Справа № 133/3555/13-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 133/3555/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Проць В.А.
Суддя-доповідач: Боровицький О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Боровицький О. А.

судді: Полотнянко Ю.П. Смілянець Е. С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Теплопостачальна
компанія Енергозбереження" на ухвалу
Козятинського міськрайонного суду
Вінницької області від 15 листопада 2013
року у справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Теплопостачальна
компанія Енергозбереження" до
виконавчого комітету Козятинської
міської ради Вінницької області, третя
особа без самостійних вимог:
товариство з обмеженою
відповідальністю "Інвесттеплоцентр"
про визнання протиправним та
скасування рішення щодо встановлення
та затвердження тарифу на теплову
енергію , -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2013 року товариство з
обмеженою відповідальністю
"Теплопостачальна компанія
енергозбереження" звернулось в суд з
адміністративним позовом до
виконавчого комітету Козятинської
міської ради Вінницької області, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - товариство з
обмеженою відповідальністю
"Інвесттеплоцентр" про визнання
протиправним (незаконним) та
скасування рішення Виконавчого
комітету Козятинської міської ради від
15.10.2013 №354 "Про встановлення та
затвердження тарифу на теплову
енергію, що виробляється та
постачається ТОВ "Інвесттеплоцентр" в
м. Козятин Вінницької області".

15 листопада 2013 року суддею
Козятинського міськрайонного суду
Вінницької області постановлено
ухвалу, якою відмовлено у відкритті
провадження у цій справі, з підстав
неналежного її розгляду в порядку
адміністративного судочинства (пункт 1
частини 1 статті 109 КАС України).

Позивач не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду, звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалу суду
першої інстанції скасувати як таку, що
постановлена з порушенням норм
процесуального права та направити
справу для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не прибули.

14 січня 2014 року на адресу суду
апеляційної інстанції надійшла заява
позивача про відкладення розгляду
апеляційної скарги на ухвалу
Козятинського міськрайонного суду
Вінницької області на інший день, в
зв'язку з перебуванням юрисконсульта
ТОВ "Теплопостачальна компанія
Енергозбереження" 14.01.2014 у
кількаденному відрядженні.

Зазначене клопотання колегією суддів
апеляційної інстанції відхиляється,
оскільки товариство з обмеженою
відповідальністю "Теплопостачальна
компанія Енергозбереження" було
належним чином та завчасно
повідомлене про час і місце розгляду
апеляційної скарги і в нього було
достатньо часу для вирішення питання
щодо забезпечення прибуття в судове
засідання свого представника, більш
того, судом не ставилось питання про
участь в судовому засіданні якогось
конкретного представника. Колегія
суддів апеляційної інстанції, також,
зважає на те, що участь у судовому
засіданні обов'язковою не визнавалась,
а справу може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

За вказаних обставин, враховуючи, що в
судове засідання призначене на 14 січня
2014 року сторони не прибули, на підставі
пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України
справа розглядається в порядку
письмового провадження за наявними в
справі матеріалами.

Відповідно до частини 6 статті 12,
частини 1 статті 41 КАС України, у
випадку неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі під час
судового розгляду повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
Вінницького апеляційного
адміністративного суду вважає, що
апеляційна скарга не належить
задоволенню, з наступних міркувань.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті
204 КАС України, підставами для
скасування ухвали суду, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі, і направлення справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

Постановляючи оскаржену ухвалу суд
першої інстанції виходив з того, що
заявлені позивачем вимоги повинні
розглядатися господарським судом в
порядку господарського судочинства.

Колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
не погоджується з таким висновком суду,
з огляду на наступне.

Відповідно до статті 12 ГПК України,
господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при
укладанні, зміні, розірванні і
виконанні господарських договорів, у
тому числі щодо приватизації майна, та
з інших підстав, крім: спорів про
приватизацію державного житлового
фонду; спорів, що виникають при
погодженні стандартів та технічних
умов; спорів про встановлення цін на
продукцію (товари), а також тарифів на
послуги (виконання робіт), якщо ці ціни
і тарифи відповідно до законодавства
не можуть бути встановлені за угодою
сторін; спорів, що виникають із
публічно-правових відносин та
віднесені до компетенції
Конституційного Суду України та
адміністративних судів; інших спорів,
вирішення яких відповідно до законів
України та міжнародних договорів
України віднесено до відання інших
органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів
Антимонопольного комітету України,
Рахункової палати з питань, віднесених
законодавчими актами до їх
компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних
відносин у спорах між господарським
товариством та його учасником
(засновником, акціонером), у тому числі
учасником, який вибув, а також між
учасниками (засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані
із створенням, діяльністю, управлінням
та припиненням діяльності цього
товариства, крім трудових спорів;

5) справи у спорах щодо обліку прав на
цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із
земельних відносин, в яких беруть
участь суб'єкти господарської
діяльності, за винятком тих, що
віднесено до компетенції
адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами
до боржника, стосовно якого порушено
справу про банкрутство, у тому числі
справи у спорах про визнання
недійсними будь-яких правочинів
(договорів), укладених боржником;
стягнення заробітної плати; поновлення
на роботі посадових та службових осіб
боржника, за винятком спорів,
пов'язаних із визначенням та сплатою
(стягненням) грошових зобов'язань
(податкового боргу), визначених
відповідно до Податкового кодексу
України, а також справ у спорах про
визнання недійсними правочинів
(договорів), якщо з відповідним позовом
звертається на виконання своїх
повноважень контролюючий орган,
визначений Податковим кодексом
України;

8) справи за заявами про затвердження
планів санації боржника до порушення
справи про банкрутство.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 КАС
України, справа адміністративної
юрисдикції - це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень - орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3
КАС України).

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини 2
статті 17 КАС України, юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності; спори між
суб'єктами владних повноважень з
приводу реалізації їхньої компетенції
у сфері управління, у тому числі
делегованих повноважень; спори, що
виникають з приводу укладання,
виконання, припинення, скасування чи
визнання нечинними адміністративних
договорів.

Тобто, обов'язковою ознакою
публічно-правового спору із суб'єктом
владних повноважень є здійснення цим
суб'єктом владних управлінських
функцій, які повинні здійснюватися
відповідним суб'єктом саме у тих
правовідносинах, у яких виник спір.

Колегія суддів апеляційної інстанції
зазначає, що якщо суб'єкт, у тому числі
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа у спірних
правовідносинах не здійснює
зазначених владних управлінських
функцій щодо іншої особи, яка є
учасником спору, то такий суб'єкт не
перебуває "при здійсненні
управлінських функцій" і не має
встановлених нормами КАС України ознак
суб'єкта владних повноважень і, отже,
спір за участю останнього повинен
вирішуватися господарським судом.

Таким чином, від справ господарської
юрисдикції за участю суб'єктів
господарської діяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
справи відрізняються особливим
змістом правовідносин між сторонами та
предметом позовних вимог.

Отже, до компетенції господарських
судів не відноситься розгляд справ у
спорах: про оскарження рішень
(нормативно-правових актів чи актів
індивідуальної дії), ухвалених
суб'єктом владних повноважень, яким
останній зобов'язує суб'єкта
господарювання вчинити певні дії,
утриматись від вчинення певних дій або
нести відповідальність, за умови, що
оскаржуваний акт згідно із
законодавством України є обов'язковим
до виконання; про оскарження суб'єктом
господарювання дій (бездіяльності)
органу державної влади, органу
місцевого самоврядування, іншого
суб'єкта владних повноважень, їхньої
посадової чи службової особи, що
випливають з наданих їх владних
управлінських функцій, якщо ці дії
(бездіяльність) не пов'язані з
відносинами, врегульованими
господарським договором; між
суб'єктами владних повноважень з
приводу їхньої компетенції у сфері
управління; з приводу укладання та
виконання адміністративних договорів;
за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
законом.

За правилами підпункту 2 пункту "а"
частини 1 статті 28 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" до
повноважень виконавчих органів
міських рад віднесено встановлення в
порядку і межах, визначених
законодавством, тарифів на побутові,
комунальні (крім тарифів на теплову
енергію, централізоване
водопостачання та водовідведення,
перероблення та захоронення побутових
відходів, які встановлюються
національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг), транспортні та
інші послуги.

Відповідно до частини 6 статті 59, статті
73 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" виконавчий
комітет міської ради в межах своїх
повноважень приймає рішення, які є
обов'язковими для виконання всіма
розташованими на відповідній
території органами виконавчої влади,
об'єднаннями громадян, підприємствами,
установами та організаціями,
посадовими особами, а також
громадянами, які постійно або
тимчасово проживають на відповідній
території

Зі змісту адміністративного позову
встановлено, по позивачем ставиться
під сумнів повноваження відповідача
щодо затвердження тарифів на
теплопостачання для ТОВ
"Інвасттеплоцентр", оскільки
ліцензіатом останнього є НКРКП.

Таким чином, з огляду на вищенаведене,
спір щодо оскарження рішення
виконавчого комітету міської ради про
встановлення та затвердження тарифу
на теплову енергію повинен
розглядатися в порядку
адміністративного, а не
господарського судочинства.

За таких обставин, колегія суддів
Вінницького апеляційного
адміністративного суду вважає, що
допущені судом першої інстанції
порушення норм процесуального права є
такими, що призвели до неправильного
вирішення питання, та є підставою для
скасування ухвали місцевого суду та
направленням справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
199 КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право скасувати ухвалу
суду, яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направити
справу для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197,199, 204, 205,
206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Теплопостачальна компанія
Енергозбереження" задовольнити.

Ухвалу Козятинського міськрайонного
суду Вінницької області від 15
листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
"Теплопостачальна компанія
Енергозбереження" до виконавчого
комітету Козятинської міської ради
Вінницької області, третя особа без
самостійних вимог: товариство з
обмеженою відповідальністю
"Інвесттеплоцентр" про визнання
протиправним та скасування рішення
щодо встановлення та затвердження
тарифу на теплову енергію, - скасувати.

Справу направити до Козятинського
міськрайонного суду Вінницької
області для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Боровицький О. А.

Судді
Полотнянко Ю.П.

Смілянець Е. С.