Справа № 2а-8133/10/2/0170
Суддя: Іщенко Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

Справа № 2а-8133/10/2/0170

13.01.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Іщенко Г.М.,

суддів Цикуренка А.С. ,

Санакоєвої М.А.

секретар судового засідання
Бєлоглазова Ю.О.

за участю сторін:

представник позивача, Товариства з
обмеженою відповідальністю "Грант
Трейд"- Ставіло Андрій Олександрович,
довіреність № б/н від 03.01.13

представник відповідача, Державної
податкової інспекції у м. Сімферополі
Головного управління Міндоходів в
Автономній Республіці Крим- не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином та
своєчасно, про причину неявки суд не
повідомив,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу №
2а-8133/10/2/0170 за апеляційною скаргою
Державної податкової інспекції у місті
Сімферополі Головного управління
Міндоходів в Автономній Республіці
Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим (суддя Яковлєв С.В.) від
17.10.2013

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Грант Трейд" (вул.
Козлова, 45, місто Сімферополь,
Автономна Республіка Крим, 95011)

до Державної податкової інспекції у
місті Сімферополі Головного
управління Міндоходів в Автономній
Республіці Крим (вул. М. Залки, 1/9, місто
Сімферополь, Автономна Республіка
Крим, 95053)

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 17.10.2013
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Грант
Трейд" задоволено: скасовано податкове
повідомлення - рішення Державної
податкової інспекції в місті
Сімферополі № /0 від 26.05.2010.

Не погодившись з даним рішенням суду,
Державна податкова інспекція у місті
Сімферополі Головного управління
Міндоходів в Автономній Республіці
Крим звернулася з апеляційною скаргою,
в якій просить постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 17.10.2013 скасувати та
прийняти нове рішення по справі, яким у
задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування Окружним
адміністративним судом Автономної
Республіки Крим норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Грант Трейд»
(далі-позивач) звернулось до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у місті
Сімферополі (далі-відповідач) з
вимогами про скасування податкового
повідомлення- рішення №/0 від
26.05.2010.

Позовні вимоги мотивовані
помилковістю висновків податкового
органу при проведенні позапланової
виїзної перевірки щодо порушення
позивачем вимог Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
що призвело до необґрунтованого
нарахування податкових зобов'язань
та протиправного застосування
штрафних санкцій.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток у розмірі 917733,00
грн. та застосовані штрафні санкції у
розмірі 458866,50 грн. прийнято по
необґрунтованим висновкам про
порушення позивачем норм податкового
законодавства, які були зроблені в
результаті проведеної відповідачем
перевірки.

Із такими висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів,
оскільки вони відповідають фактичним
обставинам справи та вимогам
матеріального права, що регулює спірні
правовідносини.

Відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства України є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав
та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних
суддів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Кожному гарантується право на захист
його прав, свобод та інтересів
незалежним і неупередженим судом
(стаття 6 Кодексу адміністративного
судочинства України).

Відповідно до частини першої статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Отже, згідно з вищенаведеними нормами
права, позивач має право звернутися до
адміністративного суду з позовом, якщо
він вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю відповідача (суб'єкта
владних повноважень) порушено його
права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин. При цьому,
обставину дійсного (фактичного)
порушення прав, свобод чи інтересів
позивача має довести належними та
допустимими доказами саме відповідач.

При апеляційному перегляді справи
встановлено, що 26.05.2010 відповідачем
прийняте податкове
повідомлення-рішення №/0 про
збільшення позивачу суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств на 1376599,50 грн., у
тому числі за основним платежем 917733,00
грн. та за штрафними санкціями 458866,50
грн.

Передумовою прийняття спірного
повідомлення-рішення став акт від
04.05.2010 №2980/10/1/23-7 позапланової виїзної
перевірки позивача з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2005 по
31.12.2009.

Перевіркою встановлені порушення
позивачем: підпункту 5.2.1. пункту 5.2.,
підпункту 5.3.9 пункту 5.3. статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», в результаті чого
занижено податкове зобов'язання з
податку на прибуток на суму 928973,00 грн.

З акту перевірки вбачається, що
позивачем не надані документи, які
підтверджують правильність
визначення показників податкової
звітності по податку на прибуток за
перевіряємий період часу, що призвело
до заниження податкового зобов'язання
по податку на прибуток через
безпідставність віднесення до складу
валових витрат 1060 510,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції безперечно
встановлено, що в перевіряємий період
часу позивачем на митну територію
України було здійснено ввезення
обладнання для виробництва
вибропресованих виробів Multimat RH 1500-2 VA.

Слід зазначити, що відповідно до
висновку проведеної по справі
судово-економічної експертизи №49 від
18.08.2013, обладнання для виробництва
вибропресованих виробів Multimat RH 1500-2 VA
оформлено в якості внеску до
статутного фонду товариства; в період
часу з 01.01.2005 по 31.12.2005 позивачем були
задекларовані валові витрати у рядку
04.1 Декларації по податок на прибуток у
розмірі 1011715,00 грн.; при вивченні
первинних документів позивача
(накладних, квитанцій, актів та інш.)
експертами встановлено, що сума
операції, яка має бути включена до
складу валових витрат за період часу,
що перевірявся, складає 1043361,41 грн.,
тобто саме така сума має бути включена
до складу валових витрат за рядком 04.1
декларації про прибуток за період з
01.01.2005 по 31.12.2009.

Заявником апеляційної скарги не
враховано, що експертами встановлено
обґрунтованість відображення
позивачем показників в рядку 04.2
Декларації по прибутку «збиток
балансової вартості запасів» суму у
розмірі 253,00 грн., у рядку 04.3 «витрати
на оплату праці» - 32054,00 грн., у рядку 04.4
«сума страхового збору (внесків) до
фондів державного
загальнообов'язкового страхування" -
11770,00грн., а за результатами вивчення
наданих позивачем документів
експертами було визначено
правильність відображення платником
податків у рядку 04.6 Декларації «сума
податків, зборів, крім визначених у р.
04.4» 235,4 грн., у рядку 04.13 « іші витрати,
крім визначених в р.р. 04.1-04.12» - 9345,53 грн.

Судова колегія, дослідивши висновок
експерту №49 від 18.08.2013, оцінив його в
порядку статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, не знайшла підстав не довіряти
висновкам експерта.

Неспроможними визнаються доводи
апеляційної скарги стосовно того, що
позивачем під час проведення перевірки
в повному обсязі не були надані
документи бухгалтерського та
податкового обліку, оскільки у
позивача були вилучені зазначені
документи, про що він повідомив
відповідача та просив перенести строк
проведення перевірки, але вказані
обставини не були прийняти до уваги,
перевірка проводилась у строки,
визначені податковим органом, за її
результатами складений акт, в якому
надійшли відображення факти,
встановлені по документам, яки в той
час у позивача були відсутні.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У порушенні вимог частини першої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, відповідачем не
доведено обставини, на яких
ґрунтуються його заперечення.

З огляду на припис наведеної норми
процесуального права при розгляді
судом спору щодо правомірності рішення
органу державної податкової служби,
яким платнику податків донараховані
грошові зобов'язання, презумується
добросовісність платника податків,
якщо зазначеним органом не доведено
інше.

Оцінюючи дії Державної податкової
інспекції у місті Сімферополі
Головного управління Міндоходів в
Автономній Республіці Крим щодо
прийняття спірного
повідомлення-рішення, суд повинен
керуватися вимогами частини третьої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України та перевіряти, чи
прийняті (вчинені) вони: на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Стаття 19 Конституції України
зобов'язує орган влади діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Отже, "на підставі"означає, що
суб'єкт владних повноважень повинний
бути утворений у порядку, визначеному
Конституцією та законами України та
зобов'язаний діяти на виконання закону,
за умов та обставин, визначених ним.

Отже, "у межах
повноважень"означає, що суб'єкт владних
повноважень повинен вчиняти дії, не
виходячи за межі прав та обов'язків,
встановлених законами.

Отже, "у спосіб"означає, що суб'єкт
владних повноважень зобов'язаний
дотримуватися встановленої законом
процедури вчинення дії, і повинен
обирати лише встановлені законом
способи правомірної поведінки при
реалізації своїх владних повноважень.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про задоволення позовних вимог,
оскільки відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, при прийнятті податкового
повідомлення-рішення №/0 від
26.05.2010 про збільшення позивачу суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств на
1376599,50 грн., у тому числі за основним
платежем 917733,00 грн. та за штрафними
санкціями 458866,50 грн., діяв не в порядку
статті 19 Конституції України, тобто, не
на підставі діючого законодавства
України.

Апеляційна скарга не містить доводів,
які спростували б висновки суду першої
інстанції.

Суд першої інстанції повно та
правильно з'ясував характер спірних
правовідносин, правильно застосував
зазначені норми матеріального права,
що підлягають застосуванню, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими при розгляді
справи.

Доводи апеляційної скарги щодо
неправильного застосування норм
матеріального та процесуального права
висновків суду першої інстанції не
спростовують, оскільки ґрунтуються на
невірному трактуванні відповідачем
наведених правових норм.

Враховуючи те, що посилання
відповідача в апеляційній скарзі на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права не знайшли свого
підтвердження при розгляді даної
справи, а судом першої інстанції повно
та всебічно перевірені надані
сторонами докази, дана їм належна
оцінка у рішенні, яке належним чином
мотивовано і за своїм змістом та формою
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону, апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, а
судове рішення - без змін.

Суд першої інстанції вірно встановив
фактичні обставини справи, ретельно
дослідив наявні докази, дав їм належну
оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення відповідно до
вимог матеріального та процесуального
права, рішення не може бути змінено чи
скасовано з підстав, що викладені в
апеляційній скарзі.

Керуючись статтями 195, 196, пунктом 1
частини першої статті 198, статтею 200,
пунктом 1 частини першої статті 205,
статтями 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті
Сімферополі Головного управління
Міндоходів в Автономній Республіці
Крим залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
17.10.2013 у справі № 2а-8133/10/2/0170 залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядку та строки, передбачені статтею
212 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст судового рішення
виготовлений 20 січня 2014 р.

Головуючий суддя підпис
Г.М. Іщенко

Судді підпис А.С.
Цикуренко

підпис М.А.Санакоєва

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
Г.М. Іщенко