Справа № 760/12322/13-а
Суддя: Лазаренко В. В.
Дата ухвалення: 2013-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а-403/13
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2013 року
м. Київ

Суддя Солом'янського районного суду м.
Києва Лазаренко В.В., розглянувши в
порядку скороченого провадження
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Солом`янському районі м.
Києва про визнання дій суб'єкта владних
повноважень протиправними та
зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

12.07.2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до УПФ України в
Солом'янському районі м. Києва, в якому,
з урахуванням позовної заяви в новій
редакції від 11.07.2013 року, просить
визнати протиправною бездіяльність
відповідача щодо не встановлення
позивачу державної пенсії у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком, відповідно до ст.ст. 50,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», а також
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок пенсії з урахуванням
зазначених вимог закону, починаючи з
11.01.2011 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим,
що він є особою, постраждалою внаслідок
аварії на Чорнобильській атомній
електростанції першої категорії,
інвалідом 2-ої групи.

На підставі Закону «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» йому призначено державну
пенсію та щомісячну додаткову пенсію
за шкоду, заподіяну здоров'ю, розмір
яких повинен визначатися виходячи з
мінімальної пенсії за віком, яка
встановлена законами, але відповідач
визначив розмір зазначених пенсій
позивачеві згідно з постановою
Кабінету Міністрів України, що порушує
його права.

Позивач стверджує, що статтями 50 та 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» встановлено, що він має
право на щомісячну додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком,
та розмір його пенсії не може бути
нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідач зазначені положення ст.ст.
50, 54 вказаного Закону не виконує, у
зв'язку з чим позивач звернувся до суду
з даним позовом.

27.08.2013 року представник Управління
Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі м. Києва подав до
суду заперечення проти позову, в яких
просив відмовити в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на те, що
пенсія позивачу нараховується на
законних підставах і підстави для її
перерахунку відсутні.

Дослідивши письмові матеріали справи
суд приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» №796-ХІІ.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС. Внаслідок
захворювання, пов'язаного з виконанням
робіт із ліквідації наслідків аварії,
його визнано інвалідом 2-ї групи.
Положеннями статті 14 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивача
віднесено до І категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Солом`янському районі м. Києва і
одержує пенсію по інвалідності на
підставі статті 54 Закону №796-ХІІ та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, на підставі статті 50 цього
Закону.

Відповідно до ст. 50 Закону №796-ХІІ
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах: інвалідам I групи - 30
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність;
інвалідам II групи - 20 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; інвалідам III
групи, дітям-інвалідам, а також хворим
внаслідок Чорнобильської катастрофи
на променеву хворобу - 15 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначається
на момент виплати додаткової пенсії
згідно із законом про Державний бюджет
України і не може коригуватися іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 54 Закону №796-ХІІ
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
можуть призначатися за бажанням
громадянина із заробітку, одержаного
за роботу в зоні відчуження в 1986-1990
роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків, який визначається
згідно з законодавством. В усіх
випадках розмір середньомісячної
заробітної плати для обчислення пенсії
за роботу у зоні відчуження у 1986 - 1990
роках не може перевищувати 3,0 тис.
карбованців. У всіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими:
для учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році:
по I групі інвалідності - 220 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по II групі
інвалідності - 200 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по III групі
інвалідності - 180 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; для учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1987 - 1990 роках та
осіб, евакуйованих у 1986 році із зони
відчуження: по I групі інвалідності - 160
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність; по II
групі інвалідності - 150 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по III групі
інвалідності - 140 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; для інших
інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою: по I групі
інвалідності - 130 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по II групі
інвалідності - 120 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по III групі
інвалідності - 110 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність;
дітям-інвалідам - 70 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Пенсія в разі
втрати годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні (при цьому дітям пенсія
призначається незалежно від того, чи
були вони на утриманні годувальника), у
розмірі: на одного непрацездатного
члена сім'ї - 50 процентів пенсії по
інвалідності померлого годувальника;
на двох та більше непрацездатних
членів сім'ї - 100 процентів пенсії по
інвалідності померлого годувальника,
визначеної згідно із зазначеною
статтею, що розподіляється між ними
рівними частками. До непрацездатних
членів сім'ї померлого годувальника
належать особи, зазначені у статті 36
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Розмір прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначається на момент
виплати пенсії згідно із законом про
Державний бюджет України і не може
коригуватися іншими
нормативно-правовими актами. Порядок
обчислення пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 зміни,
внесені до даних норми підпунктами 12, 15
пункту 28 розділу II Закону України від
28.12.2007року №107-VI «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
визнано такими, що не відповідають
Конституції України.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, зміни внесені до ст. ст. 50
та 54 Закону №796-ХІІ підпунктами 12, 15
пункту 28 розділу II Закону України від
28.12.2007 р. N 107-VI «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
втратили чинність з 22.05.2008 року.

Зазначена позиція відображена в
постанові Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
16.03.2012 року №4 «Про судову практику
вирішення адміністративними судами
спорів, що виникають у зв'язку із
застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
якою роз'яснено, що визнання
неконституційними окремих положень
закону припиняє їх чинність, а у разі
визнання неконституційними положень,
якими внесено зміни до закону,
одночасно відновлює дію попередньої
редакції норми, якщо інше не зазначено
в рішенні Конституційного Суду
України.

Отже, з 22.05.2008 року почали діяти
положення ст. 50 та 54 Закону №796-ХІІ, які
діяли до внесення змін до даних норми
підпунктами 12, 15 пункту 28 розділу II
Закону України від 28.12.2007 року №107-VI
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», які
встановлюють, що особам, віднесеним до
категорії 1, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах: інвалідам I групи -
100 процентів мінімальної пенсії за
віком; інвалідам II групи - 75 процентів
мінімальної пенсії за віком; інвалідам
III групи, дітям-інвалідам, а також
хворим внаслідок Чорнобильської
катастрофи на променеву хворобу - 50
процентів мінімальної пенсії за віком.
Пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
можуть призначатися за бажанням
громадянина із заробітку, одержаного
за роботу в зоні відчуження в 1986-1990
роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків, який визначається
згідно з законодавством. В усіх
випадках розмір середньомісячної
заробітної плати для обчислення пенсії
за роботу у зоні відчуження у 1986 - 1990
роках не може перевищувати 3,0 тис.
карбованців. Обчислення і призначення
пенсій по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсій у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
із заробітку за межами зони відчуження
провадиться на загальних підставах
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». В усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими: по
I групі інвалідності - 10 мінімальних
пенсій за віком; по II групі
інвалідності - 8 мінімальних пенсій за
віком; по III групі інвалідності - 6
мінімальних пенсій за віком;
дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій
за віком. Порядок обчислення пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Пунктом 7 частини першої Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік»» Прикінцеві положення Закону
України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» доповнено пунктом 4,
яким установлено, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
статей 14, 22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з
наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 «У справі за
конституційними поданнями 49 народних
депутатів України, 53 народних
депутатів України і 56 народних
депутатів України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
пункту 4 розділу VII «Прикінцеві
положення»Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»»,
вказані зміни визнані такими, що
відповідають Конституції України (є
конституційним).

З аналізу наведених норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів
України.

Постановою Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
16.03.2012 року №4 «Про судову практику
вирішення адміністративними судами
спорів, що виникають у зв'язку із
застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
роз'яснено, що у разі наявності колізій
між нормами законів, що мають однакову
юридичну силу, застосуванню підлягає
той із них, який прийнято пізніше.

На виконання вимог Закону України
від 14.06.2011 року №3491-VI «Про внесення
змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
06.07.2011 року Кабінетом Міністрів
України прийнято постанову №745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23.07.2011 року.

З огляду на викладене до набрання
чинності зазначеною постановою
Кабінету Міністрів України, тобто до
23.07.2011 року, застосуванню підлягають
положення статей 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а з 23.07.2011
року - норми Закону України від 14.06.2011
року №3491-VI «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» та постанова КМУ від 06.07.2011
№745.

Пунктом 3 прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2012 рік» та пунктом 4 прикінцевих
положень Закону України « Про
Державний бюджет України на 2013 рік»
встановлено, що у 2012 та 2013 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2012 рік та 2013 рік
відповідно. Дані положення є чинними та
неконституційними не визнавались.

01.01.2012 року постанова КМУ від 06.07.2011 №745
втратила чинність. Водночас з 01.01.2012
року набрала чинності постанова
Кабінету Міністрів України від 23.11.2011
року №1210 «Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», якою визначено механізм
обчислення пенсій по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсій у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи відповідно
до статей 54 і 57 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

З заперечень відповідача вбачається,
що з 23.07.2011 року розмір основної та
додаткової пенсії ОСОБА_1 визначено з
урахуванням постанов КМУ від 06.07.2011
року №745 та від 23.11.2011 року №1210.

Статтею 7 Бюджетного кодексу України
передбачено, що Бюджетна система
України ґрунтується принципі
збалансованості, відповідно до якого
повноваження на здійснення витрат
бюджету повинні відповідати обсягу
надходжень до бюджету на відповідний
бюджетний період.

Водночас відповідно до ст. 4 Бюджетного
кодексу України при здійсненні
бюджетного процесу в Україні
положення нормативно-правових актів
застосовуються лише в частині, в якій
вони не суперечать положенням
Конституції України, цього Кодексу та
закону про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 дано
тлумачення, що суди під час вирішення
справ про соціальний захист громадян
керуються, зокрема, принципом
законності.

Цей принцип передбачає застосування
судами законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції‚ на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України. Рішення Конституційного Суду
України є обов'язковим до виконання на
території України, остаточним і не може
бути оскаржене.

Отже, аналізуючи викладене, суд вважає,
що позов ОСОБА_1 підлягає частковому
задоволенню, а саме за період з 11.01.2011
року по 23.07.2011 року, оскільки дійшов
висновку, що в даний період розмір
основної та додаткової пенсії має
визначатись у відповідності до ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Що стосується вимог позивача за період
з 23.07.2011 року, то в їх задоволенні має
бути відмовлено, так як Управління
Пенсійного фонду в Солом'янському
районі м. Києва, керуючись нормами
постанови Кабінету Міністрів України
від 06.07.2011 року №745 «Про встановлення
деяких розмірів виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету» та нормами
постанови Кабінету Міністрів України
від 23.11.2011 року №1210 «Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» при
нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 основної
пенсії та щомісячної додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, діяло в
межах наданої компетенції та
відповідно до норм чинним
законодавства.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», Законами України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» від
14.06.2011 року №3491-VI, «Про Державний бюджет
України на 2012 рік»від 22.12.2011 року №4282-VI,
«Про Державний бюджет України на 2013
рік» від 06.12.2012 року №5515-VI постановою КМ
України «Про встановлення деяких
розмірів виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету» №745
від 06.07.2011 року, постановою Кабінету
Міністрів України «Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011
року №1210, Рішенням Конституційного
Суду України від 26.12.2011 року №20-рп/2011,
Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року №3-рп/2012, ст.ст. 9, 69-71, 94, 97,
158-163, 183-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Солом`янському районі
м. Києва про визнання дій суб'єкта
владних повноважень протиправними та
зобов`язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного Фонду України в
Солом`янському районі м.Києва щодо
відмови ОСОБА_1 в перерахунку та
виплаті раніше призначених йому
державної пенсії та додаткової пенсії
за період з 11.01.2011 року по 23.07.2011 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України провести перерахунок та
виплату ОСОБА_1 державної пенсії у
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком,
розрахованої від встановленого
законом прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров`ю, у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком,
розрахованої від встановленого
законом прожиткового мінімуму для
осіб які втратили працездатність,
відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період
з 11.01.2011 року по 23.07.2011 року, за
виключенням вже проведених виплат за
цей період.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку апеляційного
оскарження, а у разі її апеляційного
оскарження - після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя: