Справа № 804/15860/13-а
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2013-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 р. Справа № 804/15860/13-а Суддя
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду Дєєв М.В.,
одноособово розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу

за позовом фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1

до Управління Пенсійного
фонду України в м. Нікополі та
Нікопольському районі
Дніпропетровської області

про скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернувся до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Нікополі та Нікопольському районі
Дніпропетровської області про
скасування рішень № 0665 та № 0666 від
05.11.2013 року.

В обґрунтування адміністративного
позову зазначено, що оскаржувані
рішення є протиправними, оскільки
відповідач безпідставно застосовував
до ФОП ОСОБА_1 штрафні санкції за
неподання звітності за 2008 - 2009 рік на
підставі п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», у зв'язку з тим,
що з 01 січня 2011 року дана норма права
втратила чинність у відповідності до
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
держане соціальне страхування».
Зазначена норма права регламентує
вчинене позивачем правопорушення,
встановлене відповідачем у акті
перевірки, втратила чинність з 01 січня
2011 року, тобто, не діяла на дату
прийняття спірного рішення.

Позивач, належним чином повідомлений
про дату, час та місце розгляду справу,
у судове засідання не з'явився,
надіслав суду клопотання про розгляд
справи в порядку письмового
провадження.

Відповідач надав письмові заперечення,
у яких зазначено, що законодавчо
закріплена відповідальність
страхувальника відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій, а
обов'язок сплати страхових внесків - не
можна відносити як до поняття тільки
особистих прав, свобод та обов'язків
людини і громадянина, які закріплені в
ст. 58 Конституції України. З огляду на
викладене, відповідач зазначає, що
підстави для задоволення позовних
вимог відсутні. Проти розгляду справи в
порядку письмового провадження
відповідач не заперечував.

У відповідності до ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128
КАС України, справу розглянуто в
порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
доходить висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, з огляду на
наступне.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
зареєстрований та є платником
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в Управлінні Пенсійного
фонду України в м. Нікополі та
Нікопольському районі
Дніпропетровської області.

Судом встановлено, що Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Нікополі
та Нікопольському районі
Дніпропетровської області складені
акти № 344 та № 343 від 05.11.2013 року, в яких
відповідачем було встановлено
неподання комплекту документів
первинної звітності до системи
персоніфікованого обліку відомостей
про застрахованих осіб за 2008 та 2009 роки.

На підставі вищевказаних актів
відповідачем були прийняті рішення на
підставі п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»: № 0665 та № 0666 від
05.11.2013 року про застосування фінансових
санкцій до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 за неподання комплекту
документів первинної звітності до
системи персоніфікованого обліку
відомостей про застрахованих осіб за
2008 та 2009 роки.

Суд вважає вищевказані рішення
протиправними та такими, що підлягають
скасуванню, з огляду на наступне.

Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (надалі
Закон України № 1058) визначає принципи,
засади і механізми функціонування
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування,
призначення, перерахунку і виплати
пенсій, надання соціальних послуг з
коштів Пенсійного фонду, що формуються
за рахунок страхових внесків
роботодавців, бюджетних та інших
джерел, передбачених цим Законом, а
також регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, передбаченим цим Законом.

Пунктом 5 ч. 9 ст. 106 Закону України № 1058
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», передбачалось,
що виконавчі органи Пенсійного фонду
застосовують до страхувальників такі
фінансові санкції: за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою або подання
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів Пенсійного фонду накладається
штраф у розмірі 10 відсотків суми
страхових внесків, які були сплачені
або підлягали сплаті за відповідний
звітний період, за кожний повний або
неповний місяць затримки подання
відомостей, звітності, але не менш
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а в разі повторного
протягом року такого порушення - у
розмірі 20 відсотків зазначених сум та
не менше 20 неоподаткованих мінімумів
доходів громадян.

З 01.01.2011 року набув чинності Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» № 2464 (далі -
Закон України № 2464).

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України № 2464, визнано
такими, що втратили чинність, частини 1 -
9 статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до п.7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
№ 2464, стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється. На період до повного
стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Аналіз наведених норм законодавства
дає підстави вважати, що органи
пенсійного фонду можуть стягувати ті
недоїмки, штрафи та пеню, які виникли до
01 січня 2011 року. Механізм стягнення цих
сум відповідає змісту статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
застосовується з посиланням на пункт 7
Перехідних положень Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Поряд з цим, органи пенсійного фонду з 01
січня 2011 року не вправі за порушення,
вчинені до та після 1 січня 2011 року,
нараховувати фінансові санкції,
визначені статтею 106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», оскільки
передбачені відповідними нормами
склади правопорушень та санкції
втратили чинність, і їх застосування з 1
січня 2011 року суперечить статті 58
Конституції України незважаючи на
зміст пункту 7 Перехідних положень
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».

Згідно зі статтею 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Таким чином, оскільки пункт 5 частини 9
статті 106 Закону втратив чинність з 01
січня 2011 року згідно із Законом України
№ 2464, не діяв на дату прийняття
відповідачем оскаржуваних рішень,
оскаржувані рішення пенсійного органу
не відповідають вимогам чинного
законодавства, є протиправними та
підлягають скасуванню.

Частиною другою статті 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доказів, які б спростували доводи
позивача, відповідач суду не надав. З
огляду на вищевикладене, суд доходить
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими, та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Як підтверджується матеріалами справи,
судові витрати позивача складають 172
грн. 06 коп.

На підставі викладеного,керуючись
ст.ст. 94, 122, 128, 160 - 162, 167 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 -задовольнити.

Скасувати рішення № 0665 та № 0666 від
05.11.2013 року про застосування фінансових
санкцій в загальній сумі 340 грн.,
винесені Управлінням Пенсійного фонду
України в м. Нікополі та Нікопольському
районі Дніпропетровської області.

Присудити з Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 здійснені ним судові витрати в
сумі 172 грн. 06 коп. (сто сімдесят дві
гривні шість копійок).

Постанова набирає законної сили та
може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у порядок і
строки, передбачені статтями 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя М.В. Дєєв