Справа № 2а/0529/1632/12
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"15" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/67322/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Мироненка О.В.,Чумаченко
Т.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до управління
Пенсійного фонду України в місті
Красноармійську та Красноармійському
районі Донецької області про визнання
дій неправомірними, зобов'язання
вчинити певні дії, за касаційною
скаргою управління Пенсійного фонду
України в місті Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області (далі - УПФ) на постанову
Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області від 9 серпня 2012 року і
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 28 вересня
2012 року, -

в с т а н о в и в:

У червні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вказаним позовом, у якому просив
визнати неправомірними дії УПФ щодо
невиплати йому сум щомісячного
довічного грошового утримання у
розмірах, передбачених статтями 129, 138
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів»; зобов'язати УПФ
провести нарахування та виплатити йому
недоплачене щомісячне грошове
утримання з дня виникнення права на
відповідний перерахунок у розмірах,
передбачених статтями 129, 138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів».

Свої вимоги мотивував тим, що він, як
суддя у відставці, має право на
перерахунок довічного грошового
утримання відповідно до вимог статтей
129, 138 Закону України «Про судоустрій та
статус суддів». Однак УПФ, на його
переконання, безпідставно відмовило у
здійсненні йому вказаного перерахунку.

Постановою Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 9 серпня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 28 вересня
2012 року, позов задоволено. Визнано
неправомірними дії УПФ щодо не
нарахування та невиплату ОСОБА_4 з
01.01.2012 належних сум щомісячного
грошового утримання у розмірах,
передбачених статтей 129, 138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів». Зобов'язано УПФ нарахувати та
виплатити на користь ОСОБА_4 з 01.01.2012
недоотримані суми довічного грошового
утримання у розмірах, передбачених
статтями 129, 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів», з
виплатою передбачених законодавством
доплат та надбавок.

У касаційній скарзі УПФ, посилаючись на
порушення судами попередніх інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, просить рішення судів скасувати
та прийняти нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

У запереченні на касаційну скаргу
ОСОБА_4, посилаючись на законність
судових рішень, просить залишити їх без
змін.

З`ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про відмову в
задоволенні касаційної скарги з таких
підстав.

Встановлено, що Указом Президента
України № 925/2002 від 14.10.2002 «Про
звільнення суддів» позивача було
звільнено з посади судді у зв'язку з
поданням заяви про відставку за станом
здоров'я, що перешкоджає виконанню
обов'язків. Після виходу у відставку
ОСОБА_4 було призначено довічне грошове
утримання, що виплачувалося УПФ у
розмірі, визначеному діючим на той час
Законом України «Про статус суддів».
Після набрання чинності Закону України
«Про судоустрій та статус суддів» було
змінено порядок визначення щомісячної
винагороди суддів місцевих судів та
відповідно до вимог статтей 129, 138
вказаного Закону питання суддівської
винагороди виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддів у
відставці. На звернення до УПФ із
заявою про проведення перерахунку
довічного грошового утримання судді
відповідно до вимог Закону України
«Про судоустрій та статус суддів»,
позивач отримав відмову з посиланням
на те, що законодавцем не визначено, які
органи повинні виплачувати зазначене
підвищення, та за рахунок яких джерел, в
якому порядку, тощо.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що позивач має право на
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання у повному обсязі з
урахуванням передбачених
законодавством доплат та надбавок.

Згідно пунктом 1 статті 129 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» № 2453-VI від 7 липня 2010 року (далі -
Закон № 2453) суддівська винагорода
регулюється цим Законом і не може
визначатися іншими
нормативно-правовими актами. Посадовий
оклад судді місцевого суду
встановлюється в розмірі 15 мінімальних
заробітних плат, визначених законом, що
запроваджується поетапно (з
урахуванням статті 12 Закону України
«Про державний бюджет на 2012 рік» від
22.12.2011 року № 4282- VI.

Згідно з частиною першою статті 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» (у редакції до 03.06.2013),
судді, який вийшов у відставку, при
досягненні пенсійного віку
виплачується пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
«Про державну службу» або, за його
вибором, щомісячне довічне грошове
утримання.

Відповідно до частини 3 статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» (із змінами, внесеними згідно
із Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80 %
грошового утримання судді, з якого було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Частиною 4 статті 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
передбачено, що у разі зміни розміру
грошового утримання діючих суддів
Конституційного Суду України,
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання.
Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання здійснюється з
усієї суми заробітної плати діючих
суддів Конституційного Суду України з
дня виникнення права на відповідний
перерахунок.

Зміст статті 138 Закону № 2453 у редакції,
яка діє внаслідок після прийняття
Конституційним Судом України рішення
№ 3-рп/2013 від 3 червня 2013 року, чітко та
однозначно встановлює співвідношення
та залежність розміру місячного
довічного грошового утримання судді у
відставці від розміру грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. Існуюче
формулювання змісту зазначеної статті
є цілком достатнім для того, щоб
зробити висновок, що зміна розміру
грошового утримання працюючого на
відповідній посаді судді, є достатньою
підставою для зміни розміру
відповідного місячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання передбачений на
рівні підзаконного
нормативно-правового регулювання.
Зокрема, пунктами 3 і 4 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
Указом Президента України від 06.04.2011 №
384/2011, пунктами 2.1 і 2.2 Положення про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 30.04.2002 № 8-2
(у редакції постанови правління
Пенсійного фонду України від 25.02.2008 №
5-5), серед основних завдань і функцій
Пенсійного фонду України та його
органів на місцях є призначення
(перерахунок) пенсій, щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці та підготовка документів для
їх виплати.

Також додатком № 2 до Порядку подання
документів для призначення і виплати
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці органами
Пенсійного фонду України,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №
3-1, встановлена форма довідки про
заробітну плату для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці, в якій
зазначаються відомості про заробітну
плату судді, яка враховується при
призначенні (перерахунку) щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці.

З огляду на вищевикладене, суди
попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про
протиправність дій УПФ щодо відмови у
перерахунку розміру щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці з урахуванням зміни розміру
щомісячної заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді.

З такими висновками погоджується
колегія суддів Вищого
адміністративного суду і доводи
касаційної скарги їх не спростовують.

Враховуючи викладене, суди попередніх
інстанцій прийняли законні і
обґрунтовані рішення, а тому підстав
для їх скасування чи змін не
вбачається.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222,223, 224, 230, 231 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Красноармійську та Красноармійському
районі Донецької області залишити без
задоволення, а постанову
Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області від 9 серпня 2012 року і
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 28 вересня
2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення ї копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: