Справа № 827/2230/13-а
Суддя: Яковенко Світлана Юріївна
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

Справа № 827/2230/13-а

14.01.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Яковенко С.Ю.,

суддів Ілюхіної Г.П. ,

Лядової Т.Р.

секретар судового засідання
Журавльова Н.А.

за участю сторін:

позивач: ОСОБА_2, паспорт серії НОМЕР_1
виданий Нахімовським РВ УМВС України в
місті Севастополі від 06 грудня 2011 року,

представник позивача: ОСОБА_2- ОСОБА_3,
довіреність № 981 від 27.08.12

представник відповідача:
Севастопольської міської державної
адміністрації - не з'явився, до початку
судового засідання надав суду
клопотання про відкладення розгляду
справи,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу №
827/2230/13-а за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на постанову Окружного
адміністративного суду міста
Севастополь (суддя Кириленко О.О. )
від25.10.13

за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

до Севастопольської міської державної
адміністрації (вул. Леніна, буд. 2, м.
Севастополь, 99011)

про визнання дій протиправними,
стягнення суми та заборону вчинення
певних дій,

ВСТАНОВИВ:

06.09.2013 ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до Севастопольської міської
державної адміністрації про визнання
протиправними дій з приводу звільнення
позивача, визнання розпорядження про
звільнення протиправним та недійсним,
визнання попередження про звільнення
недійсним, стягнення коштів за час
вимушеного прогулу та за несвоєчасний
розрахунок.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Севастополя
від 25.10.2013 (суддя Кириленко О.О.) у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
позивач звернулась з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні 10.12.2013 представник
відповідача з апеляційною скаргою не
погодилась, вважаючи рішення суду
першої інстанції законним та
обґрунтованим.

В судове засідання 14.01.2014 представник
відповідача не з'явився, про день, час і
місце розгляду справи повідомлений
належним чином. 14.01.2014 на адресу суду
надійшло клопотання представника
відповідача про відкладення розгляду
справи з 14.01.2014 на іншу дату у зв'язку з
нарадою по розгляду показників бюджету
на 2014 рік.

Згідно з частиною четвертою статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Керуючись частиною четвертою статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, судова колегія вважає за
можливе розгляд справи без участі
представника відповідача.

Позивач та її представник підтримали
апеляційну скаргу з підстав,
викладених у ній.

Обговоривши доводи апеляційної
скарги, заслухавши позивача та її
представника, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 03.11.2008 позивач працювала на посаді
провідного спеціаліста відділу
генерального плану міста управління
містобудування та архітектури. У 2011
році позивачу присвоєно 12 ранг
державного службовця.

Розпорядженням голови
Севастопольської міської державної
адміністрації від 06.08.2013 № 458-К ОСОБА_2
звільнено з посади провідного
спеціаліста відділу генерального
плану міста Управління містобудування
та архітектури з 07.08.2013 за скороченням
штату працівників, за пунктом першим
статі 40 Кодексу законів про працю
України (а.с.12).

Згідно зі статтею 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи зобов'язані
діяти на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо;
добросовісно; розсудливо; з дотримання
принципу рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

У відповідності з пунктом 1 частини
першої стаття 40 Кодексу законів про
працю України трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом лише у
випадках змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

При цьому, звільнення з підстав,
зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу.

Згідно з частиною першою статті 42 цього
Кодексу при скороченні чисельності чи
штату працівників у зв'язку із змінами
в організації виробництва і праці
переважне право на залишення на роботі
надається працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.

Відповідно до частини першої статті 47
Кодексу власник або уповноважений ним
орган зобов'язаний в день звільнення
видати працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

Стаття 49-2 Кодексу законів про працю
України встановлює: про наступне
вивільнення працівників персонально
попереджають не пізніше ніж за два
місяці.

При вивільненні працівників у випадках
змін в організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством.

Одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві, в установі,
організації. При відсутності роботи за
відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно.

Згідно з матеріалами справи
розпорядженням голови
Севастопольської міської державної
адміністрації від 14.02.2013 № 86-ОД та від
20.05.2013 № 204-ОД затверджено структуру і
штатну чисельність Управління
містобудування та архітектури
Севастопольської міської державної
адміністрації згідно з додатком.

Так, в Управлінні містобудування та
архітектури Севастопольської міської
державної адміністрації, ліквідовано
два відділи: відділ генерального плану
міста та проектно-виробничий відділ та
створені нові структурні підрозділі:
відділ містобудування, в складі якого
створено сектор містобудівного
кадастру; відділ архітектури та сектор
естетики міського середовища (а.с.14).

При цьому, у цій структурі та штатній
чисельності значаться: посади
провідного спеціаліста у відділі
містобудування та у відділі
архітектури.

05.06.2013, тобто за 2 місяці, позивача
попереджено про наступне вивільнення
позивача у зв'язку зі скороченням
посади провідного спеціаліста відділу
генерального плану міста управління
містобудування та архітектури (а.с.8).

На час попередження позивача про
наступне звільнення в Управлінні
містобудування існувало 3 вакантних
посади: заступника начальника
управління, начальника
проектно-виробничого відділу та
старшого інспектора
проектно-виробничого відділу
Севастопольської міської державної
адміністрації (а.с.69).

Всупереч вимогам частини третьої
статті 49-2 Кодексу законів про працю
України одночасно з попередженням про
звільнення позивачу не були
запропоновані зазначені вакантні
посади та інші вакантні посади у
Севастопольській міської державній
адміністрації (а.с.220-222), тоді як позивач
повідомляла позивача про згоду
продовжити працювати у відповідача
(а.с.9).

Розпорядженням від 01.08.2013 № 350-ОД
внесено зміни у додаток до
розпорядження голови Севастопольської
міської державної адміністрації від
20.05.2013 № 204-ОД «Про затвердження
структури та штатної чисельності
Управління містобудування та
архітектури Севастопольської міської
державної адміністрації», із штату
управління містобудування та
архітектури Севастопольської міської
державної адміністрації скорочені
посади провідних спеціалістів та
інспекторів, а передбачені посади
тільки головних спеціалістів (а.с.123).

Посилання відповідача та суду першої
інстанції на неможливість переведення
ОСОБА_2 на посаду головного спеціаліста
УМтА без проведення конкурсу на
заміщення вакантних посад головних
спеціалістів судова колегія не може
взяти до уваги з наступних підстав.

Стаття 27 Закону України «Про державну
службу» встановлює, що просування по
службі державного службовця
здійснюється шляхом зайняття більш
високої посади на конкурсній основі,
крім випадків, коли інше встановлено
законами України та Кабінетом
Міністрів України, або шляхом
присвоєння державному службовцю більш
високого рангу.

17.06.1994 Кабінетом Міністрів України
прийнято постанову № 423 «Про деякі
питання застосування статей 4, 15 і 27
Закону України «Про державну службу»,
пунктом першим якої встановлено, що
просування по службі державного
службовця, який зарахований до
кадрового резерву чи пройшов
стажування, а також прийняття на
роботу державного службовця, який
припинив службу у зв'язку з відставкою,
може здійснюватися за рішенням
керівника відповідного державного
органу без конкурсного відбору.

Порядок проведення конкурсу на
заміщення вакантних посад державних
службовців затверджено постановою
Кабінету Міністрів України від 15.02.2002
№169.

Пункт 5 цієї постанови визначає, що
переведення на рівнозначну або нижчу
посаду в одному державному органі, а
також просування по службі державних
службовців, які зараховані до
кадрового резерву чи успішно пройшли
стажування у порядку, визначеному
Кабінетом міністрів України, може
здійснюватися без конкурсного відбору.

В матеріалах справи містяться
відомості про стажування ОСОБА_2 на
посаді головного спеціаліста відділу
генерального плану міста Управління
містобудування та архітектури з 04.02.2011
по 16.02.2011 (а.с.160-163), з яких вбачається, що
за період стажування позивач
виконувала обов'язки головного
спеціаліста відповідально та
добросовісно. Професійні знання
позивача дозволяють кваліфіковано
вирішувати питання, які відносяться до
компетенції головного спеціаліста.

Таким чином, у зв'язку з проходженням
позивачем стажування на посаді
головного спеціаліста відділу
відповідач мав право та можливість
перевести ОСОБА_2 на посаду головного
спеціаліста Управління містобудування
та архітектури Севастопольської
міської державної адміністрації без
проведення конкурсу.

Аналогічну правову позицію визначив
Вищий адміністративний суд України в
ухвалі від 30.05.2013 у справі №К/9991/77913/11.

Згідно з матеріалами справи у день
звільнення (07.08.2013) позивачу видано
трудову книжку та здійснено розрахунки
(а.с.131).

Але 02.08.2013 позивач зверталась до
відповідача із заявою про
донарахування та виплату заробітної
плати за період з 21.05.2013 по 31.05.2013, у
зв'язку з чим відповідачем проведено
перевірку.

04.09.2013 за результатами перевірки
відповідачем перераховано на адресу
позивача кошти у розмірі 607,17 грн., тобто
під час звільнення повний розрахунок з
ОСОБА_2 відповідачем не був проведений,
затримка мала місце протягом 29-ти днів (
з 07.08.2013 по 04.09.2013).

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не доведено суду
правомірність дій та розпоряджень під
час звільнення позивача з посади у
зв'язку з порушенням передбаченого
законом порядку звільнення, висновок
суду першої інстанції щодо
необґрунтованості цих позовних вимог є
помилковим.

Частина перша статті 117 Кодексу законів
про працю України встановлює, що в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Згідно з матеріалами справи за май 2013
року з позивачем здійснено розрахунок
05.09.2013 в сумі 607,17грн. (т.2 а.с.71).

Середньомісячний заробіток позивача,
виходячи із заробітної плати за 2
повних місяця, що передують звільненню
(червень-липень 2013 року - т.2 а.с.70),
складає 2516,25грн. (1737+3295,51):2=2516,25),
середньоднівної заробіток - 59,91 грн.
(2516,25:42=59,91).

Затримка розрахунку з позивачем
складає 29 днів (з 07.08.2013 до 05.09.2013).

Таким чином, за час затримки розрахунку
з відповідача підлягає стягненню 1737,39
грн. (29 х 59,91=1737,39).

Відповідно до частини другої статті 235
цього Кодексу при винесенні рішення
про поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу.

Заробіток за час вимушеного прогулу
позивачу (з 08.08.2013 по 10.01.2014, тобто 106 днів
робочих днів) складає 6350,46 грн.
(59,91х106=6350,46) та підлягає стягненню на
користь позивача.

Разом з цим, колегія суддів вважає
необґрунтованими позовні вимоги
ОСОБА_2 про визнання недійсним
попередження про звільнення з
наступних підстав.

Актом державного чи іншого органу (
нормативно-правовим актом чи актом
індивідуальної дії) є юридична форма
рішень цих органів, тобто офіційний
письмовий документ, який породжує
певні правові наслідки, спрямований на
регулювання тих чи інших суспільних
відносин і має обов'язковий характер
для суб'єктів цих відносин.
Попередження про звільнення не є актом
індивідуальної дії, оскільки само по
собі не породжує ніяких правових
наслідків для позивача; актом
індивідуальної дії у даному випадку є
розпорядження про звільнення позивача
з посади.

Згідно зі статтею 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись статтями 195, 196, п. 3 частини
першої статті 198, частиною другою
статті 205, статтями 202, 207, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Севастополя від 25.10.2013 у справі
№827/2230/13-а скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії
Севастопольської міської державної
адміністрації щодо звільнення ОСОБА_2 з
посади провідного спеціаліста відділу
генерального плану міста Управління
містобудування та архітектури за п.1
статті 40 Кодексу законів про працю
України.

Визнати протиправним та скасувати
розпорядження Севастопольської
міської державної адміністрації від
06.08.2013 №458-К про звільнення ОСОБА_2 з
посади провідного спеціаліста відділу
генерального плану міста Управління
містобудування та архітектури.

Поновити ОСОБА_2 на посаді провідного
спеціаліста Управління містобудування
та архітектури Севастопольської
міської державної адміністрації.

Стягнути з Севастопольської міської
державної адміністрації на користь
ОСОБА_2 зарплату за час вимушеного
прогулу у сумі 6350,46 грн. та зарплату за
затримку розрахунку - у сумі 1737,39 грн., а
всього 8087,85грн., утримавши обов'язкові
податки та платежі.

В решті позову відмовити.

Постанова підлягає негайному
виконанню в частині поновленні на
посаді та стягнення заробітної плати
за один місяць у розмірі 2516,25 грн.

Постанова набирає законну силу з
моменту проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20-ти днів з дня складання у
повному обсязі.

Повний текст судового рішення
виготовлений 20 січня 2014 р.

Головуючий суддя підпис
С.Ю. Яковенко

Судді підпис
Г.П.Ілюхіна

підпис Т.Р.Лядова

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
С.Ю. Яковенко