Справа № 2а/0270/4325/11
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а/0270/4325/11
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білоуса О.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М.
Залімського І. Г.

при секретарі: Ковальчук О.В.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача: Мельниченка С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Козятинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів України у
Вінницькій області на постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2011 року у справі за адміністративним
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 до Козятинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів
України у Вінницькій області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень , -

В С Т А Н О В И В :

ФОП ОСОБА_5 звернувся до Вінницького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Козятинської ОДПІ про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень. Позовні
вимоги мотивовано тим, що Козятинською
ОДПІ було проведено перевірку ФОП
ОСОБА_5, про що складено акт № 130/17-
від 31.05.2011р. На підставі висновків акту
податковим органом прийняті податкові
повідомлення-рішення від 20.06.2011 року №
та № . Вважаючи висновки
податкового органу безпідставними, а
рішення - неправомірним, просили
визнати податкове
повідомлення-рішення протиправним та
скасувати.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 05.12.2013 року
позов задоволено. Не погоджуючись із
рішенням суду першої інстанції,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить суд скасувати постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 05.12.2013 року,
та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного
вирішення спору.

Апеляційним судом в порядку ст. 52 КАС
України у судовому засіданні
протокольно допущено заміну
неналежної сторони - Козятинської ОДПІ
Вінницької області ДПС на
правонаступника - Козятинську ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області.

В судовому засіданні представник
відповідача (апелянта) апеляційну
скаргу підтримав у повному обсязі за
обставин, викладених у ній, просив
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 21.11.2011 року
скасувати, дав пояснення, аналогічні
доводам, викладеним в апеляційній
скарзі.

Представники позивача в судовому
засіданні апеляційну скаргу не визнали
у повному обсязі, проти її задоволення
заперечили, вважаючи рішення суду
першої інстанції законним,
обґрунтованим і таким, що відповідає
фактичним обставинам справи. Крім того,
дали пояснення по суті апеляційної
скарги, аналогічні викладеним в
письмових запереченнях, що приєднані
до матеріалів справи. Просили залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
рішення суду першої інстанції - без
змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції необхідно залишити
без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку. При цьому в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС
України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, посадовими
особами Козятинської ОДПІ було
проведено документальну планову
перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єктом
підприємницької діяльності - ОСОБА_5 за
період з 01.07.2010р. по 31.12.2010р., про що
складено акт № 130/17- віл 31.05.2011р.
(а.с. 17-55, Т.1).

В ході перевірки було виявлено, що ФОП
ОСОБА_5 порушено ст.13 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян», а також п.п.7.3.1.
п.7.3., п.п.7.4.1. п.7.4. ст.7 Закону України
«Про податок ні додану вартість».

На підставі висновків акту податковим
органом прийняті податкові
повідомлення-рішення форми «Р» №
від 20.06.2011р., яким позивачу збільшені
податкове зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб в сумі 1 282 397,12
грн. та податковому
повідомленні-рішенні форми «Р» №
від 20.06.2011р., яким позивачу збільшено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 1 934 238 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що
між позивачем та TOB "НТЦ"Сінергія"
укладено договір 02/08-10, за яким TOB
"НТЦ"Сінергія" зобов'язувалось
поставити позивачу дизельне пальне
загальною вартістю 300 000 грн. (а.с.95-96 Т.1).

21 серпня 2010 року позивач отримав даний
товар, що підтверджується
рахунком-фактурою № НТ-0000601 від 21.08.2010р.
(а.с. 102, Т.1), видатковою накладною №
НТ-0000452 від 21.08.2010р. (а.с.203, Т.1),
податковою накладною № 613 від 21.08.2010р.
(а.с. 104, Т.1). Вказані первинні документи
підписані директором TOB "НТЦ"Сінергія"
-Мероницькою I.A., яка відповідно до
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців значиться як керівник
даної юридичної особи (а.с.92-94, Т.1).

Посилання податкового органу на
безтоварність господарських операцій
через відсутність у TOB "НТЦ"Сінергія"
складських приміщень, трудових
ресурсів, виробничого обладнання та
транспортних засобів, і як наслідок,
неможливість поставки позивачу товару
були спростовані тим, що, що відповідно
до відомостей ЄДРПОУ даний суб'єкт
підприємницької діяльності займається
посередницькою діяльністю, що не
передбачає визначену кількість
працюючих осіб або наявність
виробничих та складських приміщень.
Аналогічно спростовані висновки
податкового органу і щодо нікчемності
господарських операцій позивача із TOB
"Креата". TOB "П'ятий фактор", TOB
"Енерготехінжирінг".

Стосовно віднесення позивачем до
складу податкового кредиту в періоді,
що перевірявся, сум податку на додану
вартість по господарським операціям
із ПП"Літин Агробуд", судом першої
інстанції встановлено, що згідно
податкових та видаткових накладних,
касових ордерів, виписаних ПП "Літин
Агробуд", які були завірені належним
чином, господарські операції між
підприємствами мали реальний характер,
дійсно відбулися. На підтвердження
здійснених господарських операцій з ПП
"Літин Агробуд" позивачем надано
квитанції до прибуткового касового
ордера (а.с.225-227 Т.1), накладні (а.с.228-231
Т.1), податкова накладна від 28.12.2010р. № 157
1 (а.с.233 Т.1).

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд
першої інстанції керувався тим, що
правила формування податкового
кредиту в періоді, що перевірявся,
передбачені статтею 7 Закону України
"Про податок на додану вартість" (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин).

Так, зокрема зі змісту п.п. 7.4.5. п.7.4.
вказаного Закону випливає, що
підставою для визнання неправомірним
включення до складу податкового
кредиту суми сплаченого і
нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), в разі не
підтвердження їх податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Крім того, в акті перевірки зазначено,
що при перевірці правомірності
включення до податкового зобов'язання
сум сплаченого ПДВ при складанні
податкових декларацій з ПДВ
встановлено не віднесення до
податкового зобов'язання сум ПДВ при
зарахуванні коштів від покупця на
банківський рахунок платника податку
як оплата товарів та відвантаження
товарів протягом періоду, що
перевірявся.

Так, зокрема, податковий орган
стверджує про невключения сум ПДВ до
податкового зобов'язання за
господарськими операціями із такими
контрагентами як:

- TOB "Агротайм" - за серпень 2010 року
на суму 16 400грн.;

- TOB "Кодісфар" - за вересень 2010 року
на суму 26 667 грн.;

- СПД ОСОБА_7 - за жовтень 2010 року на
суму 15 666,69 грн.;

- ПП "Компаніагротрейд" - за жовтень
2010 року на суму 25 989 грн.;

- ДГ "Артеміда" - за листопад 2010 року
на суму 2 456,40 грн.;

- ПП "Вівас" - за листопад 2010 року на
суму 25 122 грн.;

- TOB "Транс-Сервіс-1" - за листопад 2010
року на суму 83 342 грн.;

- ПП "Ространсагро" - за грудень2010
року на суму 8 166,67 грн.; 16 650,67 грн.;

- TOB "Агрофонд України" - за грудень
2010 року на суму 70 000 грн.;

- TOB "Городище Arpo" - за грудень 2010
року на суму 33333,33 грн.;

- TOB "Словянка" - за грудень 2010 року
на суму 166 666,67 грн.; 60 833,33 грн.;

- ПП "Поток Енерджі" - за грудень 2010
року на суму 58 333, 33 грн.

Судом першої інстанції взято до уваги,
що податковими
ревізорами-інспекторами не в повній
мірі були досліджені господарські
відносини із вищезазначеними
контрагентами. Так, перевіркою було
визначено першу подію взаємовідносин
суб'єктів господарювання
-перерахування коштів в безготівковій
формі на розрахункові рахунки СПД
ОСОБА_5, хоча дані суми податкового
зобов'язання ним були віднесені в
минулих періодах на момент
відвантаження продукції.

Крім того, податковим органом при
визначенні податкового зобов'язання
було враховано накладну № 99 від
10.11.2010р., зі змісту якої вбачається
отримання TOB "Транс-Сервіс-1" зерна
кукурудзи на загальну суму 334 584,60 грн., з
яких сума ПДВ складає 55 764,10 грн. (а.с.134,135
Т.2). Як встановлено судом першої
інстанції, дана накладна була виписана
помилково, так як не містила факту
отримання цієї продукції в листопаді
2010 року стороною контрагента. Згідно
реєстру отриманих та виданих
податкових накладних за листопад та
грудень 2010 року, відсутня накладна № 99
від 10.11.2010р., що підтверджує факт
отримання коштів від даного
контрагента за іншу продукцію.

На підтвердження включення до складу
податкового зобов'язання суму
сплаченого ПДВ по господарській
операції з TOB "Агрофонд України"
представником позивача надано
податкову накладну № 106/1 від 08.12.2010р.,
відповідно до якої загальна сума
сплаченого ПДВ становить 23 333,34 грн. та
податкову накладну №107/1 від 09.12.2010р.,
відповідно до якої загальна сума
сплаченого ПДВ становить 93 496,69 грн.
(а.с.119 - 124 Т.2). Також судом першої
інстанції встановлено, що
перевіряючими не були взяті до уваги
податкові декларації з ПДВ щодо
уточнюючих розрахунків податкових
зобов'язань.

Вирішуючи по суті питання щодо
правомірності оскаржуваного рішення,
суд першої інстанції керувався тим, що
відповідно до п.п.7.3.1. п. 7.3. ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" датою виникнення податкових
зобов'язань з поставки товарів (робіт,
послуг) вважається дата, яка припадає
на податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше: або дата зарахування
коштів від покупця (замовника) на
банківський рахунок платника податку
як оплата товарів (робіт, послуг), що
підлягають поставці, а в разі поставки
товарів (робіт, послуг) за готівкові
грошові кошти - дата їх оприбуткування
в касі платника податку, а при
відсутності такої - дата інкасації
готівкових коштів у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; або дата відвантаження
товарів, а для робіт (послуг) - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт виконання робіт (послуг) платником
податку.

Оскільки в ході судового розгляду
встановлено відсутність у діях
позивача порушення зазначених вимог
законодавства, апеляційний суд
погоджується із висновком суду першої
інстанції про те, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення є
протиправним і підлягає скасуванню.

Визначаючись щодо правомірності
прийнятого Козятинською ОДПІ
податкового повідомлення-рішення
форми «Р» № від 20.06.2011р., яким
позивачу збільшено податкове
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб в сумі 1 282 397,12 грн., суд
першої інстанції встановив, що згідно
висновків акту перевіркою повноти
визначення валових витрат за період з
01.07.2010р. по 31.12.2010р. встановлено їх
завищення на загальну суму 8229734,38 грн., у
тому числі за II квартал 2010 року - 3120660,68
грн. та за IV квартал 2010 року - 5109073,70 грн.

До таких висновків податковий
ревізор-інспектор прийшов,
встановивши, що операції з
купівлі-продажу за участю TOB
"Профітбуд", ПП "Дніпрогалбуд", TOB
"НТЦ"Сінергія", TOB "Креата", TOB "П'ятий
фактор", TOB "Енерготехінжиніринг", ПП
"Літин Агробуд" та ФОП ОСОБА_5 не
спричинили реального настання
правових наслідків. Крім того, в акті
перевірки зазначено про
непідтвердження валових витрат
платіжними документами (банківськими
виписками, чеками) при придбанні
товарно-матеріальних цінностей від
постачальників.

Також податковим органом зазначено, що
позивачем не надано до перевірки
будь-яких платіжних документів щодо
підтвердження валових витрат за III та IV
квартали 2010 року за придбані
товарно-матеріальні цінності від
визначених контрагентів.

Крім того, перевіряючі встановили, що
до складу валових витрат в IV кварталі
2010 року позивачем було віднесено
валові витрати III кварталу 2010 року, не
підтверджені будь-якими платіжними
документами в сумі 281 146,55 грн.

Приймаючи на основі акта перевірки
податкове повідомлення-рішення, яким
позивачу збільшено податкове
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб, податковий орган
виходив зі змісту аб.2 ч.І ст. 13 Декрету
Кабінету Міністрів України "Про
прибутковий податок з громадян" від
26.12.1992р., відповідно до якого
оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки грошовій
та натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами,
безпосередні пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути
підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при
проведенні остаточно розрахунків за
нормами, визначеними Головною
державною податковою інспекцією
України за погодженням з Міністерством
економіки України та Державним
комітетом України і сприянню малим
підприємствам та підприємництву.

При цьому судом першої інстанції
враховано, що при визначення валового
доходу та валових витрат для суб'єктів
підприємницької діяльності, який є
платником ПДВ та обліковується як
платник податків за загальною системою
оподаткування, податковий орган
повинен був керуватися нормами Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств", відповідно до п.11.3 ст.11
якого датою збільшення валового доходу
вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше: або дата зарахування
коштів від покупця (замовника) на
банківський рахунок платника податку в
оплату товарів (робіт, послуг), що
підлягають продажу, у разі продажу
товарів (робіт, послуг) за готівку - дата
її оприбуткування в касі платника
податку, а за відсутності такої - дата
інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; або дата відвантаження
товарів, а для робіт (послуг) - дата
фактичного надання результатів робіт
(послуг) платників податку.

Відповідно до пункту 2 статті 3 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" від
16.07.1999 року № 996-XIV, податкова звітність
ґрунтується на даних бухгалтерського
обліку, що ведеться підприємством.
Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які згідно з вищезазначеним
Законом є документами, що містять
відомості про господарські операції
та підтверджують їх здійснення.

Позивачем, як доказ здійснення
господарських операцій, були надані
суду належним чином засвідчені копії
документів, які відповідають вимогами
первинності в розумінні статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", і
являються підставою для
бухгалтерського та податкового обліку.
Відтак оскаржувані рішення
податкового органу підлягають
скасуванню як неправомірні.

Крім того, відповідно до п.п. 75.1.2. п.75.1.
ст.75 Податкового кодексу України
документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повноті
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладенні трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами), та
яка проводиться на підставі
податкових декларацій (розрахунків),
фінансово-статистичної та іншої
звітності, регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерською та податковому обліку і
пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконання вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
держави податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.
Документальна планова перевірка
проводиться відповідно до
плану-графіку перевірок.

В акті перевірки зазначено, що
перевірка проводилась на підставі
направлення про проведення
документальної планової виїзної
перевірки від 29.04.2011р. № 97, 18.05.2011р. №105
(а.с.17, Т.1). Отже, відносно позивача
проводилась документальна планова
виїзна перевірка.

Зі змісту п.п.75.1.2. п.75.1 ст.75 Податкового
кодексу України вбачається, що
документальною виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
за місцезнаходженням платника
податків чи місцем розташування
об'єкта права власності, стосовно якого
проводиться така перевірка.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із висновком суду першої
інстанції про те, що в порушення
вказаної норми посадовими особами
Козятинської ОДПІ перевірка
проводилась неправомірно у приміщенні
Калинівського відділення Козятинської
ОДПІ, про що зазначено в акті (а.с. 18. Т.1),
при цьому запрошення проведення даної
перевірки позивачу не направлялось.

Представниками податкового органу
також не було надано пояснень щодо
того, на підставі яких фінансових
документів проводилась дана перевірка.
Судом першої інстанції встановлено, що
перевіряючими частково було взято
інформацію щодо господарської
діяльності підприємця з матеріалів
кримінальної справи, яка перебувала у
провадженні податкової міліції, а
частково з матеріалів, поданих самим
ОСОБА_5

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи, а тому колегією
суддів відхиляються, оскільки не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, тобто прийнята постанова
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підстав для її
скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб та межах,
визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Козятинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів України у Вінницькій
області, - залишити без задоволення, а
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2011 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
20 січня 2014 року .

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Залімський І. Г.

Мельник-Томенко Ж. М.