Справа № 242/6377/13-а
Суддя: Ясинський О. В.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 242/637713-а
Провадження № 2-а/242/29/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року Селидівський міський
суд Донецької області у складі:
головуючої - судді Ясинського О.В., при
секретарі Нарижної О.Г., представника
відповідача Стельник Д.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду у місті Селидове адміністративну
справу за позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Селидове Донецької області про
перерахунок пенсії у зв'язку втратою
годувальника,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 30.12.2013 року звернулася до суду с
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Селидове Донецької області про
визнання дій неправомірними щодо
перерахунку розміру пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, зобов'язання
доплатити з 04.10.2013 року виплату пенсії
з втрати годувальника. Зазначила, що
перебуває на обліку в УПФУ м. Селидове
та отримує пенсію по втраті
годувальника, є вдовою шахтаря ОСОБА_3,
який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 року від
нещасного випадку на виробництві на ДТ
«Артиквугілля», що підтверджується
актом № 13 від 18.09.1997 року, про нещасний
випадок на виробництві. Відповідач
здійснив нарахування пенсії у зв'язку
зі смертю її чоловіка у розмірі 1788 грн.
00 коп., розмір пенсії нарахований
згідно Закону України «Про пенсійне
забезпечення». В листопаді 2013 року із
наданого УПФУ в м. Селидове письмового
розрахунку і усних роз'яснень, вона
дізналася позивачка дізналась що
розмір її пенсії по втраті
годувальника розрахований за нормами
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» без урахування вимог
діючого Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Вважає неправомірними
дії УПФУ в м. Селидове щодо
застосування положень Закону України
«Про пенсійне забезпечення» під час
розрахунку її пенсії по втраті
годувальника та просить скасувати
рішення відповідача про призначення їй
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, зобов'язати відповідача
перерахувати їй пенсію по втраті
годувальника відповідно до вимог
Закону України « Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в розмірі 50 % пенсії за
віком померлого годувальника і
доплатити їй недоплачену суму пенсії,
починаючі з 04.10.2013 р.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явилася про день та час розгляду
справи повідомлена належним чином.
Надала суду уточнення позовних вимог, в
яких п. 2 позовних вимог виклала в іншій
редакції, просила суд зобов'язати
відповідача перерахувати їй пенсію по
втраті годувальника відповідно до
вимог Закону України « Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в розмірі 50 % пенсії за
віком померлого годувальника і
доплатити їй недоплачену суму пенсії,
починаючі з 19.02.2013 р. Також надала
клопотання провести розгляд справи без
її участі та задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача за
довіреністю Стельник Д.В. у судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог, вказав, що
ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ м.
Селидове з 04.10.2013 року та отримує пенсію
по втраті годувальника, її чоловіка
який помер внаслідок нещасного випадку
на виробництві. Пенсію ОСОБА_2 було
призначено згідно ст. 37 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», а не за
нормами Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування», так як ч. 8 ст. 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування» передбачено, що
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
призначаються відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності». До
запровадження цього Закону, пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, призначаються
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення». Щодо позовних
вимог позивача про зарахування, крім
наявного стажу померлого годувальника,
періоду з дня смерті годувальника до
дати, коли він досяг би віку згідно ст. 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» передбачено лише ст. 24
зазначеного Закону і для пенсій
призначених за його нормами. Натомість
ст. 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», відповідно до якого
призначено пенсію по втраті
годувальника ОСОБА_2, передбачено
призначення пенсії по втраті
годувальника, померлого внаслідок
трудового каліцтва, незалежно від
стажу роботи годувальника. Крім того
зазначив, що позивачу була призначена
пенсія відповідно до ст. 37 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» і
цим Законом не передбачено
застосування показників середньої
заробітної плати в середньому на одну
застраховану особу в цілому в Україні,
з якої сплачені внески, за три
календарні роки, що передують року
звернення. Розмір пенсії по втраті
годувальника ОСОБА_2 розрахований в
розмірі 30 відсотків заробітку
годувальника, що передбачено ст. 44
Закону України «Про пенсійне
забезпечення». На момент смерті, яка
настала внаслідок нещасного випадку на
виробництві, чоловік ОСОБА_2 не був
пенсіонером, тому вимоги заявниці, щодо
призначення пенсії по втраті
годувальника в розмірі 50 відсотків
пенсії за віком померлого
годувальника, відповідно до норм
Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування», є безпідставними. Просив
суд, відмовити в задоволені позовних
вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення
відповідача, дослідивши матеріали
справи, законодавство, що регулює
спірні правовідносини, суд дійшов
висновку, що вимоги ОСОБА_2 є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтва про укладення
шлюбу серія НОМЕР_1 від 27.08.1969 року,
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували
шлюб 27.08.1969 року, після реєстрації шлюбу
прізвище дружини «ОСОБА_2».

Згідно свідоцтва про смерть серія
НОМЕР_2 від 26.04.1999 року, виданого
Консульством Російської федерації на
арх. Шпіцберген, ОСОБА_3 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, внаслідок вибуху в
шахті і знаходження в умовах
несумісних х життям в зоні підземного
пожару, про що в книзі реєстрації актів
про смерть зроблено запис за № 07.

Згідно акту про нещасний випадок
на виробництві № 13 від 18.09.1997 року
ОСОБА_3 під час виконання трудових
обов'язків був травмований та
внаслідок отриманих травм помер.

Судом встановлено, що позивач в жовтні
2013 року позивачка звернулася до
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Селидове Донецької області із заявою
про призначення їй пенсії в зв'язку із
втратою годувальника ОСОБА_3
Розпорядженням № 154691 від 11.10.2013 року
Управлінням ПФУ в м. Селидове позивачці
була призначена пенсія по втраті
годувальника з 04.10.2013 року у
відповідності з вимогами ЗУ «Про
пенсійне забезпечення».

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року № 1058-4, який відповідно до
його преамбули визначає принципи,
засади і механізм функціонування
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування,
призначення, перерахунку і виплати
пенсій.

Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що пенсія - це
щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом. Цей
Закон, розроблений відповідно до
Конституції України та Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначає
принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, передбаченим цим Законом. Зміна
умов і норм загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування
здійснюється виключно шляхом внесення
змін до цього Закону.

Згідно ст. 4 вищезазначеного закону
законодавство про пенсійне
забезпечення базується на Конституції
України, складається з Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, цього Закону,
закону про недержавне пенсійне
забезпечення, законів, якими
встановлюються умови пенсійного
забезпечення, відмінні від
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування та
недержавного пенсійного забезпечення,
міжнародних договорів з пенсійного
забезпечення, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України а
також інших законів та
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до законів про пенсійне
забезпечення, що регулюють відносини у
сфері пенсійного забезпечення в
Україні.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за рахунок коштів
Пенсійного фонду в солідарній системі
призначаються такі пенсійні виплати: 1)
пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства; 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Абзацом другим преамбули цього Закону
передбачено, що зміна умов і норм
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування здійснюється
виключно шляхом внесення змін до цього
Закону. Частиною 3 статті 4 цього Закону
передбачено, що умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення визначається
виключно законами про пенсійне
забезпечення.

Право громадян України на отримання
пенсійних виплат та соціальних послуг
визначене статтею 8 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Статтею 10 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено що особа, яка
має одночасно право на різні види
пенсії (за віком, в зв'язку із
інвалідністю, в зв'язку із втратою
годувальника) призначається один з цих
видів пенсії за її вибором.

Абзацом 2 п. 1 ст. 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено що дружина
померлого, яка втратила джерела
засобів існування має право на
отримання пенсії в зв'язку із втратою
годувальника.

Згідно абзацу 2 пункту 15 розділу ХV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (в редакції
Закону України № 3108-IV від 17.11.2005 року
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
прийняттям Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування») положення Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
застосовуються в частині визначення
права на пенсію за віком на пільгових
умовах і за вислугу років.

Пунктом 8 ст. 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання призначаються у
відповідності з Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», стаття 33 якого
передбачає, що пенсія у разі смерті
годувальника призначається і
виплачується згідно із законодавством.

Таким чином, на час звернення позивачки
в жовтня 2013 року до Управління
Пенсійного Фонду України в м. Селидове
із заявою про призначення пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, у
відповідача не було жодних правових
підстав для застосування положень
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» для призначення цього
виду пенсії.

Статтею 9 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що
відповідно до цього Закону за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі, серед іншого, призначається і
пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Стаття 37 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» містить наступні приписи:
пенсія у зв'язку з втратою годувальника
призначається в розмірі: на одного
непрацездатного члена сім'ї - 50
відсотків пенсії за віком померлого
годувальника; на двох та більше
непрацездатних членів сім'ї - 100
відсотків пенсії за віком померлого
годувальника, що розподіляється між
ними рівними частками.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 24
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» до страхового стажу для
обчислення розміру пенсії за віком, з
якого обчислюється розмір пенсії по
інвалідності або у зв'язку з втратою
годувальника, крім наявного страхового
стажу, зараховується також на
загальних підставах відповідно період
з дня встановлення інвалідності до
досягнення застрахованою особою віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону,
та період з дня смерті годувальника до
дати, коли годувальник досяг би віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

На час призначення позивачці пенсії у
зв'язку з втратою годувальника 11.10.2013
року, діяв Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в редакції від 09.07.2003 року
№ 1058-IV (вступив в дію 01.01.2004 року).

Частиною 2 ст. 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» редакції від 09.07.2003 року №
1058-IV (вступив в дію 01.01.2004 року) була
встановлена формула заробітної плати
(доходу) для обрахунку пенсїї, а саме: Зп
= Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, у гривнях; Зс -
середня заробітна плата працівників,
зайнятих в галузях економіки України
за календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії. Ск -
сума коефіцієнтів заробітної плати
(доходу) за кожний місяць (Кз + Кз + Кз +... +
Кз); К - кількість місяців страхового
стажу, за які розраховано коефіцієнти
заробітної плати (доходу)
застрахованої особи.

Таким чином, аналізуючи зазначені вище
докази в їх сукупності та норми
чинного законодавства, які
застосовано до спірних правовідносин
суд дійшов обґрунтованого висновку, що
позовна заява ОСОБА_2 підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. 1, 3, 6, 8, 19, 22-24 Конституції
України, ст.ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,
69-71, 79, 86, 87, 88, 94, 99, 104-107, 110-112, 121, 122-143, 151-154,
158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ЗУ «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного
Фонду України в м. Селидове про
перерахунок пенсії у зв'язку з втратою
годувальника - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного Фонду України в м. Селидове
Донецької області щодо призначення
ОСОБА_2 пенсії у зв'язку з втратою
годувальника за нормами Закону України
«Про пенсійне забезпечення», але без
урахування вимог діючого Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві, які спричинили
втрату працездатності».

Скасувати розпорядження Управління
Пенсійного Фонду України в м. Селидове
Донецької області № 154691 від 11.10.2013 року
про призначення пенсії ОСОБА_2 у
зв'язку з втратою годувальника за
нормами ст. 37 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України в м. Селидове Донецької
області провести перерахунок пенсії
ОСОБА_2 у зв'язку з втратою
годувальника, відповідно до вимог ст. 37
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в розмірі 50 % пенсії за
віком померлого годувальника та
доплатити їй не сплачену суму пенсії
починаючи з 04.10.2013 року.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. Якщо було подано апеляційну
скаргу, постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Донецького апеляційного
адміністративного суду Донецької
області через Селидівський міський суд
Донецької області протягом десяти днів
з дня проголошення постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає до
суду апеляційної інстанції.

Суддя