Справа № 2а-11621/11/0527
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/54186/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Управління праці та
соціального захисту населення
Костянтинівської районної державної
адміністрації, третя особа -
Костянтинівське управління з
газопостачання та газифікації
відкритого акціонерного товариства
"Донекоблгаз" НАК "Нафтогаз України" про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною Управління праці та
соціального захисту населення
Костянтинівської районної державної
адміністрації на постанову
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 15 лютого 2012 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 01 серпня 2012
року, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з позовом до Управління праці
та соціального захисту населення
Костянтинівської районної державної
адміністрації, третя особа -
Костянтинівське управління з
газопостачання та газифікації
відкритого акціонерного товариства
"Донекоблгаз" НАК "Нафтогаз України" про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії.

Постановою Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 15 лютого 2012 року, залишеною
без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 01 серпня 2012 року, позовні вимоги
ОСОБА_3 були задоволені частково.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Управління праці та
соціального захисту населення
Костянтинівської районної державної
адміністрації звернулось з касаційною
скаргою, в якій просить рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
скасувати, а в справі прийняти нову
постанову про відмову в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Позивач надала заперечення на
касаційну скаргу, в якому просила
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, оскільки вони ухвалені
відповідно до норм матеріального права
та на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 220 КАС
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно з ч. 3 ст. 159 КАС України
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 знаходиться на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в Костянтинівському районі
Донецької області та отримує пенсію за
віком.

Згідно довідки УПСЗН Костянтинівської
райдержадміністрації від 8 серпня 2011
року № 2654 відповідно до ст. 57 Закону
України «Про освіту» позивач перебуває
на обліку в Єдиному Державному
автоматизованому реєстрі осіб, які
мають право на пільги в УПСЗН
Костянтинівської
райдержадміністрації з 14 лютого 2005
року по теперішній час. З 14 лютого 2005
року по 31 грудня 2010 року призначена
пільга згідно ст. 57 Закону України «Про
освіту», як непрацюючому сільському
педагогу на пенсії за опалення 6214,22 грн.

Згідно листа Костянтинівського
управління газопостачання та
газифікації ОСОБА_3 пільга
«газопостачання на опалення»
призупинена з 01 січня 2011 року і
зроблений перерахунок за надані
послуги.

Листами УПСЗН Костянтинівської
райдержадміністрації ОСОБА_3 було
відмовлено в наданні тиках пільг у
відповідності з Постановою КМУ від 28
травня 2008 року № 530 «Деякі питання
соціального захисту окремої категорії
громадян» та Наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 13 вересня 2006 року № 341. Однак, з
таким рішенням позивач не погодилась і
оскаржила його в судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що УПСЗН
Костянтинівської районної державної
адміністрації Донецької області
безпідставно скасував раніше надані та
призначені пільги позивачу з січня 2011
року по грудень 2011 року, тому порушене
право позивача підлягає захисту.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з вказаним висновком
судів з огляду на наступне.

28 травня 2008 року Кабінетом Міністрів
України прийнято постанову N 530 "Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян", пунктом 14 якої
встановлено, що пільги, компенсації та
гарантії, на які згідно із законами
мають право окремі категорії
працівників бюджетних установ,
військовослужбовці та особи
начальницького і рядового складу, щодо
знижки плати за користування житлом
(квартирної плати), паливом, телефоном
та плати за комунальні послуги
(водопостачання, газ, електрична та
теплова енергія, інші послуги),
безоплатний проїзд усіма видами
міського пасажирського транспорту (за
винятком таксі) та автомобільним
транспортом загального користування в
сільській місцевості, а також
залізничним і водним транспортом
приміського сполучення та автобусами
приміських маршрутів надаються за
умови, якщо розмір наданих пільг у
грошовому еквіваленті разом із
середньомісячним сукупним доходом
пільговика за попередні шість місяців
не перевищує 900 гривень.

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції
України виключно законами України
визначаються основи соціального
захисту, форми і види пенсійного
забезпечення; засади регулювання праці
і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони
дитинства, материнства, батьківства;
виховання, освіти, культури і охорони
здоров'я; екологічної безпеки.

Частиною 4 ст. 57 Закону України "Про
освіту" встановлено гарантії з боку
держави педагогічним,
науково-педагогічним працівникам та
іншим категоріям працівників
навчальних закладів, педагогічним
працівникам, які працюють у сільській
місцевості і селищах міського типу, а
також пенсіонерам, які раніше
працювали педагогічними працівниками
в цих населених пунктах і проживають у
них, держава відповідно до чинного
законодавства забезпечує безплатне
користування житлом з опаленням і
освітленням у межах встановлених норм.
Пільги на безплатне користування
житлом з опаленням та освітленням,
передбачені абзацом першим цього
пункту, надаються працівникам за умови,
якщо розмір наданих пільг у грошовому
еквіваленті разом із середньомісячним
сукупним доходом працівника за
попередні шість місяців не перевищує
величини доходу, який дає право на
податкову соціальну пільгу, у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, та пенсіонерам за умови, якщо
середньомісячний сукупний доход сім'ї
в розрахунку на одну особу за попередні
шість місяців не перевищує величини
доходу, який дає право на податкову
соціальну пільгу, у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

При цьому, абзац перший частини 4 статті
57 Закону України "Про освіту" доповнено
Законом України від 28.12.2007 року N 107-VI
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів" (далі - Закон
України від 28.12.2007 року N 107-VI) та
викладено в наступній редакції: "Пільги
на безоплатне користування житлом з
опаленням та освітленням, передбачені
абзацом першим цього пункту, надаються
працівникам за умови, якщо розмір
наданих пільг у грошовому еквіваленті
разом із середньомісячним сукупним
доходом працівника за попередні шість
місяців не перевищує величини доходу,
який дає право на податкову соціальну
пільгу, у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України, та
пенсіонерам за умови, якщо
середньомісячний сукупний доход сім'ї
в розрахунку на одну особу за попередні
шість місяців не перевищує величини
доходу, який дає право на податкову
соціальну пільгу, у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України".

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 N 10-рп/2008 зміни, внесені
підпунктом "в" підпункту 1 пункту 49
розділу II Закону України від 28.12.2007 року
N 107-VI, визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, зміни, внесені підпунктом
"в" підпункту 1 пункту 49 розділу II Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів" до абзацу першого
частини четвертої ст. 57 Закону України
"Про освіту", втратили чинність з 22.05.2008
року.

Отже, з 22.05.2008 почали діяти положення
абзацу першого частини четвертої ст. 57
Закону України "Про освіту", які діяли
до внесення змін до даної норми та які
встановлюють, що педагогічним
працівникам, які працюють у сільській
місцевості і селищах міського типу, а
також пенсіонерам, які раніше
працювали педагогічними працівниками
в цих населених пунктах і проживають у
них, держава відповідно до чинного
законодавства забезпечує безплатне
користування житлом з опаленням і
освітленням у межах встановлених норм.

Положення ч. 4 ст. 57 Закону України "Про
освіту" не встановлює обмеження
надання державою гарантій
педагогічним, науково-педагогічним
працівникам та іншим категоріям
працівників навчальних закладів,
педагогічним працівникам, які працюють
у сільській місцевості і селищах
міського типу, а також пенсіонерам, які
раніше працювали педагогічними
працівниками в цих населених пунктах і
проживають у них, від розміру
середньомісячного сукупного доходу
пільговика.

Повно та всебічно дослідивши всі
обставини справи та давши належну
правову оцінку доказам, суди першої та
апеляційної інстанцій обґрунтовано
відмовили у задоволенні позову,
оскільки дії суб'єкта оскарження
відповідають чинному законодавству

Відповідно до ч. 1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів вважає, що касаційну
скаргу слід залишити без задоволення,
оскільки судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Керуючись статтею 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Костянтинівської районної державної
адміністрації залишити без
задоволення, а постанову
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 15
лютого 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 01 серпня 2012 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: