Справа № 448/70/14-а
Суддя: Білоус Ю. Б.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/70/14-а
Провадження № 2-а/448/8/14
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15.01.2014 року Мостиський районний суд
Львівської області в складі :

головуючого судді Білоус
Ю.Б.,

при секретарі Крив'як
О.В.,

за участю:

представника позивача - Хомяк Є.Л.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Мостиська
справу за адміністративним позовом
Мостиського прикордонного загону
Західного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
до громадянина Соціалістичної
Республіки В’єтнам ОСОБА_2 (ОСОБА_2) про
примусове видворення за межі території
України,

в с т а н о в и в :

14.01.2014року представник Мостиського
прикордонного загону Західного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України звернувся
до суду із зазначеним позовом,
покликаючись на те, що відповідач у
справі - громадянин В’єтнаму ОСОБА_2
був затриманий 13.01.2014року прикордонною
вартою Республіки Польща на відстані
2500 метрів від лінії державного кордону,
на напрямку 500 - 501 прикордонного знаку,
за незаконне перетинання державного
кордону з України в Республіку Польща,
спільно з трьома іншими громадянами
В’єтнаму, на ділянці відділу
прикордонної служби «Шегині»
Мостиського прикордонного загону, на
території Мостиського району
Львівської області. 14.01.2014року
вищевказаний громадянин був переданий
з Республіки Польща в Україну на
підставі Угоди між Урядом України та ЄС
про реадмісію.

Стверджує, що такими своїми діями
громадянин В’єтнаму ОСОБА_2 грубо
порушив вимоги ст.9 Закону України «Про
державний кордон України», тобто
вчинив правопорушення,
відповідальність за яке передбачена ч.2
ст.204-1 КУпАП.

Вказує, що відповідач потрапивши на
територію України незаконно, з метою
пошуку працевлаштування незаконно
перетнув державний кордон України до
країн Західної Європи - сусідів нашої
держави, що завдає шкоди міжнародному
іміджу, національним інтересам та
безпеки України, в частині
недоторканості кордонів.

Зазначає, що 14.01.2014року начальником
Мостиського прикордонного загону було
прийнято рішення про примусове
повернення відповідача за межі
території України, проте останній не
може виїхати самостійно, оскільки у
нього відсутні документи та кошти
необхідні для повернення в країну
походження.

З огляду на наведене просить суд
примусово видворити відповідача -
громадянина В’єтнаму ОСОБА_2 за межі
території України.

В судовому засіданні представник
позивача Хомяк Є.Л. позовні вимоги
підтримав в повному обсязі з підстав
викладених у позовній заяві.

Відповідач громадянин В’єтнаму ОСОБА_2
в судовому засіданні позов визнав та
пояснив, що перетнув державний кордон
України для того, щоб потрапити в
країни Європейського Союзу з метою
працевлаштування. Не заперечує проти
видворення його за межі України в
країну його походження - В’єтнам.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши подані сторонами документи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов слід
задовольнити з наступних підстав.

Іноземці та особи без громадянства, які
вчинили злочин, адміністративні або
інші правопорушення, несуть
відповідальність на загальних
підставах.

За правилами частини шостої статті 6
КАС України іноземці та особи без
громадянства користуються в Україні
таким самим правом на судовий захист в
адміністративних справах, що і
громадяни України.

Згідно з ч.4 ст.50 Кодексу
адміністративного судочинства України
іноземці чи особи без громадянства
можуть бути відповідачами за
адміністративним позовом суб'єкта
владних повноважень про примусове
видворення іноземця чи особи без
громадянства.

Особливості провадження у справах за
адміністративними позовами з приводу
видворення іноземців та осіб без
громадянства визначенні статтею 183-5
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Примусове видворення іноземця та особи
без громадянства здійснюється лише на
підставі постанови адміністративного
суду.

Відповідно до роз'яснень викладених у
п.26 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду, від 25.06.2009, № 1
"Про судову практику розгляду спорів
щодо статусу біженця та особи, яка
потребує додаткового або тимчасового
захисту, примусового повернення і
примусового видворення іноземця чи
особи без громадянства з України та
спорів, пов'язаних із перебуванням
іноземця та особи без громадянства в
Україні" іноземець та особа без
громадянства можуть бути примусово
видворенні за межі України з підстав та
в порядку, що визначені статтею 30
Закону України "Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства",
статтею 13 Закону України "Про
імміграцію".

З позовом про примусове видворення та
затримання іноземця та особи без
громадянства до адміністративного
суду мають право звернутися
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері міграції, органи
охорони державного кордону (стосовно
іноземців та осіб без громадянства, які
затримані ними у межах контрольованих
прикордонних районів під час спроби
або після незаконного перетинання
державного кордону України) або органи
Служби безпеки України за
місцезнаходженням вищезгаданих
органів.

Законом України "Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства" від
22.09.2011 р. N 3773-VI (далі - Закон) визначені
загальні питання правового статусу
іноземців та осіб без громадянства, які
перебувають в Україні, порядку їх
в'їзду в Україну та виїзду з України.

Як вбачається із положень ст.26 цього
Закону, іноземець або особа без
громадянства можуть бути примусово
повернуті в країну походження або
третю країну, якщо їх дії порушують
законодавство про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства або
суперечать інтересам забезпечення
національної безпеки України чи
охорони громадського порядку, або якщо
це необхідно для охорони здоров'я,
захисту прав і законних інтересів
громадян України за рішенням
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує реалізацію державної
політики у сфері міграції, органу
Служби безпеки України або органу
охорони державного кордону (стосовно
іноземців та осіб без громадянства, які
затримані ними у межах контрольованих
прикордонних районів під час спроби
або після незаконного перетинання
державного кордону України), з
подальшим повідомленням протягом 24
годин прокурору про підстави прийняття
такого рішення. У рішенні про примусове
повернення зазначається строк,
протягом якого іноземець або особа без
громадянства повинні виїхати з
України. Зазначений строк не повинен
перевищувати 30 днів з дня прийняття
рішення.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України
"Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства" центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органи охорони державного
кордону (стосовно іноземців та осіб без
громадянства, які затримані ними у
межах контрольованих прикордонних
районів під час спроби або після
незаконного перетинання державного
кордону України) або органи Служби
безпеки України можуть лише на
підставі винесеної за їх позовом
постанови адміністративного суду
примусово видворити з України іноземця
та особу без громадянства, якщо вони не
виконали в установлений строк без
поважних причин рішення про примусове
повернення або якщо є обґрунтовані
підстави вважати, що іноземець або
особа без громадянства ухилятимуться
від виконання такого рішення, крім
випадків затримання іноземця або особи
без громадянства за незаконне
перетинання державного кордону
України поза пунктами пропуску через
державний кордон України та їх
передачі прикордонним органам
суміжної держави.

Враховуючи вищенаведені правові
положення статей 26 і 30 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства» примусовому
видворенню передують дві обставини, а
саме прийняття рішення про примусове
повернення та ухилення від виїзду
після прийняття такого рішення або
якщо є обґрунтовані підстави вважати,
що іноземець або особа без
громадянства ухилятимуться від
виконання такого рішення.

Судом встановлено, що відповідач у
справі - громадянин В’єтнаму ОСОБА_2
був затриманий 13.01.2014року прикордонною
вартою Республіки Польща на відстані
2500 метрів від лінії державного кордону,
на напрямку 500 - 501 прикордонного знаку,
за незаконне перетинання державного
кордону з України в Республіку Польща,
спільно з трьома іншими громадянами
В’єтнаму, на ділянці відділу
прикордонної служби «Шегині»
Мостиського прикордонного загону, на
території Мостиського району
Львівської області. 14.01.2014року
вищевказаний громадянин був переданий
з Республіки Польща в Україну на
підставі Угоди між Урядом України та ЄС
про реадмісію. Такими своїми діями
громадянин В’єтнаму ОСОБА_2 грубо
порушив вимоги ст.9 Закону України «Про
державний кордон України»

Згідно з вимогами ст.26 Закону України
"Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства" начальником
Мостиського прикордонного загону
Кошонько А.В. 14.01.2014року прийнято
рішення про примусове повернення
відповідача - громадянина В’єтнаму
ОСОБА_2 за межі України та зобов'язано
його покинути територію України у
термін до 15.01.2014року.

Вказані обставини підтверджуються
поясненнями сторін та наявними у
справі письмовими доказами: копією
протоколу про зустріч між Помічником
Прикордонного Уповноваженого України
на Мостиській ділянці та Помічником
Прикордонного Уповноваженого
Республіки Польща Бещадської ділянки,
яка відбулася в районі 501 прикордонного
знаку о 13.00 год. 13.01.2014року (а.с.3); копією
акту приймання - передавання особи від
14.01.2014року (а.с.7); письмовими
поясненнями ОСОБА_2 від 14.01.2014р. (а.с.8);

рішенням про примусове повернення за
межі України від 14.01.2014року (а.с. 9);
рапортом ст. ІПС 1ВІПС ВПС «Шегині» л-нт
М.С. Козової від 14.01.2014р. (а.с.10).

З пояснень сторін та матеріалів справи,
судом встановлено, що вказане вище
рішення про примусове повернення за
межі України відповідачем у
встановлений строк не виконано,
оскільки у нього відсутні документи на
підставі яких, останній міг би у
законному порядку перетнути державний
кордон України, а також необхідні для
цього кошти. Із заявою про набуття
статусу біженця до відповідних
державних органів відповідач не
звертався.

За таких обставин, суд визнає
переконливими твердження позивача про
існування обґрунтованих підстав
вважати, що відповідач в подальшому
ухилятиметься від виконання рішення
про повернення до країни походження, що
тягне за собою наслідки, передбачені
статтею 30 Закону України "Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства", а саме примусове
видворення за межі України.

Разом із цим, суд вважає за необхідне
зазначити, що особа в будь-якому разі не
підлягає видворенню, якщо підпадає під
захист статті 3 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
або статті 31 Закону України "Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства", відповідно до якої
іноземець або особа без громадянства
не можуть бути примусово повернуті чи
примусово видворенні або видані чи
передані до країн: де їх життю або
свободі загрожуватиме небезпека за
ознаками раси, віросповідання,
національності, громадянства
(підданства), належності до певної
соціальної групи або політичних
переконань; де їм загрожує смертна кара
або страта, катування, жорстоке,
нелюдське або таке, що принижує
гідність, поводження чи покарання; де
їх життю або здоров'ю, безпеці або
свободі загрожує небезпека внаслідок
загальнопоширеного насильства в
ситуаціях міжнародного або
внутрішнього збройного конфлікту чи
систематичного порушення прав людини
або природного чи техногенного лиха,
або відсутності медичного лікування чи
догляду, який забезпечує життя; де їм
загрожує видворення або примусове
повернення до країн, де можуть
виникнути зазначені випадки.

Щодо відповідача, обставин, які вказані
в статті 3 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод або
статті 31 Закону України "Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства", та унеможливлюють
примусове видворення за межі України
не встановлено. Також не встановлено
обставин, відповідно до яких на
відповідача поширюється дія Закону
України "Про біженців та осіб, які
потребують додаткового або
тимчасового захисту".

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Положення ст.9 КАС України передбачає,
що суди при вирішенні справи керуються
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

З огляду на наведене, виходячи із
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку, що існують
підстави для примусового видворення
відповідача за межі території України,
а тому позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 11, 69-71, 86, 158 - 163, 183-5
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Примусово видворити громадянина
Соціалістичної Республіки В’єтнам
ОСОБА_2 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
та мешканця АДРЕСА_1 - за межі території
України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
(м. Львів, вул. Саксаганського, 13) через
Мостиський районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 5-денний строк з
дня проголошення постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку апеляційного
оскарження, а в разі її оскарження - з
моменту проголошення судового рішення
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Ю.Б. Білоус

Постанова набрала законної сили

«___» ______________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус