Справа № 0301/946/12,6а-0301/4/12
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2014 р.
Справа № 67054/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Заверухи О.Б.,

суддів -
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Володимир-Волинського міського суду
Волинської області від 14 березня 2012
року про залишення без розгляду
позовної заяви у справі за позовом
ОСОБА_1 до Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Волинській
області про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИВ:

12.03.2012 року ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовом до Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Волинській
області про визнання протиправними дій
державного виконавця Харченко С.В., які
виявились у винесенні постанови про
закінчення виконавчого провадження
без виконання судового рішення та
зобов'язання державного виконавця
відкрити виконавче провадження,
прийняти її виконавчий лист і виконати
рішення суду.

Ухвалою Володимир-Волинського
міського суду Волинської області від 14
березня 2012 року позовну заяву залишено
без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції
мотивована тим, що ч. 2 ст. 181 КАС України
передбачені строки звернення до
адміністративного суду з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби , а саме п. 1 ч. 2 цієї статті
передбачено, що позовну заяву може бути
подано до суду у десятиденний строк з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення її прав,
свобод чи інтересів.

Як вбачається із скарги та наданих до
суду документів, скаржником 22.02.2012 року
було отримано постанову, згідно якої
головний державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Волинській області Харченко С.В.
закінчив виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа виданого 04.10.2011 року. Таким чином,
про порушення свого права скаржник
дізналась 24.02.2012 року, а скарга була
подана 12.03.2012 року та надійшла до суду
13.03.2012 року, тобто за межами строків,
установлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Враховуючи вищевикладене та беручи до
уваги, що не надано заяви про
поновлення строку на звернення до
адміністративного суду, суд дійшов
висновку, що наявні правові підстави
для залишення без розгляду зазначеного
адміністративного позову, як поданого
за межами строків, установлених
Кодексом адміністративного
судочинства України.

Не погодившись з вищенаведеною
ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій просить оскаржувану
ухвалу скасувати і направити справу на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги позивач
обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала
є незаконною та необґрунтованою,
прийнята з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

За відсутності клопотань від усіх осіб,
які беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю, суд апеляційної
інстанції розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки таку може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року № 2453-VI), що є достатнім для
розгляду даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в редакції чинній на час
подання позовної заяви та
постановлення оскаржуваної ухвали,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного
суду суб'єкта владних повноважень
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня виникнення підстав,
що дають суб'єкту владних повноважень
право на пред'явлення передбачених
законом вимог. Цим Кодексом та іншими
законами можуть також встановлюватися
інші строки для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень.

Для захисту прав, свобод та інтересів
особи цим Кодексом та іншими законами
можуть встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

Спеціальний строк звернення до суду з
позовними заявами з приводу рішень, дій
або бездіяльності державної
виконавчої служби встановлений ст. 181
Кодексу адміністративного судочинства
України, зокрема, частиною другою цієї
статті передбачено, що позовну заяву в
даній категорії справ може бути подано
до суду у десятиденний строк з дня, коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення її прав, свобод
чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 цього Кодексу (в цій
же редакції) адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 оскаржує дії державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Волинській
області Харченко С.В. щодо винесення
ним постанови про закінчення
виконавчого провадження від 27.12.2011 року
ВП № 29647907.

Як встановив суд та підтверджується
матеріалами справи, а саме фотокопією
поштового конверта, копію зазначеної
постанови державного виконавця Янець
А.Г. отримала 24.02.2012 року, а з даним
позовом вона звернулася до суду лише
12.03.2012 року, тобто із пропуском
десятиденного строку звернення до
адміністративного суду, передбаченого
ст. 181 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Крім того, у позовній заяві та в
апеляційній скарзі ОСОБА_1 не зазначила
обставин, які свідчать про поважність
причин пропуску нею строку звернення
до суду з даним позовом і таких підстав
не встановлено на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів.

Посилання позивача на ту обставину, що
01.03.2012 року вона вже зверталась до суду
з такою ж скаргою в порядку цивільного
судочинства і ухвалою
Володимир-Волинського міського суду
Волинської області від 03 березня 2012
року було відмовлено у відкритті
провадження у справі, колегія суддів не
бере до уваги, оскільки попереднє
звернення позивача до суду з
аналогічними вимогами з порушенням
правил підвідомчості справи не є
доказом поважності причин пропуску нею
строку звернення до адміністративного
суду з даним позовом, так як скарга не
була прийнята судом у встановлений
законодавством строк з вини позивача, а
саме внаслідок неналежного оформлення
нею скарги.

Також колегія суддів зазначає, що
відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України
адміністративне судочинство
здійснюється відповідно до
Конституції України, цього Кодексу та
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Згідно з ст. 8 КАС України
адміністративний суд при вирішенні
справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, та
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

У рішенні від 27 лютого 1980 року у справі
«Девеер проти Бельгії» та від 22 жовтня
1996 року рішенні у справі «Стаббігс та
інші проти Великобританії»
Європейський Суд з прав людини
зазначив, що право на звернення до суду
не є абсолютним і може бути обмеженим, в
тому числі і встановленням строків для
звернення до суду за захистом
порушених прав.

А відповідно до ст. 17 Закону України
«Про виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини»встановлено, що суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію і практику Суду як джерело
права.

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи, ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п. 1 ч. 1 ст. 197, п. 1
ч. 1 ст. 199, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254
КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу
Володимир-Волинського міського суду
Волинської області від 14 березня 2012
року про залишення без розгляду
позовної заяви у справі № 0301/946/2012 - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, що беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М. Гінда

В.В.Ніколін