Справа № 817/3152/13-а
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3152/13-а

15 січня 2014 року 12год. 15хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Комшелюк Т.О.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_1

до Управління Укртрансінспекції АР
Крим про визнання дій та рішення
протиправними , -ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського
окружного адміністративного суду з
позовом до Управління
Укртрансінспекції у Херсонській
області про визнання дій та рішення
протиправними.

Ухвалою Рівненського окружного
адміністративного суду від 23.10.2013 року
допущено заміну первинного
відповідача - Управління
Укртрансінспекції у Херсонській
області належним відповідачем -
Управлінням Укртрансінспекції АР Крим.

До початку судового розгляду справи
представник позивача подав заяву про
зміну предмету позову у якій просив
визнати протиправними рішення, дії та
бездіяльність державних інспекторів
відділу державного контролю та нагляду
за безпекою на наземному транспорті
Баканова В.В. та Суханова О.О., а також
визнати нечинним (незаконним) та
скасувати акт управління Управлінням
Укртрансінспекції АР Крим №024569 від
27.08.2013 року.

На обґрунтування позовних вимог
представник позивача зазначив, що
ОСОБА_1 під час здійснення вантажних
перевезень 27.08.2013 року не було порушено
режиму праці та відпочинку водіїв.
Вказує, що посадовими особами
відповідача під час складання акту
перевірки не зазначено пункту та
частини ст. 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт», тобто не
вказано яке порушення було вчинено
перевізником. Крім того, зазначив, що
державними інспекторами під час
проведення перевірки не було
пред'явлено завдання на перевірку, а
також не дотримано порядку здійснення
контролю на автотранспорті та методики
проведення перевірки, чим порушено
вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України.

У судове засідання 15.01.2014 року позивач
(або його представник) не прибув, про
день, час та місце судового розгляду
справи повідомлений належним чином.
Судом не визнавалась обов'язкова
особиста участь у справі позивача, від
нього не надходило клопотань про
відкладення розгляду справи на іншу
дату, про відкликання позовної заяви
тощо, а відтак, - суд не вважає за
необхідне відкладати розгляд справи на
іншу дату, так як позиція позивача
викладена у позовній заяві.

Крім того, при вирішенні питання щодо
можливого розгляду справи за
відсутності позивача (або його
представника) суд враховує, що
представником позивача у судовому
засіданні 18.12.2013 року були надані
пояснення на обґрунтування позовних
вимог.

Представник відповідача подав
письмові заперечення проти позову у
яких просив відмовити у його
задоволенні повністю. На обґрунтування
поданих заперечень зазначив, що вимоги
позивача є безпідставними, нічим не
вмотивовані, оскільки під час
проведення перевірки посадові особи
відповідача діяли на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

У судове засідання представник
відповідача не з'явився, про день, час
та місце судового розгляду був
повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 128 КАС України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів. Якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

За таких обставин, на підставі ч. ч. 4, 6
ст. 128 КАС України, суд вважає за
можливе розглянути справу на підставі
наявних у ній доказів у порядку
письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, наявні в
матеріалах справи, суд прийшов до
висновку, що у задоволенні позову
належить відмовити повністю, виходячи
з наступного.

Судом встановлено, що в 27.08.2013 року
старшим державним інспектором відділу
державного контролю та нагляду за
безпекою на наземному транспорті
Бакановим В.В. та головним спеціалістом
відділу державного контролю та нагляду
за безпекою на наземному транспорті
Сухановим О.О. проведено рейдову
перевірку додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
вантажів автомобільним транспортом
марки Мерседес Бенц ACTROS, державний
номерний знак - НОМЕР_1, що належить
ОСОБА_1. За наслідками проведення такої
перевірки складено акт №024569 (1825) від
27.08.2013 року.

Що стосується позовної вимоги позивача
про визнання нечинним (незаконним) та
скасування акту Управління
Управлінням Укртрансінспекції АР Крим
№024569 від 27.08.2013 року, суд зазначає
наступне.

Основні засади організації та
діяльності автомобільного транспорту,
визначені у Законі України від 05.04.2001
року №2344- III «Про автомобільний
транспорт» (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до статті 6 Закону № 2344-III
державний контроль автомобільних
перевізників на території України
здійснюється шляхом проведення
планових, позапланових і рейдових
перевірок. Рейдові перевірки
дотримання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом
здійснюються шляхом зупинки
транспортного засобу або без такої
зупинки посадовими особами
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує реалізацію державної
політики з питань безпеки на наземному
транспорті, та його територіальних
органів, які мають право зупиняти
транспортний засіб у форменому одязі
за допомогою сигнального диска (жезла)
відповідно до порядку, затвердженого
Кабінетом Міністрів України. У разі
проведення позапланових і рейдових
перевірок автомобільний перевізник, що
буде перевірятися, про час проведення
перевірки не інформується.

В силу пунктів 14-15 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 08.11.2006
року №1567 (далі - Порядок №1567) рейдова
перевірка транспортних засобів
проводиться на окремо визначених
ділянках дороги, маршрутах,
автовокзалах, автостанціях, автобусних
зупинках, місцях посадки та висадки
пасажирів, стоянках таксі і
транспортних засобів, місцях
вантаження та розвантаження вантажних
автомобілів, контрольно-вагових
комплексах, під час виїзду з
підприємств та місць стоянки, у пунктах
пропуску через державний кордон за
погодженням з начальником органу
охорони державного кордону.

Під час проведення рейдової перевірки
перевіряється, зокрема, наявність
визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-III
документів, на підставі яких
здійснюються перевезення
автомобільним транспортом.

Рейдова перевірка проводиться групою
посадових осіб у кількості не менш як
дві особи відповідно до завдання на
перевірку.

Відповідно до абз 1, 3 п. 20 Порядку №1567 за
результатами планової або
позапланової перевірки за
місцезнаходженням суб'єкта
господарювання складається акт за
формою згідно з додатком 2.

Виявлені під час перевірки порушення
вимог законодавства та норм і
стандартів щодо організації
перевезень автомобільним транспортом
зазначаються в акті з посиланням на
порушену норму.

Із викладеного вбачається, що за
наслідками проведення перевірки,
посадові особи відповідача, які її
проводили, були зобов'язані скласти акт
та викласти у ньому її результати.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з нормами п.1 ч.2 ст.17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Згідно з ст. 104 КАС України до
адміністративного суду має право
звернутися особа, яка вважає, що
порушено її права, свободи чи інтереси
у сфері публічно-правових відносин.

Отже, до адміністративних судів можуть
бути оскаржені рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав чи свобод.

З наведених норм права слідує, що
позивач на власний розсуд визначає чи
порушені його права рішеннями, діями
або бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень. Разом з тим, ці рішення дії
або бездіяльність повинні бути такими,
які породжують, змінюють або
припиняють права та обов'язки у сфері
публічно-правових відносин.

Зі змісту позову вбачається, що позивач
фактично оскаржує дії посадових осіб
відповідача щодо складання акту
перевірки та формування (викладення) у
ньому висновків про порушення вимог
автомобільного законодавства, які він
вважає недостовірними.

Суд звертає увагу на те, що обставини,
якими позивач обґрунтовує свою незгоду
з висновками акту перевірки, можуть
бути лише обґрунтуванням для
оспорювання рішення, дій суб'єкта
владних повноважень, які безпосередньо
створюють для позивача юридичні
наслідки.

В свою чергу, акт проведення перевірки
Управління Укртрансінспекції АР Крим
№024569 (1825) від 27.08.2013 року є лише
матеріальною формою фіксації
результатів перевірки, відображення
висновків, які зроблено перевіряючими
особами під час її проведення, та
безпосередньо не створює, не змінює та
не припиняє юридичних прав та
обов'язків позивача, тобто не породжує
правових наслідків.

При цьому, акт перевірки є лише
підставою для розгляду питання про
прийняття постанови про застосування
адміністративно-господарського
штрафу, яка тягне за собою певні
негативні наслідки для особи, відносно
якої такий акт складений.

Під час судового розгляду судом
встановлено, що на підставі акта
перевірки №024569 (1825) від 27.08.2013 року
Управлінням Укртрансінспекції у
Рівненській області була винесена
постанова про застосування до позивача
адміністративно-господарського штрафу
№009139 від 23.10.2013 року, яка в свою чергу,
має зобов'язальний характер.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог.

Таким чином, позовна вимога про
визнання нечинним (незаконним) та
скасування акту Управління
Управлінням Укртрансінспекції АР Крим
№024569 від 27.08.2013 року задоволенню не
належить.

Щодо повноважень старшого державного
інспектора відділу державного
контролю та нагляду за безпекою на
наземному транспорті Баканова В.В. та
головного спеціаліста відділу
державного контролю та нагляду за
безпекою на наземному транспорті
Суханова О.О. на проведення перевірки
позивача та складання акту проведення
перевірки №024569 (1825) від 27.08.2013 року, суд
зазначає наступне.

Указом Президента України від 06.04.2011
року №387 затверджено Положення про
Державну інспекцію України з безпеки
на наземному транспорті (далі -
Положення №387).

Відповідно до абзацу 2 пункту 1
Положення №387 Укртрансінспекція
входить до системи органів виконавчої
влади і забезпечує реалізацію
державної політики з питань безпеки на
автомобільному транспорті загального
користування, на перевезення яким
видано ліцензію, міському
електричному, залізничному транспорті,
експлуатації автомобільних доріг
загального користування.

Згідно підпункту 7 пункту 4 Положення
№387 Укртрансінспекція відповідно до
покладених на неї завдань здійснює
контроль за дотриманням ліцензійних
умов при здійсненні господарської
діяльності з перевезення пасажирів,
небезпечних вантажів, багажу
автомобільним транспортом.

Відповідно до підпункту 7 та 27 пункту 4.1
Положення №387, Укртрансінспекція у
сфері автомобільного та міського
електричного транспорту здійснює
державний контроль і нагляд за
дотриманням вимог нормативно-правових
актів щодо забезпечення безпеки на
автомобільному транспорті та здійснює
інші повноваження, визначені законами
України та покладені на неї
Президентом України.

20.11.2012 року Законом України №5502-VI "Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо державного
регулювання у сфері транспорту та
дорожнього господарства" (далі - Закон
№5502-VI) внесено зміни до Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
зокрема до статті 229, та до статті 6, 60
Закону №2344-III.

Відповідно до пункту 1 розділу II
"Прикінцеві положення" Закону№5502-VI
зазначено, що цей Закон набирає
чинності з дня, наступного за днем його
опублікування.

Закон №5502-VI опубліковано в офіційному
друкованому виданні "Голос України" від
04.01.2013 року №4.

Таким чином, зі вступом в дію Закону
№5502-VI (з 05.01.2013 року) функції щодо
проведення перевірок та складання за
їх результатами актів покладені на
Укртрансінспекцією та її
територіальні органи.

Отже, позовна вимога щодо визнання
протиправними дій посадових осіб
відповідача щодо проведення перевірки
та оформлення акту проведення
перевірки задоволенню не належить,
оскільки, дані дії є способом
реалізації наданих суб'єкту владних
повноважень компетенції. Самі по собі
такі дії не тягнуть для особи будь-яких
правових наслідків, оскільки, як вже
зазначалося вище, правові наслідки для
позивача виникають з моменту прийняття
постанови про застосування фінансових
санкцій.

Із врахуванням вищевикладених
обставин, суд вважає, що як актом
перевірки Управління
Укртрансінспекції у Херсонській
області №024569 (1825) від 27.08.2013 року, так і
діями посадових осіб останнього під
час проведення перевірки та складання
акту, не порушено прав позивача в сфері
публічно-правових відносин.

Відтак, у задоволенні позову ОСОБА_1
належить відмовити повністю.

Судові витрати відповідно до ст. 94 КАС
України позивачу не присуджуються.

Керуючись статтями 128, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у задоволенні позову до
Управління Укртрансінспекції АР Крим
про визнання дій та рішення
протиправними - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Комшелюк Т.О.