Справа № 407/5078/13-а
Суддя: Філіпенко Л. П.
Дата ухвалення: 2014-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 407/5078/13-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2014 року Антрацитівський
міськрайонний суд Луганської області в
складі:

судді Філіпенко Л.П.

при секретарі Толоковій Г.Г.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду адміністративний
позов ОСОБА_2 до інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю у
Луганській області про визнання
незаконною та скасування
постанови про накладення штрафу за
адміністративне
правопорушення

В С Т А Н О В И В
:

ОСОБА_2 30 вересня 2012 року звернувся з
позовом до інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Луганській області ( далі ОСОБА_3 ДАБК)
про визнання незаконною та скасування
постанови про накладення штрафу за
адміністративне правопорушення, в
якому посилається на те, що 21 вересня 2013
року, у суботу, він поштою отримав
постанову про відкриття виконавчого
провадження, звідки довідався що
відносно нього ОСОБА_3 винесено
постанову № 498 від 27.08.2013 року і
накладено штраф у розмірі 5100 грн.
Вказану постанову № 498 позивач не
отримував, як і не був присутнім під час
розгляду справи про адміністративне
правопорушення. Тому 25
вересня 2013 року позивач звернувся із
заявою до відділу державної виконавчої
служби Антрацитівського МРУЮ із
проханням надати копію постанови № 498,
яку і отримав в той же день. З копії
постанови № 498 по справі про
адміністративне правопорушення від 27
серпня 2013 року, яку складено в місті
Луганську начальником ОСОБА_3 ДАБК
ОСОБА_4, позивач довідався, що ОСОБА_5
(транскрипція оригіналу), дата
народження: відомості відсутні, місце
народження: відомості відсутні, але
зазначені паспортні дані, - не допустив
посадову особу ОСОБА_3 ДАБК, чим порушив
ч. 4 ст. 41 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності",
відповідальність за встановлені
правопорушення передбачена ч. 2 ст. 188-42
Кодексу України про адміністративні
правопорушення. Тому ОСОБА_5 визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.
188-42 КУпАП, та накладено штраф у розмірі
5100 грн.

Оскільки в постанові зазначені
персональні дані позивача, то він
вважає, що ця постанова стосується
його, як фізичної особи, і штраф
накладено на нього.

Позивач вважає цю постанову
незаконною, як і накладення штрафу за
відсутності в його діях ознак
адміністративного правопорушення у
зв'язку з чим вимушений звертатися до
адміністративного суду про оскарження
цього рішення суб'єкта владних
повноважень з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З постанови, винесеної суб'єктом
владних повноважень, вбачається, що
позивач кудись не допустив посадову
особу ОСОБА_3 ДАБК у Луганській області
і за це на нього накладено штраф за ч. 2
ст.188-42 КУпАП.

З диспозиції вказаної норми: ч. 2 ст.188-42
КУпАП, недопущення посадових осіб
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України або її
територіальних органів на об'єкти
будівництва - тягне за собою накладення
штрафу від трьохсот до чотирьохсот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Таким чином, методом дедукції можна
визначити, що позивач колись не
допустив посадову особу ОСОБА_3 ДАБК у
Луганській області на якийсь об'єкт
будівництва.

І за це колись, якийсь, на нього
накладено штраф у розмірі 5100 грн, який
за своїм розміром скоріш нагадує
кримінальне покарання, ніж
адміністративний штраф.

Усе викладене, з урахуванням змісту
постанови, яка не відповідає вимогам
закону, що свідчить про беззаконність
винесеного рішення.

Посилаючись на ст. 41 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності",
постанову Кабінету Міністрів України
№ 553 від 23 травня 2011 року (553-2011-п) якою
затверджений визначений вищевказаним
Законом "Порядок здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю",
ст. 117 Конституції України позивач
вказує, що цими нормативними актами,
які підлягають обов'язковому
виконанню посадовими особами ОСОБА_3
ДАБК, визначені повноваження цих осіб
та випадки, коли ці особи мають право
безперешкодного доступу до об'єктів
містобудування.

Також ОСОБА_2 вважає, що він
мав всі підстави відмовити посадовій
особі ДАК в його незаконних та
антиконституційних побажаннях.

Позивач також вважає і саму постанову,
як процесуальний документ, такою, що не
відповідає вимогам закону.

Так, в оскарженій постанові не
містяться обов'язкові дані, а саме опис
обставин, установлених при розгляді
справи: де, коли, за яких обставин
скоєно адміністративне
правопорушення. В постанові не
зазначено, на підставі яких поданих
матеріалів, документів, пояснень
сторін розглянута справа. Копія
постанови не містить підпису особи, яку
притягнуто до адміністративної
відповідальності. В постанові
містяться неправдиві дані про
по-батькові особи, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності,
інші дані про цю особу вказані як
відсутні, але зазначена серія та номер
паспорту, який повинен містити такі
дані, що вказує як раз на відсутність у
самої цієї посадової особи особистого
паспорту позивача взагалі.

Позивач був позбавлений прав, наданих
йому ст. 268 КУпАП, не був повідомлений
належним чином по розгляд його справи.

Все вищевказане вказує не тільки на
факт притягнення позивача до
адміністративної відповідальності за
відсутності в його діях складу
правопорушення, але й на системні
порушення закону, вчинені суб'єктом
владних повноважень під час розгляду
справи та винесенні рішення.

Позивач вважає, що відповідач,
приймаючи рішення, діяв не на підставі
та не у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, що є
безумовною підставою для визнання
оскаржуваної постанови незаконною та
її скасування.

Оскільки про існування постанови
позивач довідався тільки 25 вересня 2013
року, то він вимушено пропустив
встановлений законом десятиденний
строк на її оскарження, і буде
клопотатися про поновлення цього
строку.

Тому ОСОБА_2 просить поновити позивачу
строк звернення до адміністративного
суду із цією позовною заявою, визнати
незаконною та скасувати постанову № 498
від 27 серпня 2013 року, винесену
начальником ОСОБА_3 ДАК у Луганській
області ОСОБА_4 відносно нього про
вчинення ним адміністративного
правопорушення, відповідальність за
яке передбачена частиною 2 статті 188-42
Кодексу України про адміністративне
правопорушення та накладення на нього
штрафу в сумі 5100 грн..

Відповідач надіслав суду заперечення,
згідно яких він вважає
адміністративний позов
необґрунтованим з наступних підстав.

У відповідності до пункту 3 Положення
про ОСОБА_3 АДБК у Луганській області,
затвердженого Наказом Державної
архітектурно - будівельної інспекції
України від 02.06.2011 року №22 основними
завданнями інспекції є участь у
реалізації державної політики з питань
державного архітектурно - будівельного
контролю, контролю у сфері житлово -
комунального господарства.

Щодо обставин проведення позапланової
перевірки: На підставі звернення
ОСОБА_6, наказу ОСОБА_3 ДАБК у Луганській
області від 12.08.2013 року, направлення для
проведення позапланової перевірки від
12.08.2013 року головному державному
інспектору Головіну О. В. було доручено
провести позапланову перевірку
об’єкту будівництва, розташованого за
адресою: Луганська область, м. Антрацит,
вул. Толстого, 8, який належить ОСОБА_2
Але ОСОБА_2 не допустив посадову особу
ОСОБА_3 ДАБК у Луганській області на
проведення перевірки, про що був
складений акт про недопущення
посадових осіб ОСОБА_3 ДАБК на об’єкти
будівництва, підприємства будівельної
галузі для виконання покладених на них
функцій, підписаний головним
архітектором м. Антрацит ОСОБА_7,
посадовою особою ОСОБА_3 ДАБК у
Луганській області та заявницею. Від
підпису акту ОСОБА_2 відмовився, про що
свідчить примітка посадової особи
ОСОБА_3 ДАБК у Луганській області. Форма
актів про недопущення посадових осіб
ОСОБА_3 ДАБК на обєкти будівництва,
підприємства будівельної галузі для
виконання покладених на них функцій
затверджена додатком 2 Наказу
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово - комунального
господарства України від 15.05.2012 року
№240 “Про затвердження форм актів та
інших документів, які складаються під
час або за результатами здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю”. 16.08.13 року у присутності
головного архітектора м. Антрацит
ОСОБА_7 та заявниці ОСОБА_6 був
складений протокол про
адміністративне правопорушення, від
підпису протоколу, надання пояснень гр.
ОСОБА_2 відмовився, про що свідчать
відповідні записи у самому протоколі
про адміністративне правопорушення.
ОСОБА_3 ДАБК у Луганській області від
19.08.2013 року №7/12-2087 вих.13 Мамула
додатково повідомлявся про розгляд
справи про адміністративне
правопорушення, яке відбудеться о 10.00
27.08.2013 року. Вказаний лист був
направлений Мамулі простим поштовим
відправленням. На підставі акту
перевірки від 12.08.2013 року та протоколу
про адміністративне правопорушення
від 16.08.2013 року була винесена Постанова
про адміністративне правопорушення
№498, якої було встановлено
правопорушення, передбачене ч.4 ст.41
Закону України “Про регулювання
містобудівноїдіяльності” та
накладено стягнення у вигляді штрафу,
передбачене ч.2 ст.188- 2 Кодексу України
про адміністративні правопорушення у
розмірі 5100 грн.

Стосовно повноважень допуску субекту
містобудування, яким є ОСОБА_2 на обєкт
будівництва: У відповідності до ч.І ст.41
Закону України “Про регулювання
містобудівної діяльності” державний
архітектурно-будівельний контроль -
сукупність заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.
Відповідно до ч.4 ст.41 Закону України
“Про регулювання містобудівної
діяльності” посадові особи органів
державного архітектурно-будівельного
контролю під час перевірки мають право:
безперешкодного доступу до місць
будівництва об'єктів та до об’єктів, що
підлягають обов’язковому обстеженню.
Крім того, Позивач не враховує норми
пункту 14 Порядку здійснення державного
архітектурно — будівельного контролю,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011 року №553,
якими чітко встановлено, що суб'єкт
містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль,
зобов'язаний: допускати посадових осіб
інспекції до проведення перевірки за
умови дотримання порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю. Враховуючи той факт, що
спеціалізоване заонодавство у сфері
містобудівної діяльності зобовязує
Позивача допускати посадових осіб
ОСОБА_3 на обєкт будівництва, то
застосування загальних норм ст.30
Конституції України щодо
недоторканості житла недоречне у
даному випадку.

Щодо застосування Порядку здійснення
державного архітектурно —
будівельного контролю, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 23.05.2011 року №553: Позивач помилково
вважає неможливим застосування норм
Постанови Кабінету Міністрів України
від 23.05.2011 року №553, оскільки Позивач не
враховує, що у відповідності до пункту 1
Порядку здійснення державного
архітектурно — будівельного контролю,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011 року №553
Цей Порядок визначає процедуру
здійснення заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об’єкта архітектури,
який за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності. Позивач
не враховує прикметник “та”, що
застосовує законодавець, тобто
посадові особи ОСОБА_3 перевіряє лише
ліцензійні умови провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об’єкта архітектури,
який за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності. Тобто
наявність у підрядників ліцензій на
провадження архітектурної діяльності,
повязаної зі створенням обєкту
архітектури (тобто будівництвом в
цілому).Позивач не враховує, той факт,
що відповідно до п.1 Порядку здійснення
державного архітектурно —
будівельного контролю, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 23.05.2011 року №553 ОСОБА_3 має право
перевіряти всі обєкти будівництва
незалежно від категоріїї складності,
оскільки у вищевказаному пункті 1
встановлено, що: “Цей Порядок визначає
процедуру здійснення заходів,
спрямованих на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил а
прикметник “та” додає повноваження
ОСОБА_3 стосовно перевірки ліцензійних
умов провадження господарської
діяльності, пов'язаної з будівництвом
об’єкта архітектури, який за
складністю архітектурно- будівельного
рішення та (або) інженерного обладнання
належить до IV і V категорії складності.
Враховуючи вищевикладене, у ОСОБА_3 є в
наявності повноваження стосовно
перевірки обєкту будівництва, який
належить ОСОБА_2

Стосовно наявності складу
адміністративного правопорушення та
додержання вимог ст.268 Кодексу України
про адміністративні правопорушення:
Позивач не враховує той факт, що ОСОБА_3
ДАБК у Луганській області від 19.08.2013
року №7/12-2087 — к вих.13 Мамула додатково
повідомлявся про розгляд справи про
адміністративне правопорушення, яке
відбудеться о 10.00 27.08.2013 року. Вказаний
лист був направлений гр. ОСОБА_2 простим
поштовим відправленням. Крім того
протоколом про адміністративне
правопорушення, де є наявні приміти про
відмову підпису та отримання
протоколу. Крім того, законодавство
України не встановлює обовязкової
участі Позивача при розгляді справи
при порушення ч.2 ст. 188-42 КУАП. Опис
правопорушення є у Постанові №498 по
справі про адміністративне
правопорушення наявний, а саме: ОСОБА_2
не допустив посадову особу ОСОБА_3 ДАБК
у Луганській області.

Враховуючи вищевикладене, прошу суд
відмовити у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 ДАБК у Луганській області про
визнання незаконною та скасування
постанови №498 по справі про
адміністративне правопорушення, у
зв’язку із безпідставністю та
нормативною необґрунтованістю. (а.с.
16-19).

У судовому засіданні після допита
свідків позивач ОСОБА_2 провину в
скоєні правопорушення визнав повністю,
щиро розкаявся, просить врахувати, що
за 3 дня у нього було проведено три
перевірки за заявленим сусідки ОСОБА_6
всілякими комісіями, а за останній
місяць - не менш восьми, тому він просто
вже не розумів, що від нього хочуть, не
витримали нерви й він зірвався, що при
вчиненні вказаного адміністративного
правопорушення він не спричинив
істотної шкоди суспільним та державним
інтересам, правам і свободам громадян,
що він на даний час ніде не працює, тому
просить звільнити його від
адміністративної відповідальності на
підставі ст.22 КУпАП у зв'язку з
малозначністю правопорушення,
представник відповідача до суду не
з’явився, просить розглянути справу за
його відсутністю (а.с. 36).

Відповідно Кодексу адміністративного
судочинства завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних та юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку, у тому числі, органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України. Суд
при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Згідно до ч. 2 ст.71. КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на повно і
всебічно з'ясованих обставинах в
адміністративній справі та
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні,
вважає позов таким, що підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Сторонами визнається і не оспорюється,
і це підтверджується матеріалами
справи, що дійсно 16 серпня 2013 року
начальник ОСОБА_3 ДАБК в Луганській
області ОСОБА_4, діючи в межах своїх
повноважень, розглянув протокол про
адміністративне правопорушення,
складений головним державним
інспектором ДАБК ОСОБА_8 (а.с.27-29) визнав
ОСОБА_2 винним у скоєнні
правопорушення, передбачене ч.2 ст.188 - 2
КУпАП та наклав стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 5100 грн. (а.с. 5).

Матеріалами справи винуватість ОСОБА_2
у вчиненні зазначеного в постанові
начальника ОСОБА_3 ДАБК в Луганській
області ОСОБА_4 правопорушення
підтверджується повністю,
кваліфікація дій ОСОБА_2 за ч.2 ст.188-142
КУпАП є вірною. Але при вчиненні
вказаного адміністративного
правопорушення ОСОБА_2 не спричинив
істотної шкоди суспільним та державним
інтересам, правам і свободам громадян,
він на даний час ніде не працює, провину
в скоєні правопорушення визнав
повністю, щиро розкаявся, тому суд
вважає можливим звільнити його від
адміністративної відповідальності на
підставі ст.22 КУпАП у зв'язку з
малозначністю правопорушення.

Керуючись ст. ст. 4, 6, 9, 17, 160 - 163 КАС
України, ст. 22 КУпАП

П О С Т А Н О В И В
:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
інспекції державного
архітектурно- будівельного
контролю у Луганській області про
визнання незаконною та скасування
постанови про накладення штрафу за
адміністративне правопорушення
задовольнити частково.

Постанову начальника ОСОБА_3
державного архітектурно-будівельного
контролю у Луганській області ОСОБА_4 №
498 від 27 серпня 2013 року відносно ОСОБА_2
про вчинення ним адміністративного
правопорушення, відповідальність за
яке передбачена ч. 2 ст. 188-42 КУпАП згідно
з якою ОСОБА_2 визнаний винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого
частиною 2 статті 188-42 КУпАП, та до нього
застосовано адміністративне стягнення
у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. -
скасувати.

ОСОБА_2 за вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.
188-42 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП
звільнити від адміністративної
відповідальності, обмежившись усним
зауваженням, а провадження в справі про
адміністративне правопорушення
закрити.

Рішення суду є остаточним і оскарженню
не підлягає.

Суддя Антрацитівского

міськрайонного суду

ОС
ОБА_9