споживання в певних умовах
експлуатації автомобілів, для чого
застосовуються базові лінійні норми,
встановлені по моделях (модифікаціях)
автомобілів, та система нормативів і
коригуючих коефіцієнтів, які
дозволяють враховувати виконану
транспортну роботу, кліматичні,
дорожні, та інші умови експлуатації.

Відповідно до примітки 2 п.1.3 Норм
витрат палива і мастильних матеріалів
на автомобільному транспорті, при
здійсненні магістральних перевезень
сучасними вантажними автомобілями
рекомендується застосовувати норму на
транспортну роботу в межах 0,55...0,7 л
дизельного палива на 100 т-км. (тобто на 1
км або 55 на 100 км).

Фактичні витрати палива на виконання
транспортної роботи збільшуються в
умовах експлуатації, що включають
здійснення великої кількості зупинок і
фаз розгону-вибігу-гальмування на
одиницю шляху, підвищений опір коченню
(неякісне дорожнє покриття, дороги із
щебеню (гравію), ґрунтові дороги тощо),
горбистий рельєф місцевості.

Згідно з ч.1,6 п.3 вищевказаних Норм
витрат передбачено що, урахування
дорожніх, кліматичних і інших
експлуатаційних факторів проводиться
за допомогою ряду поправочних
коефіцієнтів, наведених у формі
відсотків підвищення або зниження
базового значення норми. Право
встановлення конкретних величин
коефіцієнтів у регламентованих межах
та термін їх дії надається керівникам
підприємств та затверджується наказом
(розпорядженням) по підприємству.

Приміткою 4 п.1.3 Норм витрат палива і
мастильних матеріалів на
автомобільному транспорті
встановлено, що право встановлення
конкретних величин норм витрат палива
на виконання транспортної роботи у
регламентованих межах надається
керівникам підприємств. Визначений
підприємством порядок встановлення та
використання норм витрат палива на
виконання транспортної роботи
затверджується наказом
(розпорядженням) по підприємству.
Рекомендовано диференційоване
використання норм витрат палива на
виконання транспортної роботи залежно
від умов здійснення перевезень і
технологічного рівня (паливної
економічності) рухомого складу та
відповідно до фактичних потреб.

Частина 2 ст.19 Конституції України
передбачає, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.ст.11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86
цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Приймаючи рішення суд виходив з
наступного.

Як встановлено у судовому засіданні та
підтверджено матеріалами справи, у
період 2011-2012 років позивач здійснював
діяльність, пов'язану з автомобільним
вантажним транспортом, а саме надавав
послуги з перевезення вантажу
вантажним автомобільним транспортом,
місце здійснення - по території
України. Для виконання робіт з
перевезення автомобільним вантажним
транспортом вантажів, позивачем
використовувались сідельні тягачі:
ВОЛЬВО HF, рік випуску 1996, державний
номерний знак НОМЕР_2 та МАН 19463, рік
випуску 1998, державний номерний знак
НОМЕР_3, з напівпричепами, що
підтверджується Свідоцтвами про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11, копії
яких наявні в матеріалах справи.

Так в акті перевірки позивача,
перевіряючими встановлено, що згідно з
реєстраційними даними ФОП ОСОБА_5,
видами господарської діяльності
останнього визначено : код ВЕД 60.24.0,
основна - діяльність автомобільного
вантажного транспорту; 49.41,основна -
вантажний автомобільний транспорт.

Щодо висновків перевіряючих в частині
понаднормового списання
паливно-мастильних матеріалів , то суд
зазначає наступне.

Згідно акта перевірки позивача від
07.08.2013р. зазначено про наявність
розбіжності сум витрат по списанню ПММ,
а саме згідно наказу ФОП ОСОБА_5 №10/11-ДТ
від 10.01.2011р. нормами списання
дизельного пального є 0,55 л. на 1 км. з
розрахунком на навантажений
автомобіль з середньою масою вантажу 20
тон. Але згідно наданих
товарно-транспортних накладних та
актів виконаних робіт після
розвантаження в пункті призначення
автомобілі повертались без вантажу, а
отже норми списання дизельного палива
на автомобіль без вантажу повинні бути
менше.

Судом досліджений також Наказ
директора ФОП ОСОБА_5 №10/11-ДТ від 10.01.2011
року, яким затверджено норми витрат
пального: ВОЛЬВО HF 12, державний номер
НОМЕР_2 на 1км. - 0,55л, МАН 19463, державний
номер НОМЕР_3 на 1км. - 0,49л., та виміри
витрат палива за напрямком (дорожніх
умов) м.Кривий Ріг - м.Вінниця -
м.Запоріжжя - м.Миколаїв - м.Кривий Ріг,
за результатами яких, комісія дійшла
висновку про доцільність використання
середніх норм витрат палива: ВОЛЬВО HF,
державний номерний знак НОМЕР_2 на 1 км -
0.55л. та МАН 19463, державний номерний знак
НОМЕР_3 на 1км - 0,49л., про що складено Акт
про проведення замірів витрат палива
від 07.01.2011р., копія якого наявна в
матеріалах справи.

Проте ні Наказ директора ФОП ОСОБА_5
№10/11-ДТ від 10.01.2011 року, ні Акт про
проведення замірів витрат палива від
07.01.2011р. ФОП ОСОБА_5, не містить
інформації про розрахунок саме на
навантажений автомобіль з середньою
масою вантажу 20 тон., таким чином акт
перевірки відповідача містить
інформацію яка матеріалами справи не
підтверджена, що і слугувало підставою
для помилкових висновків перевіряючих
в цій частині.

Натомість у вказаному акті замірів від
07.01.2011р. зазначено, що автомобілі мають
суттєві конструктивні відмінності від
базових моделей та враховуючи умови та
строк експлуатації, дорожні та
кліматичні фактори, на підставі
проведених контрольних замірів,
комісія прийшла до висновку про
доцільність використання середніх
норм витрати палива.

При цьому, як встановлено згідно акту
перевірки позивача та заперечень,
законність видання вказаного наказу
директора ФОП ОСОБА_5 №10/11-ДТ від 10.01.2011
року, відповідачем не заперечується, як
і не заперечується факт списання
витрат пального відповідно до
виданого наказу, що позивачем і
вчинялось. Проте виносячи оскаржуване
рішення відповідач приходить до
висновку про необхідність здійснення
розрахунку витрат пального керуючись
вимогами Наказу Мінтрансу України № 43
від 10.02.1998р. без врахування Наказу
керівника «Про затвердження норм
витрат пального» №10/11-ДТ від 10.01.2011
року.

З врахуванням досліджених норм
законодавчих актів, а саме ч.1,6 п.3 «Норм
витрат палива і мастильних матеріалів
на автомобільному транспорті»,
затверджених наказом Мінтрансу
України від 10.02.1998 № 43 яким
передбачено що, урахування дорожніх,
кліматичних і інших експлуатаційних
факторів проводиться за допомогою ряду
поправочних коефіцієнтів, наведених у
формі відсотків підвищення або
зниження базового значення норми, а
право встановлення конкретних величин
коефіцієнтів у регламентованих межах
та термін їх дії надається керівникам
підприємств та затверджується наказом
(розпорядженням) по підприємству,
наявності на момент перевірки
відповідного наказу у фізичної
особи-підприємця, яким встановлена
доцільність використання середніх
норм витрат що сторонами не
заперечується, суд вважає, що висновки
перевіряючих щодо наявність
розбіжності сум витрат по списанню ПММ,
ґрунтуються на фактах які матеріалами
справи не підтверджені та помилковому
тлумаченні чинного законодавства,
відповідно судом не приймаються.

Суд зазначає, що ФОП ОСОБА_5 виконав всі
вимоги «Норм витрат палива і
мастильних матеріалів на
автомобільному транспорті
встановлено», затверджених Наказом
Міністерства транспорту України №43
від 10.02.1998 року, та при здійсненні
послуг з перевезення вантажів
автомобільним транспортом правомірно
проводив списання дизельного пального
на витрати операційної діяльності у
встановлених середніх показниках з
урахуванням переміщення
автотранспорту як з вантажем, так і без
вантажу. Тому, при формуванні валових
витрат за 2011-2012 роки ФОП ОСОБА_5
правомірно включив до їх складу
вартість використаного дизельного
пального згідно товарно-транспортних
накладних та актів виконаних робіт
відповідно до встановлених Норм витрат
палива і мастильних матеріалів на
автомобільному транспорті та
правомірно скористався податковим
кредитом з ПДВ, як передбачено п. 138.4.
ст.,138 та п.198.3 ст. 193 ПК України.

Суд звертає увагу, що під час перевірки
позивачем було надано первинні
документи, у тому числі розрахункові і
платіжні, які підтверджують витрати
ФОП ОСОБА_5 на придбання пального у 2012
році, а саме платіжні і розрахункові
документи, підтверджуючі придбання
пального на ПП «ОККО-БІЗНЕС» на
загальну суму 497 577,51 грн. (без ПДВ), на
ТОВ «Руспромпостач» на загальну суму 13
800,0 грн. (без ПДВ), на ТОВ «НЛС-Петролеум»
на загальну суму 47 708 грн. (без ПДВ),
всього на загальну суму 559 085, 85 грн (без
ПДВ), яка і була включена ФОП ОСОБА_5 до
складу валових витрат за 2012 рік, що
повною мірою підтверджує зменшення
капіталу ФОП ОСОБА_5

У судовому засіданні встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
фактично валові витрати ФОП ОСОБА_5 за
2012 рік, які належало віднести до
колонки 4 Додатка 5 Декларації про
майновий стан і доходи за 2012 рік
складають 703 261,62 грн., тоді як ФОП ОСОБА_5
задекларував тільки 576 461,87 грн., таким
чином доводи позивача щодо заниження
валових витрат знайшли своє
підтвердження.

На підтвердження вищевказаного, судом
досліджені, належним чином оформлені
Податкові декларації про майновий стан
і доходи за 2011р. та 2012р.; Акти списання
дизельного палива поквартально за 2011р.
та 2012р.; Реєстр актів автопослуг 2011р.;
Акти виконаних робіт та
товарно-транспортних накладних за 2011р.
на 186арк. (Т.1 а.с.56-241); Реєстр актів
автопослуг 2012р.; Акти виконаних робіт
та товарно-транспортних накладних за
2012р. на 249арк. (Т.1 а.с.245-250, Т2 а.с.1-243);
Платіжні доручення придбання
дизельного пального ФОП ОСОБА_5 за 2012р.
у ПП «ОККО-БІЗНЕС» на 114арк., у ТОВ
«Руспромпостач» на 5арк., у ТОВ
«НЛС-Петролеум» на 2арк. (Т.2 а.с.246-250, Т.3
а.с.1-114); Розрахунок загальної вартості
витрат за 2012р.; Розрахунок загальної
вартості витрат за 2012р. відображених в
Додатку 5 до Декларації.

Вказані документи наявні в матеріалах
справи, оформлені у відповідності до
вимог Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", тобто
відповідають вимогам чинного
законодавства щодо надання документу
юридичної сили і доказовості.

Таким чином, доводи на які посилається
податковий орган в акті перевірки
позивача №3/17-211/НОМЕР_1 від 07.08.2013р. та
запереченнях не відповідають
обставинам справи, та спростовуються
доказами наявними в справі та
дослідженими у судовому засіданні.

З урахуванням вищезазначеного, суд
вважає, що позивач правомірно
сформував показники податкової
звітності відповідно до вимог
податкового законодавства України.

Таким чином, суд приходить до висновку
що відповідачем правомірність своїх
дій не доведена, а позовні вимоги
ОСОБА_5 до Криворізької північної
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, документально
підтверджені, відповідають чинному
законодавству, отже підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_5 до
Криворізької північної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень -
задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Криворізької північної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № від
22.08.2013р. та № від 22.08.2013р.

Постанова суду набирає законної сили
та може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови складений 11
листопада 2013 року.

Суддя Н.В. Турлакова