Справа № 804/16478/13-а
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2013-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 р. Справа № 804/16478/13-а

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Кальника В.В.

при секретарі судового засідання
Шкуті А.А.

за участю представників позивача
Єпіфанової Ю.Ю., Савенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Нікопольська зернова компанія» до
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
рішення від 2 грудня 2013 року про
застосування адміністративного арешту
майна платників податків, -

ВСТАНОВИВ:

4 грудня 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Нікопольська
зернова компанія» звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
рішення від 2 грудня 2013 року про
застосування адміністративного арешту
майна платників податків.

В обґрунтування позову зазначено, що:

- рішення прийнято за відсутності
підстав для застосування
адміністративного арешту, визначених
пунктом 94.2 статті 94 Податкового
кодексу України;

- рішення є необґрунтованим та таким, що
порушує баланс між несприятливими
наслідками для прав ТОВ «Нікопольська
зернова компанія» і цілями, на
досягнення яких спрямоване рішення в
частині вибору виду адміністративного
арешту, здійсненого податковим
органом;

- оскаржуваним рішенням до позивача
застосовано повний адміністративний
арешт включно з позбавленням права
користування майном, при тому, що
підприємство не має податкового боргу,
його діяльність перевірена
Нікопольською ОДПІ; є виробничим
підприємством, зерновим складом,
діяльність якого неможлива без
користування майном; має шістнадцять
філій у різних областях України та
забезпечує роботою 801 працівника; є
власником сукупних активів вартістю
більше 199 мільйонів грн.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали заявлені позовні
вимоги, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, у попередньому
судовому засіданні проти позову
заперечував, просив у задоволенні
позовних вимог відмовити, надав
письмові заперечення проти позову. В
обґрунтування заперечень зазначено, що
рішення Нікопольської ОДПІ про
застосування до ТОВ «Нікопольська
зернова компанія» повного
адміністративного арешту майна від 2
грудня 2013 року є правомірним, зокрема
таким, що прийнято на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законодавством, з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, отже, заявлені
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Заслухавши пояснення представників
позивача, розглянувши подані документи
і матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Нікопольська
зернова компанія» є платником
податків, зборів (обов'язкових
платежів) та перебуває на податковому
обліку в Нікопольській ОДПІ з 18 липня
2001 року за №223.

Судом встановлено, що Нікопольська
ОДПІ за вих. №1879/10/04-07-15-01 від 23 серпня 2013
року з метою упередження фактів
мінімізації податкових зобов'язань з
податку на додану вартість,
дослідження походження товарів,
експортованих підприємством, на
підставі підпункту 20.1.6 пункту 20.1
статті 20, підпунктів 72.1.1.1, 71.1.1.3 статті 72
Податкового кодексу України
направлено ТОВ «Нікопольська зернова
компанія» запит про надання
інформаційних матеріалів та
документального підтвердження
результатів господарських операцій з
експорту у травні та липні 2013 року.

ТОВ «Нікопольська зернова компанія»
листом від 12 вересня 2013 року №257
відмовило у наданні запитуваної
інформації із посиланням на те, що
запит не містить інформацію про
виявлені або можливі факти, які
свідчать про порушення позивачем
податкового законодавства під час
здійснення експортних операцій у
травні, липні 2013 року, не містить
інформації про встановлення факту
недостовірності даних, що містяться у
податкових деклараціях, поданих ТОВ
«Нікопольська зернова компанія» до
податкового органу за відповідні
періоди, і стосовно яких необхідно
надати інформацію (пояснення), не
містить інформації про проведення
зустрічної звірки, не містить іншу
інформацію, яка є підставою надіслання
запиту; запит складено з порушенням
вимог, викладених в абзацах першому та
другому пункту 73.3 статті 73 Податкового
кодексу України.

Нікопольська ОДПІ за вих. №7630/10/15-01 від
22 жовтня 2013 року з метою упередження
фактів мінімізації податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість, дослідження походження
товарів, експортованих підприємством,
на підставі підпункту 20.1.6 пункту 20.1
статті 20, підпунктів 72.1.1.1, 72.1.1.3 статті 72
Податкового кодексу України
направлено ТОВ «Нікопольська зернова
компанія» запит про надання
інформаційних матеріалів та
документального підтвердження
результатів господарських операцій з
експорту у серпні та вересні 2013 року.

ТОВ «Нікопольська зернова компанія»
листом від 7 листопада 2013 року №325
відмовило у наданні запитуваної
інформації.

Судом встановлено, що начальником
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області Ткачуком
Г.А. було видано наказ від 29 листопада
2013 року №602 «Про проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ «Нікопольська зернова
компанія» (), та видано
направлення №224/22.08 Джигі Ірині
Володимирівні, копія посвідчення
наявна в матеріалах справи, на
проведення Нікопольською ОДПІ
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Нікопольська зернова компанія» з 29
листопада 2013 року тривалістю 5 робочих
днів, з метою перевірки питань
дотримання вимог податкового
законодавства в частині повноти
нарахування та сплати податку на
додану вартість при здійсненні
реалізації товарів не власного
виробництва за межі митної території
України за період травень, липень,
серпень, вересень 2013 року.

Як встановлено судом, та не
заперечувалось представниками
позивача в судовому засіданні, ТОВ
«Нікопольська зернова компанія»
відмовило у проведенні перевірки у
зв'язку з відсутністю підстав для її
проведення, та ненаданням документів,
передбачених пунктом 81.1 статті 81
Податкового кодексу України, про що
міститься відповідний запис в
направленні на перевірку.

З матеріалів справи вбачається, що у
зв'язку з відсутністю фактичної
можливості розпочати документальну
позапланову перевірку, посадовими
особами Нікопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області Костиркіною
А.О., Джигою І.В. та Ткачовою О.О., 29
листопада 2013 року було складено акт
№168/22.08 «Про відмову платника податків
у допуску до проведення перевірки». При
цьому, представник позивача зазначив,
що такий акт за місцем проведення
перевірки не складався.

2 грудня 2013 року заступник начальника
управління - начальник відділу
перевірок платників податків,
банківських та небанківських
фінансових установ управління
податкового аудиту Нікопольської
об'єднаної ДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області Лисенко В.І.
надав звернення начальнику
Нікопольської ОДПІ про застосування
повного адміністративного арешту
майна платника податків ТОВ
«Нікопольська зернова компанія»

Розглянувши вказане звернення,
начальник Нікопольської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області Ткачук Г.А. 2 грудня 2013 року
прийняв рішення «Про застосування
адміністративного арешту майна
платника податків, яким застосовано
повний адміністративний арешт майна
платника податків ТОВ «Нікопольська
зернова компанія» ().

Супровідним листом від 2 грудня 2013 року
за вих. №12180/10/04-07-22-08 засобами поштового
зв'язку Нікопольською ОДПІ було
направлено на адресу відповідача
вищевказане рішення.

Вирішуючи заявлений спір по суті, суд
виходить із того, що згідно пункту 20.6
статті 20 Податкового кодексу України,
на який посилається відповідач,
контролюючі органи мають право
запитувати та вивчати під час
проведення перевірок первинні
документи, що використовуються в
бухгалтерському обліку, регістри,
фінансову, статистичну та іншу
звітність, пов'язану з обчисленням і
сплатою податків, зборів, платежів,
виконанням вимог законодавства,
контроль за додержанням якого
покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпунктів 72.1.1.1, 72.1.1.3
підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72
Податкового кодексу України для
інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності контролюючого
органу використовується інформація, що
надійшла від платників податків та
податкових агентів, зокрема
інформація: що міститься в податкових
деклараціях, розрахунках, інших
звітних документах; про
фінансово-господарські операції
платників податків.

Пунктом 73.1 статті 73 Податкового
кодексу України передбачено, що
інформація, визначена у статті 72 цього
Кодексу, безоплатно надається
контролюючим органам періодично або на
окремий письмовий запит контролюючого
органу у терміни, визначені пунктом 73.2
цього Кодексу.

Згідно пункту 73.3 статті 73 Податкового
кодексу України контролюючі органи
мають право звернутися до платників
податків та інших суб'єктів
інформаційних відносин із письмовим
запитом про подання інформації
(вичерпний перелік та підстави надання
якої встановлено законом), необхідної
для виконання покладених на
контролюючі органи функцій, завдань, та
її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником
(заступником керівника) контролюючого
органу і повинен містити перелік
інформації, яка запитується, та
документів, що її підтверджують, а
також підстави для надіслання запиту.

Письмовий запит про подання інформації
надсилається платнику податків або
іншим суб'єктам інформаційних відносин
за наявності хоча б однієї з таких
підстав:

1) за результатами аналізу податкової
інформації, отриманої в установленому
законом порядку, виявлено факти, які
свідчать про порушення платником
податків податкового, валютного
законодавства, законодавства у сфері
запобігання та протидії легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванню
тероризму та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи;

2) для визначення рівня звичайних цін на
товари (роботи, послуги) під час
проведення перевірок та в інших
випадках, передбачених статтею 39 цього
Кодексу;

3) виявлено недостовірність даних, що
містяться у податкових деклараціях,
поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу
про ненадання таким платником податків
податкової накладної покупцю або про
порушення правил заповнення
податкової накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим
Кодексом.

Платники податків та інші суб'єкти
інформаційних відносин зобов'язані
подавати інформацію, визначену у
запиті контролюючого органу, та її
документальне підтвердження протягом
одного місяця з дня, що настає за днем
надходження запиту (якщо інше не
передбачено цим Кодексом). У разі коли
запит складено з порушенням вимог,
викладених в абзацах першому та
другому цього пункту, платник податків
звільняється від обов'язку надавати
відповідь на такий запит.

Відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1
статті 78 Податкового кодексу України
документальна позапланова перевірка
здійснюється за наслідками перевірок
інших платників податків або отримання
податкової інформації виявлено факти,
що свідчать про можливі порушення
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, якщо
платник податків не надасть пояснення
та їх документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит
контролюючого органу, в якому
зазначаються можливі порушення цим
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства
протягом 10 робочих днів з дня отримання
запиту.

Згідно положень статті 81 Податкового
кодексу України посадові особи
контролюючого органу мають право
приступити до проведення
документальної виїзної перевірки,
фактичної перевірки за наявності
підстав для їх проведення, визначених
цим Кодексом, та за умови пред'явлення
або надіслання у випадках, визначених
цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої
перевірки, в якому зазначаються дата
видачі, найменування контролюючого
органу, реквізити наказу про
проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - платника податку, який
перевіряється) або об'єкта, перевірка
якого проводиться, мета, вид
(документальна планова/позапланова або
фактична), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку. Направлення
на перевірку у такому випадку є дійсним
за наявності підпису керівника
контролюючого органу або його
заступника, що скріплений печаткою
контролюючого органу;

- копії наказу про проведення
перевірки;

- службового посвідчення осіб, які
зазначені в направленні на проведення
перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у
випадках, визначених цим Кодексом,
платнику податків (його посадовим
(службовим) особам або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції) цих документів
або пред'явлення зазначених
документів, що оформлені з порушенням
вимог, встановлених цим пунктом, є
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення документальної виїзної
або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників або осіб,
які фактично проводять розрахункові
операції) від допуску до перевірки на
інших підставах, ніж визначені в абзаці
п'ятому цього пункту, не дозволяється.

У разі відмови платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників або осіб,
які фактично проводять розрахункові
операції) у допуску посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення перевірки складається
акт, який засвідчує факт відмови.

Пунктом 94.1 статті 94 Податкового
кодексу України адміністративний
арешт майна платника податків є
винятковим способом забезпечення
виконання платником податків його
обов'язків, визначених законом.

Арешт майна може бути застосовано, якщо
платник податків відмовляється від
проведення документальної перевірки
за наявності законних підстав для її
проведення або від допуску посадових
осіб контролюючого органу.

Арешт майна полягає у забороні
платнику податків вчиняти щодо свого
майна, яке підлягає арешту, дії,
зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Арешт може бути накладено контролюючим
органом на будь-яке майно платника
податків, крім майна, на яке не може
бути звернено стягнення відповідно до
закону, та коштів на рахунку платника
податків.

Повним арештом майна визнається
заборона платнику податків на
реалізацію прав розпорядження або
користування його майном. У цьому
випадку ризик, пов'язаний із втратою
функціональних чи споживчих якостей
такого майна, покладається на орган,
який прийняв рішення про таку заборону.

Керівник контролюючого органу (його
заступник) за наявності однієї з
обставин, визначених у пункті 94.2 цієї
статті, приймає рішення про
застосування арешту майна платника
податків, яке надсилається платнику
податків з вимогою тимчасово зупинити
відчуження його майна.

Судом в судовому засіданні
встановлено, що направлення на
проведення перевірки №318/221 не містить
такого обов'язкового реквізиту як дата
його видачі. Інспектором Джигою І.В.
пред'явлено посвідчення, яке видано
Нікопольською ОДПІ Державної
податкової служби, тоді як наказ на
проведення перевірки та повідомлення
про проведення перевірки прийнято
Нікопольською ОДПІ Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення не
містить обґрунтування щодо
застосування повного арешту майна
платника податків.

В направлених підприємству запитах
щодо надання інформації контролюючим
органом підставою складення таких
запитів аналіз податкової звітності з
ПДВ за травень, липень, серпень,
вересень 2013 року, яким встановлено
здійснення підприємством у даних
періодах експортних операцій. При
цьому, відповідачем не зазначено
підстав для витребування інформації та
документів, визначених пунктом 73.3
статті 73 Податкового кодексу України.

Згідно статті 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Згідно частини 2
цієї статті, в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За результатами судового розгляду суд
прийшов до висновку, що відповідач не
довів суду правомірності
оскаржуваного рішення.

Крім того, відповідно до п.8 ч.3 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія).

Як вбачається з матеріалів справи ані
оскаржуване рішення, ані подані
Нікопольською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області заперечення
не містять обґрунтування щодо обрання
в якості запобіжного заходу саме
повного адміністративного арешту
майна позивача, що, на думку суду,
вказує на недотримання відповідачем
принципу пропорційності під час
прийняття рішення від 2 грудня 2013 року
про застосування адміністративного
арешту майна платників податків.

Також, суд вважає за необхідне звернути
увагу, що винесене відповідачем
рішення про застосування повного
адміністративного арешту майна
платників податків може призвести до
нанесення державі збитків з огляду на
покладення статтею 94.5 ПКУ
відповідальності, пов'язаної з ризиком
втрати функціональних чи споживчих
якостей майна, розпорядження або
користування яким заборонено
відповідним арештом саме на
відповідний податковий орган, зважаючи
на те, що одним з основних видів
діяльності Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нікопольська
зернова компанія» є зберігання зерна.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про обґрунтованість
заявлених позовних вимог та
відсутність підстав для відмови у
задоволенні позову.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Нікопольська зернова компанія» до
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
рішення від 2 грудня 2013 року про
застосування адміністративного арешту
майна платників податків -
задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення від 2 грудня 2013 року про
застосування адміністративного арешту
майна платників податків Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Нікопольська зернова компанія»,
прийняте Нікопольською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 30
грудня 2013 року.

Суддя В.В. Кальник