Справа № 817/4392/13-а
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/4392/13-а

16 січня 2014 року 10год. 17хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Борискіна С.А. за
участю секретаря судового засідання
Вавелюк А.І та сторін і інших осіб, які
беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: Мішура В.В., третьої особи
відповідача: представник Вищишина О.В.,
Тихончук Л.Х.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Фізична особа - підприємець ОСОБА_6
до Державний реєстратор прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Здолбунівського районного
управлінняюстиції Рівненської області
Мішура Вадим Васильович третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача Відкрите акціонерне
товариство "Здолбунівський завод
продовольчих товарів" про визнання
протиправним дій та скасування
рішення, -ВСТАНОВИВ :

Позивач - Фізична особа-підприємець
ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Здолбунівського районного управління
юстиції Рівненської області Мішури
Вадима Васильовича, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача - Відкрите
акціонерне товариство «Здолбунівський
завод продовольчих товарів» про
визнання протиправними дій державного
реєстратора щодо реєстрації башти
водонапірної, свердловини
артезіанської, електросітки
поверхневої з трансформаторною
підстанцією та будівлі котельні, що
знаходяться в АДРЕСА_1 як єдиний
майновий комплекс ВАТ «Здолбунівський
завод продовольчих товарів» і
скасування рішення державного
реєстратора №4093645 про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень на
єдиний майновий комплекс за ВАТ
«Здолбунівський завод продовольчих
товарів».

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
він протягом 2005-2009 років набув у
власність рухоме та нерухоме майно ВАТ
«Здолбунівський завод продовольчих
товарів», а саме: нежитлову будівлю,
будівлю кондитерського цеху і цеху
плодопереробки, трансформатор,
артезіанську скважину та башту
водонапірну, будівлю котельні,
включаючи і земельну ділянку, на якій
розміщені дані об'єкти. Однак,
незважаючи на це, відповідач 18.07.2013 року
видав свідоцтво №6441298 про право
власності на єдиний майновий комплекс
ВАТ «Здолбунівський завод
продовольчих товарів», до якого
включено і належні йому об'єкти. Після
видачі зазначеного свідоцтва
відповідачем було прийнято рішення
№4093645 про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень на єдиний майновий
комплекс за ВАТ «Здолбунівський завод
продовольчих товарів». Вважає, що
зазначені дії відповідача не
відповідають Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
оскільки у відповідача не було підстав
видавати свідоцтво про право власності
на єдиний майновий комплекс ВАТ
«Здолбунівський завод продовольчих
товарів» в порядку ст. 18 даного Закону.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав з підстав, зазначених у
позові, та додатково зазначив, що
відповідно до Наказу Міністерства
юстиції України №607/5 від 02.04.2013 року
«Про заходи взаємодії органів
державної реєстрації прав та їх
посадових осіб» у разі подання заяви
про державну реєстрацію права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, що виникають на цілісні
майнові комплекси підприємств,
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно проводиться державними
реєстраторами прав на нерухоме майно
Укрдержреєстру. Просив позов
задовольнити повністю.

Відповідач позов не визнав, подав
письмові заперечення та у судовому
засіданні пояснив наступне. Так, згідно
ст. 18 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» визначено
вичерпний перелік підстав для видачі
свідоцтва про право власності. Зокрема,
ч.3 ст.18 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» передбачає
видачу свідоцтва про право власності
юридичним особам у разі внесення до
статутного фонду (статутного або
складеного капіталу) об'єктів
нерухомого майна їх засновниками
(учасниками). Зазначає, що заявником
були надані всі необхідні документи,
передбачені Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»,
Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень та
Порядком надання інформації з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно. Просив у задоволенні
позову відмовити повністю.

Представники третьої особи заперечили
проти позову, пояснюючи, що діями
відповідача щодо реєстрації майна,
зазначеного позивачем, як єдиного
майнового комплексу ВАТ
«Здолбунівський завод продовольчих
товарів» та спірним рішенням
відповідача про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень на єдиний майновий
комплекс за зазначеним товариством не
порушено прав позивача. Зазначають, що
відповідач правомірно провів державну
реєстрацію майна як єдиний майновий
комплекс ВАТ «Здолбунівський завод
продовольчих товарів» на підставі
спірного рішення від 18.07.2013 року №4093645
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, покликаючись на дублікат
наказу Регіонального відділення фонду
державного майна України по
Рівненській області б/н від 25.02.2013 року,
на підставі якого було передано
нерухоме майно у власність ВАТ
«Здолбунівський завод продовольчих
товарів». Просили у задоволенні позову
відмовити повністю.

Заслухавши пояснення відповідача,
представників позивача та третьої
особи, дослідивши подані письмові
докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
прийшов до висновку, що позов підлягає
до задоволення повністю, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що позивач, на
підставі договору купівлі-продажу від
21.07.2005 року, укладеного з ВАТ
«Здолбунівський завод продовольчих
товарів», купив нежитлову будівлю,
будівлю кондитерського цеху і цеху
плодопереробки за адресою: АДРЕСА_1.
Також, відповідно до: накладної №757 від
29.07.2005 року та акта
приймання-передавання майна від 29.07.2005
року ним придбано трансформатор;
накладної №1924 від 28.12.2009 року -
артезіанську скважину та башту
водонапірну; накладної №1925 від 28.12.2009
року - будівлю котельні. Кошти за
вказані об'єкти сплачені позивачем
згідно квитанції до прибуткового
касового ордеру від 28 грудня 2009 року №
1236. (а.с.10-15)..

Відповідно до нотаріально
засвідченого договору купівлі-продажу
земельної ділянки
несільськогосподарського призначення
від 28.12.2006 року, позивач, отримав у
власність від Мізоцької селищної ради
Здолбунівського району Рівненської
області земельну ділянку в АДРЕСА_1,
загальною площею 9532 кв.м., згідно з
планом земельної ділянки (а.с.8-9).

На зазначеній земельній ділянці, крім
інших об'єктів нерухомого майна,
розміщені: башта водонапірна,
свердловина артезіанська,
електросітка поверхнева з
трансформаторною підстанцією та
будівля котельні, державна реєстрація
яких оспорюється позивачем. Дані
обставини визнані сторонами в справі
та представниками третьої особи.

Крім того, відповідно до рішення
Мізоцької селищної ради
Здолбунівського району Рівненської
області від 20.10.2005 року №436 «Про
вилучення земельної ділянки у ВАТ
«Здолбунівський завод продовольчих
товарів», вирішено припинити право
користування земельною ділянкою
площею 0,94 га в смт. Мізоч по вул.
Дерманська, 35, зазначеного товариства
за їх добровільною відмовою в зв'язку з
продажем цілісного майнового
комплексу (а.с.16).

Рішенням від 18.07.2013 року №4093645
відповідача вирішено провести
державну реєстрацію права приватної
власності на Єдиний майновий комплекс,
що розташований за адресою: АДРЕСА_1, за
Відкритим акціонерним товариством
«Здолбунівський завод продовольчих
товарів» (а.с.71).

Відповідно до витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності №6441644
від 18.07.2013 року в ньому відображено
відповідні відомості про єдиний
майновий комплекс ВАТ «Здолбунівський
завод продовольчих товарів» за
адресою: АДРЕСА_1, який складається з:
будівлі лабораторії; будівлі котельні;
башти водонапірної; свердловини
артезіанської; електросітки
поверхневої з трансформаторною
підстанцією, будівлі цеху
плодопереробки (а.с.17).

Правові та організаційні засади
проведення державної реєстрації
речових та інших прав, які підлягають
реєстрації, та їх обтяжень визначає
Закон України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952- IV (далі -
Закон № 1952-IV).

Відповідно до наданих у ч.1 ст.2 Закону №
1952-IV термінів, державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно (далі -
державна реєстрація) це - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно - єдина державна
інформаційна система, що містить
відомості про права на нерухоме майно,
їх обтяження, а також про об'єкти та
суб'єктів цих прав.

Відповідно до визначених ст.8 Закону №
1952-IV повноважень, орган державної
реєстрації прав проводить державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмовляє у їх реєстрації (п. 1 ч.1).

Повноваження державного реєстратора
визначені ч.2 ст.9 Закону № 1952-IV, до яких,
зокрема, належить прийняття рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень та про відмову в державній
реєстрації.

Порядок проведення державної
реєстрації прав та їх обтяжень
передбачений ч.1 ст.15 Закону № 1952-IV та
полягає в наступному: 1) прийняття і
перевірка документів, що подаються для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених ст. 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону №1952-IV
державна реєстрація прав проводиться
на підставі: договорів, укладених у
порядку, встановленому законом;
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, рішень судів, що
набрали законної сили; інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою тощо.

Процедуру проведення державної
реєстрації прав, перелік документів,
необхідних для її проведення,
визначено Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22.06.2011р.
№703 (далі - Порядок №703).

Згідно з Порядком №703 для проведення
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме майно
необхідними документами є документи,
що підтверджують виникнення, перехід
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно та
інші документи, визначені цим Порядком.
Перелік таких документів для
здійснення державної реєстрації прав
визначено пунктами 27-30 Порядку №703.

Зокрема, документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є: свідоцтво про
право власності на нерухоме майно,
видане державним реєстратором
відповідно до цього Порядку (пп.5); інші
документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону
(пп.16).

Згідно з п.42 Порядку №703 державний
реєстратор у встановлених законом
випадках за результатами розгляду
заяви про державну реєстрацію видає
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, на підставі якого
проводить державну реєстрацію права
власності на нерухоме майно.

Для проведення державної реєстрації
прав з видачею свідоцтва про право
власності на нерухоме майно у зв'язку з
внесенням до статутного (складеного)
капіталу (статутного фонду) юридичної
особи нерухомого майна заявник, крім
документів, що зазначені у пунктах 27-29 і
31 Порядку №703, подає органові державної
реєстрації прав акт приймання-передачі
об'єктів нерухомого майна або інший
документ, що підтверджує факт передачі
такого майна до статутного (складеного)
капіталу (статутного фонду) юридичної
особи. У разі коли внесення нерухомого
майна до статутного (складеного)
капіталу (статутного фонду) юридичної
особи здійснюється іншою юридичною
особою, заявник, крім документів, що
зазначені в абзаці першому цього
пункту, подає органові державної
реєстрації прав рішення про внесення
нерухомого майна до статутного
(складеного) капіталу (статутного
фонду) юридичної особи, прийняте
уповноваженим органом управління
такої юридичної особи (п.50 Порядку №703).

Відповідно до Методичних рекомендацій
стосовно документів, необхідних для
проведення державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, схвалені колегією Державної
реєстраційної служби України 11.12.2012
(протокол № 3) одними з інших
документів, що подаються для
проведення державної реєстрації прав з
видачею свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у зв'язку з внесенням
нерухомого майна до статутного
(складеного) капіталу (статутного
фонду) юридичної особи є: документ, що
підтверджує виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно; рішення
відповідного органу юридичної особи
(або рішення фізичної особи), що
передала об'єкт до статутного фонду,
про участь в товаристві та про передачу
об'єкта із зазначенням його назви,
адреси та площі; технічний паспорт на
об'єкт нерухомого майна; акт
приймання-передачі об'єкта нерухомого
майна або інший документ, що
підтверджує факт передачі такого майна
до статутного (складеного) капіталу
(статутного фонду) юридичної особи. У
разі коли внесення нерухомого майна до
статутного (складеного) капіталу
(статутного фонду) юридичної особи
здійснюється іншою юридичною особою,
заявник також подає органу державної
реєстрації прав рішення про внесення
нерухомого майна до статутного
(складеного) капіталу (статутного
фонду) юридичної особи, прийняте
уповноваженим органом управління
такої юридичної особи.

Згідно п.1 та п.6 ч.2 ст.9 Закону №1952-IV
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також видає свідоцтво про право
власності на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону.

Відповідач у своїх поясненнях
покликається на п.3 ч.1 ст.18 Закону №1952-IV,
зокрема: свідоцтво про право власності
на нерухоме майно, що підтверджує
виникнення права власності при
здійсненні державної реєстрації прав
на нерухоме майно, видається юридичним
особам у разі внесення до статутного
фонду (статутного або складеного
капіталу) об'єктів нерухомого майна їх
засновниками (учасниками).

При цьому, на підставі наданих
відповідачем матеріалів реєстраційної
справи судом встановлено, що для
проведення державної реєстрації прав з
видачею свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у зв'язку з внесенням
нерухомого майна до статутного
(складеного) капіталу (статутного
фонду) ВАТ «Здолбунівський завод
продовольчих товарів» не було надано
державному реєстратору акт
приймання-передачі об'єктів
нерухомого майна або інший документ, що
підтверджує факт передачі такого майна
до статутного (складеного) капіталу
(статутного фонду) юридичної особи
(а.с.40-75).

Суд не погоджується з запереченнями
відповідача стосовно того, що
отриманий від заявника - ВАТ
«Здолбунівський завод продовольчих
товарів» дублікат наказу від 05.07.2001
року №252 Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Рівненській області «Про передачу
нерухомого майна у власність ВАТ
«Здолбунівський завод продовольчих
товарів» є документом, який свідчить
про передачу майна до статутного
(складеного) капіталу (статутного
фонду) вказаного товариства. Даний
дублікат наказу №252 передбачає лише
передачу нерухомого майна у власність
товариства, а не в його статутний фонд.
Крім того, відповідно до додатка до
зазначеного наказу регіонального
відділення Фонду державного майна
України, підставою для передачі майна
слугував договір купівлі-продажу від
25.12.1993 року, а не рішення про передачу
майна до статутного фонду товариства
(а.с.48-50).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
господарські товариства» товариство є
власником як майна, переданого йому
учасниками у власність як вклад до
статутного (складеного) капіталу так і
іншого майна, набутого на підставах, не
заборонених законом.

За викладених обставин, суд не може
вважати пояснення представників
третьої особи з приводу передачі майна
до статутного капіталу (статутного
фонду) ВАТ «Здолбунівський завод
продовольчих товарів» на підставі
дублікату наказу №252 від 05.07.2001 року
Регіонального відділення ФДМ України
по Рівненській області підтвердженням
даних обставин. Покликання
представників третьої особи на розмір
статутного капіталу (статутного фонду)
в грошовому еквіваленті, визначений в
установчих документах ВАТ
«Здолбунівський завод продовольчих
товарів», як на обставину, що свідчить
про перебування майна, рішення про
реєстрацію якого за товариством
оскаржується, не підтверджено
належними доказами.

Не ґрунтуються на законі і висновки
відповідача про те, що майно,
реєстрація якого проведена ним за ВАТ
«Здолбунівський завод продовольчих
товарів» на підставі спірного рішення,
є єдиним майновим комплексом.

Відповідно до ст.191 ЦК України
підприємство є єдиним майновим
комплексом, що використовується для
здійснення підприємницької
діяльності. До складу підприємства як
єдиного майнового комплексу входять
усі види майна, призначені для його
діяльності, включаючи земельні
ділянки, будівлі, споруди,
устаткування, інвентар, сировину,
продукцію, права вимоги, борги, а також
право на торговельну марку або інше
позначення та інші права, якщо інше не
встановлено договором або законом.

В свою чергу, майно, реєстрація якого
проведена відповідачем як єдиний
майновий комплекс товариства, що
знаходиться в смт. Мізоч на вул.
Дерманській, 35 Здолбунівського району
Рівненської області не складає єдиний
майновий комплекс ВАТ «Здолбунівський
завод продовольчих товарів», а складає
лише частину майна даного товариства,
яке використовувалось ним для
забезпечення діяльності окремого
структурного підрозділу товариства:
будівлі кондитерського та
плодопереробного цехів. Про це
свідчить зазначений вище дублікат
наказу №252 від 05.07.2001 року
регіонального відділення ФДМ України
по Рівненській області, згідно з яким
ВАТ «Здолбунівський завод
продовольчих товарів» передано окремо
визначені об'єкти нерухомого майна, які
перебувають за різними адресами та
складають окремі структурні
підрозділи зазначеного товариства.

Національним стандартом № 1 «Загальні
засади оцінки майна і майнових прав»,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 10.09.2003 № 1440,
передбачено, що цілісними майновими
комплексами є об'єкти, сукупність
активів яких дає змогу провадити певну
господарську діяльність. Цілісними
майновими комплексами є підприємства,
а також їх структурні підрозділи (цехи,
виробництва, дільниці тощо), які можуть
бути виділені в установленому порядку
в самостійні об'єкти з подальшим
складанням відповідного балансу і
можуть бути зареєстровані як
самостійні суб'єкти господарської
діяльності.

Цілісним майновим комплексом згідно з
статтею 4 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна» є
господарський об'єкт з завершеним
циклом виробництва продукції (робіт,
послуг) з наданою йому земельною
ділянкою, на якій він розміщений,
автономними інженерними
комунікаціями, системою
енергопостачання.

Державна реєстрація прав власності
та/або інших речових прав на нерухоме
майно, що, зокрема, виникають на цілісні
майнові комплекси підприємств,
проводиться державними реєстраторами
прав на нерухоме майно Укрдержреєстру.
Це обмеження передбачено наказом
Міністерства юстиції України №607/5 від
02.04.2013 року «Про заходи щодо взаємодії
органів державної реєстрації прав та
їх посадових осіб», зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 02.04.2013
року за №534/23066

Крім того, пунктом 44 Порядку №703
визначено, що державна реєстрація
права власності на нерухоме майно з
видачею свідоцтва про право власності
на таке майно за новим правонабувачем
проводиться за наявності державної
реєстрації права власності на таке
майно за попереднім правонабувачем,
крім проведення державної реєстрації
права власності на новозбудоване
нерухоме майно.

В свою чергу, відповідачем не надано
суду доказів про наявність державної
реєстрації права власності на майно,
реєстрація якого проведена ним за ВАТ
«Здолбунівський завод продовольчих
товарів» на підставі спірного рішення
за попереднім правонабувачем.
Представники сторін та третьої особи
погодились, що зазначене майно не є
новозбудованим.

Суд не бере до уваги твердження
представників третьої особи про те, що
діями відповідача не порушено права
ФОП ОСОБА_6, оскільки державна
реєстрація була проведена на об'єкти,
що розташовані на земельній ділянці,
яка належить позивачу згідно з
нотаріально засвідченим договором
купівлі-продажу земельної ділянки
несільськогосподарського призначення
від 28.12.2006 року (а.с.8-9).

Таким чином, дії відповідача щодо
проведення державної реєстрації башти
водонапірної, свердловини
артезіанської, електросітки
поверхневої з трансформаторною
підстанцією та будівлі котельні, що
знаходяться в АДРЕСА_1 як єдиний
майновий комплекс ВАТ «Здолбунівський
завод продовольчих товарів» є
протиправними, а відтак рішення
державного реєстратора №4093645 про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень на єдиний майновий комплекс
за ВАТ «Здолбунівський завод
продовольчих товарів» підлягає
скасуванню.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За наведених обставин, суд дійшов
висновку, що відповідач належними та
допустимими доказами не довів
правомірності свого рішення, у той час
як представник позивача повністю довів
обґрунтованість позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги суд задовольняє у повному
обсязі.

Сплачений позивачем судовий збір,
повертається йому з Державного бюджету
України у розмірі 68 грн. 82 коп.
відповідно до положень ч.1 ст.94 КАС
України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Здолбунівського
районного управління юстиції щодо
реєстрації башти водонапірної,
свердловини артезіанської,
електросітки поверхневої з
трансформаторною підстанцією та
будівлі котельні, що знаходяться за
адресою: 35740, Рівненська область,
Здолбунівський район, смт. Мізоч, вул.
Дерманська, 35, як єдиний майновий
комплекс ВАТ "Здолбунівський завод
продовольчих товарів".

Скасувати рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Здолбунівського
районного управління юстиції за №4093645
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень на єдиний майновий комплекс
за ВАТ "Здолбунівський завод
продовольчих товарів".

Присудити на користь позивача Фізична
особа - підприємець ОСОБА_6 із
Державного бюджету судовий збір у
розмірі 68 (шістдесят вісім) грн. 82 коп.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Борискін С.А.