Справа № 806/7703/13-а
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2014 р.
Житомир справа №
806/7703/13-a

категорія 10.2.2

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Черноліхова С.В. ,

при
секретарі - Смолінській І.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Житомирі
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м.Бердичеві та Бердичівському районі
Житомирської області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Бердичеві
Житомирської області про стягнення
223,75 грн.,

встановив:

Управління Пенсійного фонду
України в м.Бердичеві та
Бердичівському районі Житомирської
області звернулося до суду з позовом, у
якому просило стягнути з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Бердичеві
Житомирської області 223, 75 грн. допомоги
на поховання потерпілого ОСОБА_1 за
серпень-жовтень 2013 року. В
обгрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що ним було підготовлено
списки осіб, яким призначені пенсії
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з серпня по
жовтень 2013 року. Відповідач не прийняв
до заліку для відшкодування Пенсійним
фондом України допомоги на поховання
потерпілого ОСОБА_1, виплаченої його
сім'ї, у розмірі 223, 75 грн., чим порушив
вимоги Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженому спільною
постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04 березня 2003
року № 5-4/4.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала
повністю і просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнала і
просила у їх задоволенні відмовити.
Пояснила, що Фонд соцстрахування несе
витрати на поховання лише у випадку
наявності причинного зв'язку смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я на
виробництві, що позивачем не доведено.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають з
наступних підстав.

Встановлено, що Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Бердичеві
Житомирської області за
серпень-жовтень 2013 року не прийняло до
заліку для відшкодування позивачеві
допомогу на поховання потерпілого
ОСОБА_1 у сумі 223, 75 грн.

Статтею 1 Закону України від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР "Основи законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" (далі
-Закон № 16/98-ВР) встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 цього Закону, в
Україні залежно від страхового випадку
є такі види загальнообов'язкового
державного соціального страхування:
пенсійне страхування; страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням; медичне
страхування; страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття; інші види страхування,
передбачені законами України.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

У статті 25 Закону № 16/98-ВР перелічені
види соціальних послуг і матеріального
забезпечення за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням. Усі
види страхування, крім медичного,
включають в себе допомогу на поховання.
Так, зокрема, до пенсійного страхування
входить допомога на поховання
пенсіонерів; до страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
-допомога на поховання (крім поховання
пенсіонерів, безробітних та осіб, які
померли від нещасного випадку на
виробництві); до страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання - допомога
на поховання осіб, які померли
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Пунктом 5 частини 1 статті 24 Закону
України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі - Закон № 1105-XIV)
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України (далі -
Фонд) зобов'язано співпрацювати з
фондами з інших видів соціального
страхування у фінансуванні заходів,
пов'язаних з матеріальним
забезпеченням та наданням соціальних
послуг застрахованим, у кожному
конкретному випадку спільно приймаючи
рішення щодо того, хто з них братиме
участь у фінансуванні цих заходів.

У статті 21 цього Закону визначено
соціальні послуги та виплати, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом. Так, у разі настання страхового
випадку він у встановленому законом
порядку повинен, зокрема, своєчасно та
в повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачувати відповідні
кошти йому або особам, які перебували
на його утриманні; організовувати
поховання померлого, відшкодовувати
вартість пов'язаних з цим ритуальних
послуг відповідно до місцевих умов.

Відповідно до частини 8 статті 34 Закону
№ 1105-XIV, у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку або професійного
захворювання витрати на його поховання
несе Фонд згідно з порядком, визначеним
Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання (далі -
Порядок), затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 11 липня
2001 року № 826, регулює питання
відшкодування Фондом таких витрат
страхувальнику або сім'ї
застрахованого, чи іншій особі, яка
здійснювала поховання потерпілого, на
організацію поховання та пов'язаних з
цим ритуальних послуг. Витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких наведено
Кабінетом Міністрів України (пункт 2
Порядку). Організація поховання
працівника, який загинув на
виробництві або помер у лікарні під час
лікування отриманої на виробництві
травми, проводиться страхувальником
(пункт 5 Порядку).

Згідно з абзацом 2 частини 9 статті 34
Закону № 1105-XIV, у разі смерті
потерпілого, який одержував страхові
виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у статті 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із статтею 29
цього Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

Зі змісту частини 4 статті 26 Закону №
16/98-ВР, частини 2 статті 24 Закону № 1105-XIV
вбачається, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика та
відшкодувати понесені ним витрати.

Аналіз норм Закону № 1105-XIV, який
визначає правову основу, економічний
механізм та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання частини 8
статті 34 цього Закону, дає підстави
вважати, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

У порушення наведених правових норм,
позивач будь-яких доказів на
підтвердження причинного зв'язку
смерті ОСОБА_1 з одержаним каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров'я не
надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про відсутність правових
підстав для відшкодування понесених
витрат на поховання ОСОБА_1 за рахунок
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в м. Бердичеві
Житомирської області, тому позовні
вимоги є необгрунтованими і
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 158-163, 167, 186 КАС
України, суд

постановив:

У задоволенні позову Управління
Пенсійного фонду України в м.Бердичеві
та Бердичівському районі Житомирської
області відмовити.

Постанова суду може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Житомирський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня отримання копії повного тексту
постанови.

Головуючий суддя
С.В. Черноліхов

Повний текст постанови виготовлено: 14
січня 2014 р.