Справа № 2а-5976/11/2070
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2013-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

19 грудня 2013 року м. Київ
В/800/4417/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач),

Олендера І.Я.,

Пасічник С.С.,

Рецебуринского Ю.Й.,

Стародуба О.П.,

розглянувши заяву представника
приватного підприємства «Андріївка»
Жигилія Павла Васильовича про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого адміністративного суду України
від 11 липня 2013 року у справі за позовом
Харківського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
приватного підприємства «Андріївка»
про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 7 липня 2011
року, яку залишено без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 1 листопада
2011 року, у задоволенні зазначеного
позову відмовлено.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 11 липня 2013 року
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасовані та прийнято нове
рішення, яким позов задоволено.

У заяві про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 11
липня 2013 року представник відповідача
просить скасувати вказану ухвалу,
посилаючись не неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права, а
саме ст.ст.19,20 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні».

В обґрунтування своїх вимог заявник
додає копію ухвали Вищого
адміністративного суду України від 21
квітня 2011 року №К-21551/10, копію постанови
Верховного Суду України від 25 січня 2005
року №8/203-04 та копію постанови Вищого
господарського суду України від 14
червня 2005 року №8/421-04, у яких, на його
думку, згадані норми матеріального
права застосовано інакше ніж у даній
справі.

Відповідно до положень ст.2391 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за змістом ст.ст.2392 та 240
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряє відповідність заяви
вимогам цього Кодексу та вирішує
питання про допуск справи до
провадження.

Згідно статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Перевіривши доводи заяви та надані
матеріали, колегія суддів приходить до
висновку про відсутність передбачених
статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України підстав з огляду
на наступне.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема: різне
тлумачення змісту і сутності правових
норм, на підставі якого зроблено
висновок про різний зміст суб'єктивних
прав і обов'язків учасників
відповідних правовідносин, у тому
числі про наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі; різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто незастосування
закону, який підлягав застосуванню;
різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню; різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Як вбачається із заяви представника
відповідача та ухвали Вищого
адміністративного суду України, про
перегляд якої подано заяву, суд
касаційної інстанції скасував рішення
судів попередніх інстанцій і
задовольнив позовні вимоги про
стягнення на користь позивача
адміністративно-господарські санкції
та пені за невиконання нормативу
робочих місць, призначених для
працевлаштування інвалідів у 2010 році.

Приймаючи таке рішення у справі, Вищий
адміністративний суд України виходив з
того, що відповідачем не було вжито
усіх передбачених чинним
законодавством заходів для
забезпечення працевлаштування
інвалідів, не виконано в повному обсязі
обов'язку по інформуванню відповідного
районного центру зайнятості інвалідів
щодо утворення робочих місць та
наявності вакансій для
працевлаштування інвалідів.

У справах, на які посилається заявник
як на приклади неоднакового
застосування норм матеріального права,
суди касаційних інстанцій дійшли
висновку, що відповідачем було вжито
усі передбачені чинним законодавством
заходи для забезпечення
працевлаштування інвалідів, а тому на
нього не може бути покладено
відповідальність за ненаправлення
органами соціального захисту
населення необхідної кількості
інвалідів на підприємство для
працевлаштування та відсутність
інвалідів, які бажають
працевлаштуватись.

Таким чином, із матеріалів заяви
представника відповідача, ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 11 липня 2013 року та інших ухвал, які
були додані як посилання на неоднакове
застосування норм матеріального права,
колегія суддів не вбачає неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Зважаючи на викладене, встановлені
ст.237 Кодексу адміністративного
судочинства України підстави для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України у даній
адміністративній справі відсутні.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и в :

Відмовити у допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до приватного підприємства
«Андріївка» про стягнення
заборгованості

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

І.Я. Олендер

С.С.Пасічник

Ю.Й.Рецебуринський

О.П.Стародуб