Справа № 823/3874/13-а
Суддя: А.В. Каліновська
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року
справа № 823/3874/13-а

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Каліновської А.В.,

при секретарі - Будченку А.Ю.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Тальнівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області про визнання
протиправними дій та скасування вимоги
про сплату боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Черкаський
окружний адміністративний суд з
вищезазначеним позовом, в якому
просить визнати протиправними дії
Тальнівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області щодо нарахування позивачу
недоїмки зі сплати єдиного внеску в
сумі 1194 грн. 03 коп. та скасувати вимогу
№Ф-33 від 21 листопада 2013 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідно до норм Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" позивач є пенсіонером за
віком та відповідно до ч. 4 статті 4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
звільнений від сплати за себе єдиного
внеску на загальнообов`язкове державне
соціальне страхування. Таким чином,
відповідачем неправомірно нараховано
мінімальний єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в розмірі 1 194
грн. 03 коп.

Позивач належним чином
повідомлений про час, дату та місце
судового розгляду справи в судове
засідання не з'явився, на адресу суду
направив заяву, в якій просить суд
провести засідання без його участі,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі.

Відповідач повідомлений про час,
дату та місце судового розгляду справи,
в судове засідання не з'явився, на
адресу суду направив заперечення проти
адміністративного позову, мотивоване
тим, що позивачем при виході на пенсію
не досягнуто пенсійного віку,
визначеного статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", тому останній не
має статусу пенсіонера за віком та
зобов'язаний сплачувати єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на підставі п. 1
статті 4 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування". Розгляд справи
відповідач просить провести без участі
свого представника.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає задоволенню повністю,
виходячи з наступного.

Спеціальним законом, який
визначає правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, є Закон України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" № 2464-VI від
08.07.2010р. (далі по тексту - Закон № 2464).

Положеннями п. 31 ч. 1 ст. 1 Закону
України № 2464 передбачено, що органи
доходів і зборів - центральний орган
виконавчої влади, що формує податкову і
митну політику (в частині
адміністрування податків і зборів,
митних платежів, єдиного внеску) та
забезпечує її реалізацію (центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), та його
територіальні органи.

Відповідно до статті 1 Закону №
2464 єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Платниками єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування згідно статті 4
Закону № 2464 є, зокрема:

фізичні особи - підприємці, в тому
числі ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності;

особи, які забезпечують себе
роботою самостійно - займаються
незалежною професійною діяльністю, а
саме науковою, літературною,
артистичною, художньою, освітньою або
викладацькою, а також медичною,
юридичною практикою, в тому числі
адвокатською, нотаріальною діяльністю,
або особи, які провадять релігійну
(місіонерську) діяльність, іншу подібну
діяльність та отримують дохід
безпосередньо від цієї діяльності, за
умови, що такі особи не є найманими
працівниками чи підприємцями тощо.

Судом встановлено, що позивач -
фізична особа-підприємець ОСОБА_1
зареєстрований як суб'єкт
господарювання Тальнівською районною
державною адміністрацією Черкаської
області 12.10.2001р., ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 (копія свідоцтва про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця Серії НОМЕР_2).

З огляду на викладені вище норми
Закону № 2464 позивач є страхувальником,
в розумінні цього Закону.

Судом встановлено, що
Тальнівською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області прийнято вимогу № Ф-33 від 21.11.2013
року про сплату позивачем боргу
(недоїмки) зі сплати єдиного внеску в
сумі 1194 грн. 03 коп. Вищезазначена вимога
вручена позивачу 25.11.2013 року, що
підтверджується відміткою на даній
вимозі.

Вирішуючи даний спір, з огляду на
аргументацію позивача, суд враховує те,
що стаття 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058-VI від 09.07.2003р. (далі -
Закон № 1058) надає чітке визначення
поняття "пенсіонер" - особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 26 Закону № 1058
визначено, що особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Разом з тим, відповідно до ч. 1
статті 55 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" № 796-XII від 28.02.1991р. (далі -
Закон № 796), особам, які працювали або
проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" залежно
від категорій осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
для встановлення пільг і компенсацій.

Так, згідно статті 14 Закону № 796
для встановлення пільг і компенсацій
визначаються такі категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи:

1) інваліди з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та потерпілих від
Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11
і ч. 3 статті 12), щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою, хворі
внаслідок Чорнобильської катастрофи
на променеву хворобу, - категорія 1;

2) учасники ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, які
працювали у зоні відчуження: - з моменту
аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від
кількості робочих днів; - з 1 липня 1986
року по 31 грудня 1986 року - не менше 5
календарних днів; - у 1987 році - не менше 14
календарних днів, а також потерпілі від
Чорнобильської катастрофи; -
евакуйовані у 1986 році із зони
відчуження (в тому числі особи, які на
момент евакуації перебували у стані
внутрішньоутробного розвитку, після
досягнення ними повноліття); - особи,
які постійно проживали у зоні
безумовного (обов'язкового) відселення
з моменту аварії до прийняття
постанови про відселення, - категорія 2;

3) учасники ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які працювали: -
у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31
грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних
днів; - у зоні відчуження в 1987 році - від 1
до 14 календарних днів; - у зоні
відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30
календарних днів; - на діючих пунктах
санітарної обробки населення і
дезактивації техніки або їх
будівництві - не менше 14 календарних
днів у 1986 році, а також потерпілі від
Чорнобильської катастрофи (не
віднесені до категорії 2), які: -
постійно проживали на територіях зон
безумовного (обов'язкового) та
гарантованого добровільного
відселення на день аварії або які за
станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні
безумовного (обов'язкового) відселення
не менше двох років, а на території зони
гарантованого добровільного
відселення - не менше трьох років та
відселені або самостійно переселилися
з цих територій; - постійно проживають
або постійно працюють чи постійно
навчаються у зонах безумовного
(обов'язкового) та гарантованого
добровільного відселення за умови, що
вони за станом на 1 січня 1993 року
прожили або відпрацювали чи постійно
навчалися у зоні безумовного
(обов'язкового) відселення не менше
двох років, а у зоні гарантованого
добровільного відселення - не менше
трьох років, - категорія 3;

4) особи, які постійно проживають
або постійно працюють чи постійно
навчаються на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю, за умови, що вони за станом на
1 січня 1993 року прожили або
відпрацювали чи постійно навчалися у
цій зоні не менше чотирьох років, -
категорія 4.

Враховуючи те, що Законом № 796
надаються соціальні гарантії особам,
які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, шляхом зменшення віку
виходу на пенсію, посилання
Тальнівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області на відсутність у позивача
статусу пенсіонера за віком в
розумінні Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" є безпідставним.

Як вбачається з матеріалів справи,
фізична особа-підприємець ОСОБА_1
згідно посвідчення серії НОМЕР_4 є
громадянином, який постійно проживає
або працює на території зони
посиленого радіоекологічного контролю
(категорія 4). Окрім того, позивачем
надано копію пенсійного посвідчення
Серії НОМЕР_3, за яким ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в
Пенсійному фонді України як пенсіонер
за віком з 07.07.2009р., довічно.

Згідно з ч. 7 статті 1 Закону
України "Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України" № 3609-VI від
07.07.2011р. (далі - Закон № 3609-VI) статтю 4
Закону № 2464 доповнено ч. 4, згідно якої
особи, якщо вони є пенсіонерами за
віком або інвалідами та отримують
відповідно до закону пенсію або
соціальну допомогу і обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Враховуючи, що дані зміни
відповідно до ч. 1 розділу II Прикінцевих
та перехідних положень Закону № 3609-VI
набули чинності з дня, наступного за
днем його опублікування, а саме з
06.08.2011р., тому нарахування позивачу сум
щодо сплати єдиного внеску починаючи з
серпня 2011 року до червня 2013 року - є
неправомірним.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та вважає їх такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати неправомірними дії
Тальнівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області щодо винесення вимоги про
сплату боргу № Ф-33 від 21.11.2013 року.

Скасувати вимогу Тальнівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській області № Ф-33
від 21.11.2013 року про сплату боргу в сумі
1194 (одна тисяча сто дев'яносто чотири)
грн. 03 коп.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 172 (сто сімдесят дві)
грн. 05 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
А.В. Каліновська