Справа № 805/12547/13-а
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мальцева Н.Г.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року
справа №805/12547/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В.,

при секретарі: Мосіній К.С.,

за участю: представників відповідача:
Бондар Ю.М. (довіреність від 27.12.2013 р.),

Лубе Л.Х. (довіреність від 14.01.2014 р.),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Донецькій
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 01
листопада 2013 року в адміністративній
справі за позовом Управління міського
майна Маріупольської міської ради
Донецької області до Державної
фінансової інспекції в Донецькій
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Маріупольська
міська рада Донецької області, про
визнання протиправними окремих
положень та часткове скасування акта
ревізії та вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним
адміністративним позовом, в якому, з
урахуванням збільшення позовних, вимог
просив визнати протиправними та
скасувати окремі положення акта
ревізії від 06.08.2013р №05-860/024
Маріупольської об'єднаної державної
фінансової інспекції
фінансово-господарської діяльності в
Управлінні міського майна
Маріупольської міської ради за період
з 01.07.2011р по 31.05.2013року та Вимоги від
20.08.2013р №26-01-34/1333.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 01 листопада
2013 року позовні вимоги задоволено
частково, а саме: визнано протиправними
та скасовано окремі положення Вимоги
Маріупольської об'єднаної державної
фінансової інспекції від 20.08.2013р
№26-01-34/1333 в частинах: 1) відображення
дебіторської заборгованості за
громадською організацією "Федерація
футболу м.Маріуполя", громадськю
організацією "Маріупольський міський
комітет з запобігання корупції",
релігійна община церкви "Добрих
перемін", релігійне іудейське
товариство "Хевра Кадиша Хесед Шель
Ємет", щодо яких здійснено
недоотримання орендної плати. Провести
претензійно-позовну роботу щодо
відшкодування коштів. 2) стягнення з
осіб, винних у недоотриманні орендної
плати, суму 323,22 тис. грн., в задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також неповне
з'ясування обставин справи, просить
постанову суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі. На обґрунтування апеляційної
скарги зазначає, що позивачем з 01.07.2011 р.
по 31.05.2013 р. укладені договори оренди з
підприємствами та організаціями в
порушення Методики розрахунку і
порядку використання плати за оренду
державного майна, затвердженої
постановою КМУ від 04.10.1995 р. № 786, що
призвело до недоотримання доходів
місцевим бюджетом м.Маріуполя на
загальну суму 323 218,09 грн. Апелянт
наголошує, що Законом України «Про
місцеве самоврядування» не
передбачено право органу місцевого
самоврядування, в даному випадку
Маріупольської міської раді,
встановлювати особові пільги на
користування і оренду комунального
майна в угодах та договорах. Крім того,
зауважує на тому, що зі змісту заяви
позивача про збільшення позовних вимог
вбачається, що заявлені вимоги,
фактично змінюють предмет позову,
оскільки виходить за межі спірних
правовідносин, що є порушенням ст. 137
КАС України і є підставою для окремого
позову, який має розглядатись в іншому
провадженні.

В судовому засіданні представники
відповідача доводи апеляційної скарги
підтримали і просили її задовольнити.

Належним чином повідомлений про дату,
час і місце апеляційного розгляду
представник позивача до суду не прибув,
що, відповідно до ч.4 ст.196 КАС України,
не є перешкодою для судового розгляду
справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представників відповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скаргу задоволенню не
підлягає з огляду на наступне.

Так, судом установлено і
підтверджується матеріалами справи, що
Маріупольською об'єднаною державною
фінансовою інспекцією (структурний
підрозділ Державної фінансової
інспекції у Донецькій області) була
проведена ревізія
фінансово-господарської діяльності
Управління міського майна
Маріупольської міської ради за період
з 01.07.2011р по 31.05.2013р., за результатами
якої складено акт №05-860/024 від
06.08.2013року.

У висновках зазначеного акта вказано,
що Маріупольською міською радою
винесені рішення щодо встановлення
розміру орендної плати в розмірі 1 грн.
на рік в порушення Методики,
затвердженої рішенням Маріупольської
міської ради, на підставі яких
Управлінням міського майна
Маріупольської міської ради укладені
договори оренди, що призвело до
недоотримання доходів місцевим
бюджетом за перевіряємий період на
загальну суму 323218, 09 грн., що, в свою
чергу, завдало матеріальної шкоди
бюджету м.Маріуполя на вказану суму.

На підставі акта ревізії №05-860/024 від
06.08.2013року відповідачем прийнято
Вимогу №26-01-34/1333 від 20.08.2013р., якою,
зокрема, вимагається від позивача: 1)
відобразити дебіторську
заборгованість за громадською
організацією "Федерація футболу
м.Маріуполя", громадськю організацією
"Маріупольський міський комітет з
запобігання корупції", релігійна
община церкви "Добрих перемін",
релігійне іудейське товариство "Хевра
Кадиша Хесед Шель Ємет", щодо яких
здійснено недоотримання орендної
плати. Провести претензійно-позовну
роботу щодо відшкодування коштів. 2)
стягнути з осіб, винних у недоотриманні
орендної плати, суму 323,22 тис. грн.

Зазначені акт ревізії та Вимога є
предметом даного позову, при цьому,
предметом апеляційного розгляду є
правомірність прийнятої Вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
скасування окремих положень Вимоги
відповідача №26-01-34/1333 від 20.08.2013р., суд
першої інстанції виходив з наступного.

Так, відповідно до п.1.1 Положення про
Управління міського майна
Маріупольської міської ради,
затвердженого рішенням Маріупольської
міської ради №6/21-2239 від 21.08.2012р
(далі-Положення), Управління міського
майна є виконавчим органом міської
ради, створюється, ліквідується і
реорганізується рішенням міської ради.

Пунктом 2.1 Положення встановлено, що
одним з основних напрямків роботи
позивача є здійснення за дорученням та
на підставі рішень міської ради
повноважень з володіння, користування
та розпорядження об'єктами права
комунальної власності.

Маріупольською міською радою були
прийняті рішення, згідно з якими
зобов'язано Управління міського майна
Маріупольської міської ради укласти
договори оренди та додаткові угоди до
існуючих договорів оренди нежитлових
приміщень та встановлено орендну плату
для осіб, визначених у цих рішеннях, в
розмірі 1 грн. на рік.

Управлінням міського майна
Маріупольської міської ради на
виконання вказаних вище рішень та на
умовах, визначених цими рішеннями, було
укладено договори оренди нежитлових
приміщень, щодо яких в акті ревізії
зазначені порушення.

Згідно ч.5 ст. 60 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" (далі
- Закон), органи місцевого
самоврядування від імені та в
інтересах територіальних громад
відповідно до закону здійснюють
повноваження щодо володіння,
користування та розпорядження
об'єктами права комунальної власності,
в тому числі виконують усі майнові
операції, можуть передавати об'єкти
права комунальної власності у постійне
або тимчасове користування юридичним
та фізичним особам, здавати їх в оренду,
продавати і купувати, використовувати
як заставу, вирішувати питання їхнього
відчуження, визначати в угодах та
договорах умови використання та
фінансування об'єктів, що
приватизуються та передаються у
користування і оренду.

Частиною 1 статті 29 цього Закону
передбачено, що до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад належать, зокрема: управління в
межах, визначених радою, майном, що
належить до комунальної власності
відповідних територіальних громад.

За приписом ст.73 Закону акти ради,
сільського, селищного, міського голови,
голови районної в місті ради,
виконавчого комітету сільської,
селищної, міської, районної у місті (у
разі її створення) ради, прийняті в
межах наданих їм повноважень, є
обов'язковими для виконання всіма
розташованими на відповідній
території органами виконавчої влади,
об'єднаннями громадян, підприємствами,
установами та організаціями,
посадовими особами, а також
громадянами, які постійно або
тимчасово проживають на відповідній
території.

Аналіз наведених норм свідчить про те,
що управління майном, що належить до
комунальної власності, має
здійснюватись лише в межах, визначених
міською радою.

Таким чином, судом першої інстанції
зроблено правильний висновок стосовно
відсутності порушень з боку позивача,
який діяв не на власний розсуд, а на
виконання рішень Маріупольської
міської ради як власника майна.

Щодо доводів апелянта про порушення
судом першої інстанції вимог ст.137 КАС
України, якою не дозволено змінювати
предмет позову після початку розгляду
справи по суті, колегія суддів зазначає
наступне.

Так, згідно зі ст. 137 КАС України,
позивач може протягом усього часу
судового розгляду збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
подавши письмову заяву, яка
приєднується до справи. До початку
судового розгляду справи по суті
позивач може змінити підставу або
предмет адміністративного позову,
подавши письмову заяву, яка
приєднується до справи.

Приймаючи заяву про збільшення
позовних вимог, суд першої інстанції
дійшов висновку про те, що в ній йдеться
саме про збільшення позовних вимог, а
не про їх зміну, оскільки в первісному
позові позивачем оскаржуються
висновки відповідача щодо
неправомірності укладення договорів
оренди, відображені в акті ревізії, на
підставі якого, в свою чергу, і прийнята
спірна Вимога.

Колегія суддів погоджує такий висновок
суду першої інстанції, до того ж,
звертає увагу на те, що початок
розгляду справи по суті розпочинається
з доповіді головуючого судді, при
цьому, як вбачається з журналу судового
засідання від 01.10.2013 року (а.с.65), розгляд
справи по суті в цьому судовому
засіданні не розпочинався.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини
справи і судове рішення ухвалено у
відповідності до норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому підстав для
скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,211,212,254
Кодексу адміністративного
судочинства, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Донецькій
області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 01 листопада
2013 року в адміністративній справі №
805/12547/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини ухвали,
ухвала в повному обсязі складена 20
січня 2014 року.

Головуючий:
Л.В. Губська

Судді:
Т.Г. Арабей

І.В.
Геращенко