Справа № 2а-11577/11/0170/21
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/41969/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Євпаторія Автономної
Республіки Крим до публічного
акціонерного товариства
«Євпаторійський рибзавод» про
стягнення суми заборгованості,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в м.
Євпаторія Автономної Республіки Крим
на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 21 жовтня 2011 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 26 березня
2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року Управління
Пенсійного фонду України в м. Євпаторія
Автономної Республіки Крим звернулося
до суду з позовом до публічного
акціонерного товариства
«Євпаторійський рибзавод», у якому
просило стягнути з відповідача на
користь позивача заборгованість в
розмірі 38 751,99 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 21 жовтня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 26 березня
2012 року, позивачу відмовлено у
задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Управління Пенсійного
фонду України в м. Євпаторія Автономної
Республіки Крим звернулося з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати та прийняти нове
рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 02 серпня 2011 року
відповідачем прийнято рішення № 842 про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату
/неперерахування/ або несвоєчасну
сплату /несвоєчасне перерахування/
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або органом
Пенсійного фонду, яким на підставі п.2
ч.9 ст.106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховано позивачу за
період з 20 жовтня 2010 року по 13 липня
2011року штраф в сумі 15211,49 грн. та пеню в
сумі 23540,50 грн.

Відмовляючи Управлінню
Пенсійного фонду України в м. Євпаторія
Автономної Республіки Крим у
задоволенні позову, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
і суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що органи пенсійного фонду з 01
січня 2011 року не вправі за порушення,
вчиненні до 01 січня 2011 року,
нараховувати штрафи та пеню, визначені
статтею 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки передбачені
відповідними нормами склади
правопорушень та санкції втратили
чинність, і їх застосування з 01 січня 2011
року суперечить статті 58 Конституції
України, не зважаючи на зміст пункту 7
Перехідних положень Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Однак, такий висновок судів
першої та апеляційної інстанцій не
відповідає обставинам справи, нормам
матеріального та процесуального права
і є передчасним.

Частиною 6 статті 20 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» встановлено, що
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

За змістом частини 2 статті 106 вказаного
Закону суми страхових внесків
своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Згідно з пунктом 2 частини 9 статті 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або територіальними
органами Пенсійного фонду,
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум;
одночасно на суми своєчасно не
сплачених (не перерахованих) страхових
внесків і фінансових санкцій
нараховується пеня в розмірі 0,1
відсотка зазначених сум коштів,
розрахована за кожний день
прострочення платежу.

Крім того, відповідно до пункту 7
розділу 8 "Прикінцеві та Перехідні
положення" Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 01 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 01 січня 2011 року не
настав, здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій;
погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється; на період до повного
стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 01 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Отже, виходячи з наведених норм, УПФ і
після 01 січня 2011 року має право
здійснювати контроль за правильністю
нарахування та своєчасністю сплати
страхових внесків за період й до 1 січня
2011 року, і у випадку виявлення порушень
- право застосовувати штрафні санкції,
визначені законом, чинним на момент
вчинення таких порушень.

Як вбачається зі змісту спірного
рішення № 842 від 02 серпня 2011року,
позивачу штраф та пеню нараховано за
період з 20 жовтня 2010 року по 13 липня
2011року, при цьому, відповідач вказує, що
штрафні санкції та пеня нараховувались
в зв'язку зі сплатою публічним
акціонерним товариством
«Євпаторійський рибзавод» не в повному
обсязі страхових внесків за період до 01
січня 2011 року.

Однак, судами попередніх інстанцій
вказані обставини не досліджувались;
до того ж, документи, з яких можливо
було б їх встановити, в матеріалах
справи відсутні.

Таким чином, судова колегія Вищого
адміністративного суду України вважає,
що суди попередніх інстанцій, не
дослідивши всіх обставин даної справи,
дійшли передчасного висновку про
відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного суду України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Без повного і всебічного з'ясування
обставин справи, прийняті у цій справі
постанови судів попередніх інстанцій
не можуть вважатися законними і
обґрунтованими.

Відповідно до статті 227 Кодексу
адміністративного суду України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та апеляційної
інстанції і направлення справи на
новий судовий розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, які
мають значення для правильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Євпаторія
Автономної Республіки Крим
задовольнити частково.

Постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 21 жовтня 2011 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 26 березня
2012 року скасувати та направити справу
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: