Справа № 2а-1770/2373/11
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2013-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2013 року
м. Київ К/9991/94655/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті Рівне на
постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 22.11.2011 року
по справі № 2а/1770/2373/2011 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю госпрозрахункова
фірма «Камаз-Транс-Сервіс» до
Державної податкової інспекції у місті
Рівне про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю госпрозрахункова
фірма «Камаз-Транс-Сервіс» звернулось
до суду з позовною заявою до Державної
податкової інспекції у місті Рівне про
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 27.05.2011
року.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 21.09.2011 року
у даній справі відмовлено у
задоволенні позовних вимог з огляду на
їх безпідставність.

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 22.11.2011 року
скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове рішення про
задоволення позову з мотивів
обґрунтованості позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, відповідач
подав касаційну скаргу, в якій просить
його скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
оскільки вважає, що постанову суду
апеляційної інстанції було прийнято з
порушенням норм матеріального права та
без належного врахування всіх обставин
справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що з 10.05.2011 року по 17.05. 2011
року ДПІ у м. Рівне проведено
позапланову виїзну перевірку ТОВ
«Камаз-Транс-Сервіс» з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість. За результатами
перевірки було прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 27.05.2011
року, згідно з яким ТОВ
«Камаз-Транс-Сервіс» зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за лютий 2011 року на 1900,00
грн.

Як вбачається з висновків податкового
органу, позивачем безпідставно
віднесено до податкового кредиту у
січні 2011 року ПДВ в сумі 1900,00 грн. на
підставі податкових накладних №140106
від 14.01.2011 року та №190110 від 19.01.2011 року,
виданих ТОВ «Євротурбина», внаслідок
чого завищено від'ємне значення
різниці між сумою податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
січні 2011 року та суму бюджетного
відшкодування за лютий 2011 року.

Задовольняючи позов, суд апеляційної
інстанції виходив з наступних мотивів,
з чим погоджується суд касаційної
інстанції.

Підпунктом 14.1.181 статті 14 Податкового
кодексу України податковий кредит
визначено як суму, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається, виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України зазначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Судом першої інстанції встановлено, що
в матеріалах справи наявні всі
необхідні первинні документи, які
складені у відповідності до вимог
податкового законодавства, що
підтверджують право позивача на
податковий кредит у відповідний
період. Жодних доказів, які б
підтверджували порушення з боку
позивача при укладанні договорів
публічного порядку, відповідачем не
надано. На час укладання договору із
позивачем, ТОВ «Євротурбина» було
платником ПДВ згідно чинного
законодавства та належним чином
зареєстровано у Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, тобто мало
достатній об'єм правоздатності для
укладення спірних угод.

Крім того, жодною нормою чинного
законодавства не передбачено обов'язку
платника податку контролювати
дотримання закону його контрагентами
та здійснення ними свої податкових
зобов'язань, а також відповідати за
можливе порушення ними приписів
законодавства.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суд
апеляційної інстанції дійшов
обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржуване судове
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті Рівне
відхилити.

Постанову Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 22.11.2011 року по справі № 2а/1770/2373/2011
залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.