Справа № 2а-6103/10/2670
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 грудня 2013 року 14 год. 20 хв.
№ 2а-6103/10/2670

Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі: Головуючого -
судді Дегтярьової О.В., суддів:
Каракашьяна С.К., Кузьменка В.А.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовомДержавної податкової
інспекції у Святошинському районі
міста Києва до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1про стягнення
заборгованості у розмірі 1 055 759, 70 грн.,
-В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулася Державна податкова
інспекція у Святошинському районі
міста Києва, перейменована в
подальшому на Державну податкову
інспекція у Святошинському районі
міста Києва Державної податкової
служби, правонаступником якої є
Державна податкова інспекція у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
(далі по тексту - позивач, ДПІ), до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі
по тексту - відповідач, ФОП ОСОБА_1) про
стягнення заборгованості у розмірі 1 055
759, 70 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилався на те, що відповідач
має заборгованість перед державним
бюджетом на загальну суму 1 055 759, 70 грн.,
що складається із заборгованості по
податку з доходів фізичних осіб на суму
23 164, 70 грн. (в т.ч. недоїмка - 23 164, 70 грн.)
та штрафних санкцій за порушення норм
регулювання обігу готівки та про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг, в сумі 1 032 595, 00 грн., яка
виникла у зв'язку з несплатою ФОП
ОСОБА_1 сум узгоджених податкових
зобов'язань, визначених податковою
інспекцією згідно податкових
повідомлень-рішень від 27.10.2009р. №
/0 і № /0, за результатами
проведення документальної перевірки
(акт ДПІ від 16.10.2009р. № 595/17-40/НОМЕР_2).

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 20 березня 2010 року
відкрито провадження в
адміністративній справі № 2а-6103/10/2670,
закінчено підготовче провадження та
призначено дану справу до судового
розгляду на 18 травня 2010 року.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 09 серпня 2010 року
розгляд даної справи зупинявся до
набрання законної сили судовими
рішеннями у справі № 2а-10122/10/2670 за
позовом ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Святошинському районі
міста Києва про скасування податкових
повідомлень-рішень від 27.10.2009р. №
/0 і № /0.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 07 серпня 2013 року
провадження у даній справі було
поновлено, справу призначено до
судового розгляду на 14 серпня 2013 року.

Позивач в судові засідання не з'явився,
належним чином повідомлений про дати,
час і місце судових засідань,
попередньо подавши до канцелярії суду
клопотання б/н і б/д щодо розгляду даної
справи без участі представника ДПІ.

Відповідач в судові засідання,
призначені по дані справі, також не
з'явився, належним чином повідомлений
про дати, час і місце судових засідань,
та жодних письмових заперечень проти
позову або документів до суду не подав.

14 серпня, 17 жовтня та 20 листопада 2013
року фіксування судового засідання по
справі не здійснювалося на підставі
норм ст. 41 Кодексу адміністративного
судочинства України у зв'язку з неявкою
представника позивача та відповідача.

20 листопада 2013 року колегією суддів
було ухвалено про здійснення розгляду
справи в порядку письмового
провадження на підставі ч. 6 ст. 128
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, колегія суддів дійшла висновку,
що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з огляду на таке.

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
зареєстрована як фізична
особа-підприємець 08 лютого 2007 року
Святошинською районною у місті Києві
державною адміністрацією та перебуває
на обліку в ДПІ у Святошинському районі
м. Києва як платник податків з 12 лютого
2007 року.

Протягом періоду з 12.10.2009р. по 13.10.2009р.
працівником ДПІ у Святошинському
районі м. Києва було проведена
документальна планова виїзна
перевірка суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2) з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 08.02.2007р. по 30.06.2009р., за
результатами якої складений акт від
16.10.2009р. № 595/17-40/7.

В ході проведення такої перевірки
Позивачем встановлені порушення ФОП
ОСОБА_1 норм ст. 13 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян» від 26.12.1992р. №
13-92 (із змінами та доповненнями), пп.
«а», «в» п. 19.1 ст. 19 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» від
22.05.2003р. № 889-IV, внаслідок чого
перевіряючим донарахований податок з
доходів фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності за І - ІІ-ий
квартали 2007 року та 2008 рік на загальну
суму 23 164, 70 грн., п. 1 і п. 11 ст. 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» від 06.07.1995р. №
265/95-ВР (а саме виявлено: непроведення
розрахункових операцій на повну суму
придбання в розмірі 206 519, 00 грн. через
реєстратор розрахункових операцій за
періоди з 08.02.2007р. по 30.06.2007р. та з 01.01.2008р.
по 31.12.2008р.).

27 жовтня 2009 року ДПІ у Святошинському
районі м. Києва на підставі вказаного
Акта документальної перевірки
прийняла наступні податкові
повідомлення-рішення:

- № /0 (форми «С»), яким визначила
ФОП ОСОБА_1 суму фінансових санкцій за
порушення норм регулювання обігу
готівки та про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг, в сумі 1 032 595, 00
грн.;

- № /0 (форми «Р»), яким визначила
ФОП ОСОБА_1 суму податкового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 23 164, 70 грн., в
т.ч. за основним платежем - 23 164, 70 грн.

В подальшому ДПІ у Святошинському
районі м. Києва виставила ОСОБА_1 першу
податкову вимогу від 24.11.2009р. № 1/4073 і
другу податкову вимогу від 11.01.2010р. № 2/15
на суму податкового боргу по податку з
доходів фізичних осіб у розмірі 23 164, 70
грн. Дані Вимоги були отримані
відповідачем 07 грудня 2012 року, що
підтверджується наявними в матеріалах
даної справи копіями рекомендованих
повідомлень про вручення відповідних
поштових відправлень.

Відповідно до довідки ДПІ у
Святошинському районі м. Києва від
02.03.2010р. № 864/10/24-037 станом на 24 лютого 2010
року за платником податків ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
обліковується заборгованість по
податку з доходів фізичних осіб у
розмірі 23 164, 70 грн. і штрафним санкціям
за порушення норм регулювання обігу
готівки та про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг - 1 032 595, 00 грн.

Не погоджуючись з правомірністю
нарахування ДПІ зазначених сум
податкового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб та фінансових
санкцій ФОП ОСОБА_1 звернулася до
Окружного адміністративного суду
міста Києва із адміністративним
позовом до ДПІ у Святошинському районі
м. Києва про скасування податкових
повідомлень-рішень від 27.10.2009р. №
/0 і № /0.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 січня 2013 року по справі №
2а-10122/10/2670 за позовом ОСОБА_1 до ДПІ у
Святошинському районі м. Києва про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 27.10.2009р. №
/0 і № /0 позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволені частково, а саме:
визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення рішення ДПІ від
21.10.2009р. № /0 в повному обсязі та
податкове повідомлення-рішення від
27.10.2009р. № /0 в частині
нарахованого платежу по податку з
доходів фізичних осіб на суму 13 287, 14
грн.

Згідно відмітки на копії цієї
постанови Окружного адміністративного
суду міста Києва від 22 січня 2013 року,
наданої суддею Окружного
адміністративного суду м. Києва
Пащенко К.С. разом з супровідним листом
від 03.07.2013р. № 2а-10122/10/2670/8746/13 у відповідь
на судовий запит від 22.02.2013р. №
2а-6103/10/2670/2157/13, дане рішення суду
набрало законної сили 20 травня 2013 року.

При вирішення даного спору суд
виходить з наступного.

На момент виникнення спірних
правовідносин спеціальним законом з
питань оподаткування, який
установлював порядок погашення
зобов'язань юридичних або фізичних
осіб перед бюджетами та державними
цільовими фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів), включаючи збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування та внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків
контролюючими органами, у тому числі за
порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, та
визначав процедуру оскарження дій
органів стягнення на момент виникнення
спірних правовідносин був Закон
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондам» від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ
(даний Закон втратив чинність 1 січня 2011
року)(далі по тексту - Закон № 2181-ІІІ).

Податковим зобов'язанням в розумінні
Закону № 2181-ІІІ визнається
зобов'язання платника податків
сплатити до бюджетів або державних
цільових фондів відповідну суму коштів
у порядку та у строки, визначені цим
Законом або іншими законами України.

Згідно з пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 цього Закону
податкове зобов'язання платника
податків, нараховане контролюючим
органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3
статті 4 цього Закону, вважається
узгодженим у день отримання платником
податків податкового повідомлення, за
винятком випадків, визначених
підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Зокрема, пп. 5.2.2 п. 5.2 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ
визначена процедура адміністративного
оскарження податкових зобов'язань
платника податків, нарахованих
контролюючим органом, - процедура
досудового врегулювання спору.

Відповідно до пп. 5.2.4 п. 5.2 ст. 5 Закону №
2181-ІІІ процедура адміністративного
оскарження закінчується: останнім днем
строку, передбаченого підпунктом 5.2.2
цього пункту для подання заяви про
перегляд рішення контролюючого органу,
у разі коли така заява не була подана у
зазначений строк; днем отримання
платником податків рішення
контролюючого органу про повне
задоволення скарги, викладеної у заяві;
днем отримання платником податків
рішення контролюючого органу, що не
підлягає подальшому адміністративному
оскарженню.

При цьому день закінчення процедури
адміністративного оскарження
вважається днем узгодження
податкового зобов'язання платника
податків. При зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу податкове
зобов'язання вважається неузгодженим
до розгляду судом справи по суті та
прийняття відповідного рішення.

Підпунктом 5.2.5 п. 5.2 ст. 5 цього ж Закону
передбачено, що з урахуванням строків
давності платник податків має право
оскаржити до суду рішення
контролюючого органу про нарахування
податкового зобов'язання у будь-який
момент після отримання відповідного
податкового повідомлення. У цьому
випадку зазначене рішення
контролюючого органу не підлягає
адміністративному оскарженню.

Абзацами другим і третім пп. 5.3.1 п. 5.3 ст.
5 Закону № 2181-ІІІ встановлено, що у разі
коли відповідно до закону контролюючий
орган самостійно визначає податкове
зобов'язання платника податків за
причинами, не пов'язаними із порушенням
податкового законодавства, платник
податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму податкового
зобов'язання у строки, визначені у
законі з відповідного податку, а за їх
відсутності - протягом тридцяти
календарних днів від дня отримання
податкового повідомлення про таке
нарахування.

У разі визначення податкового
зобов'язання контролюючим органом за
підставами, зазначеними у підпунктах
«а» - «в» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті
4, платник податків зобов'язаний
погасити нараховану суму податкового
зобов'язання протягом десяти
календарних днів від дня отримання
податкового повідомлення, крім
випадків коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру апеляційного узгодження.

Податковим боргом в розумінні Закону №
2181 - ІІІ визнається податкове
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником податків або
узгоджене в адміністративному чи
судовому порядку, але не сплачене у
встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого податкового
зобов'язання (п. 1.3 ст. 1 та пп. 5.4.1 п. 5.4 ст.
5 Закону № 2181 - ІІІ).

Відповідно до пп. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону №
2181 - ІІІ у разі коли платник податків не
сплачує узгоджену суму податкового
зобов'язання в установлені строки,
податковий орган надсилає такому
платнику податків податкові вимоги.

Відповідно до підпункту 6.2.3 п. 6.2 ст. 6
Закону № 2181 - ІІІ податкові вимоги
надсилаються: а) перша податкова
вимога - не раніше першого робочого дня
після закінчення граничного строку
сплати узгодженої суми податкового
зобов'язання. Перша податкова вимога
містить повідомлення про факт
узгодження податкового зобов'язання та
виникнення права податкової застави на
активи платника податків. обов'язок
погасити суму податкового боргу та
можливі наслідки непогашення його у
строк; б) друга податкова вимога - не
раніше тридцятого календарного дня від
дня направлення (вручення) першої
податкової вимоги, у разі непогашення
платником податків суми податкового
боргу у встановлені строки. Друга
податкова вимога додатково до
відомостей, викладених у першій
податковій вимозі, може містити
повідомлення про дату та час
проведення опису активів платника
податків, що перебувають у податковій
заставі, а також про дату та час
проведення публічних торгів з їх
продажу.

Надалі, починаючи з 1 січня 2011 року,
спеціальним законом з питань
оподаткування, який встановлює,
зокрема, порядок сплати грошових
зобов'язань (податкових зобов'язань і
штрафних (фінансових) санкцій)
юридичних або фізичних осіб до
бюджетів з податків і зборів,
нарахування і сплати пені та штрафних
санкцій, що застосовуються до
платників податків контролюючими
органами за порушення податкового
законодавства, та, одночасно, визначає
процедуру оскарження рішень, дій
органів стягнення на момент виникнення
спірних правовідносин є Податковий
кодекс України.

Податковим зобов'язанням в розумінні
Податкового кодексу України (далі по
тексту - ПК України) визначається сума
коштів, яку платник податків, у тому
числі податковий агент, повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податок або збір на підставі, в порядку
та строки, визначені податковим
законодавством (у тому числі сума
коштів, визначена платником податків у
податковому векселі та не сплачена в
установлений законом строк) (пп. 14.1.156 п.
14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

У відповідності до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14
цього Кодексу «грошове зобов'язання
платника податків» - сума коштів, яку
платник податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Одночасно в силу норми пп. 14.1.175 п. 14.1 ст.
14 ПК України сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання набуває статусу
податкового боргу.

При цьому нормою абз. 4 пп. 56.18 п. 56.1 ст. 56
ПК України аналогічно нормі абз. 2 пп.
5.2.4 п. 5.2 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ,
встановлено, що при зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

Як вбачається з наявних матеріалів
справи, заявлена до стягнення сума
заборгованості в розмірі 1 055 759, 70 грн.
була сформовано за рахунок податкових
повідомлень-рішень від 27.10.2009р. за
№ /0 і № /0, які скасовані в
судовому порядку відповідно постанови
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 22 січня 2013 року по
справі № 2а-10122/10/2670, а саме: податкове
повідомлення рішення ДПІ від 21.10.2009р. №
/0 на суму штрафних санкцій в
розмірі 1 032 595, 00 грн. скасоване в
повному обсязі, а друге податкове
повідомлення-рішення від 27.10.2009р. №
/0 в частині нарахованого платежу
по податку з доходів фізичних осіб на
суму 13 287, 14 грн.

У відповідності до норми ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України постанова або ухвала суду
першої інстанції, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано.

В силу приписів норм ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Згідно положень ч. 2 ст. 255 цього ж
Кодексу обставини, які були
встановлені постановою, що набрала
законної сили, в одній
адміністративній справі не можуть
оспорюватися в іншій судовій справі за
участю тих самих сторін.

Факт набрання постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 січня 2013 року по справі № 2а-10122/10/2670
законної сили підтверджується
наявними матеріалами даної справи та
не заперечується позивачем.

З контексту вищенаведених норм права
та з урахуванням встановлених
фактичних обставин справи, судом
вбачається, що заявлена сума
заборгованості в розмірі 1 045 882, 14 грн.
не являється узгодженим грошовим
зобов'язанням та станом на день
розгляду даної справи не набула
статусу податкового боргу.

Одночасно, жодних доказів погашення
відповідачем решти заявленої до
стягнення суми податкового боргу по
податку з доходів фізичних осіб в
розмірі 9 877, 56 грн. (в т.ч. 9 877, 56 грн. -
основного платежу) чи звернення до
органу державної податкової служби із
заявами про розстрочення/відстрочення
грошових зобов'язань або податкового
боргу до суду не надано.

Будь-яких доказів виставлення ДПІ
нових податкових вимог відповідачу в
порядку визначеному в п. 6.2 - 6.4 ст. 6
Закону № 2181-ІІІ або ст. 59 Податкового
кодексу України, за результатами
утворення у платника податку нового
(неконсолідованого) податкового боргу,
позивач суду також не надав.

Органами уповноваженими здійснювати
заходи щодо забезпечення погашення
податкового боргу в межах їх
повноважень, згідно з п. 41.5 ст. 41 ПК
України, є виключно органи державної
податкової служби.

Підпунктом 20.1.28 п. 20.1 ст. 20 ПК України
передбачено, що органи державної
податкової служби мають право
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом.

Зокрема, підпунктом 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 ПК
України передбачено право органів
державної податкової служби
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника, на суму
податкового боргу або його частини.

Джерелами погашення податкового боргу
платника податків є будь-яке майно
такого платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами (п.
87.2 п. 87.1 ст. 87 ПК України).

Орган державної податкової служби
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі (п. 95.1
ст. 95 ПК України).

Згідно з підпунктом 95.2 ст. 95 ПК України
стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання такому платнику
податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання органам державної
податкової служби, у розмірі суми
податкового боргу або його частини (п.
95.3 ст. 95 ПК України).

Водночас відповідно до п. 87.11 ст. 87 ПК
України орган стягнення звертається до
суду з позовом про стягнення суми
податкового боргу платника податку -
фізичної особи. Стягнення податкового
боргу за рішенням суду здійснюється
державною виконавчою службою
відповідно до закону про виконавче
провадження.

Беручи до уваги вищевикладені
положення законодавства та
встановлені по справі обставини, суд
приходить до висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати з відповідача стягненню
не підлягають.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст. ст. 69 - 71, ст. 94,
ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Державна
податкова інспекція у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві задовольнити
частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (місце проживання: 03148, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) до
Державного бюджету України суму
податкового боргу з податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 9 877 (дев'ять
тисяч вісімсот сімдесят сім) грн. 56 коп.

3. В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена за
правилами, встановленими в ст. ст. 185 - 187
Кодексу адміністративного судочинства
України відповідно.

Головуючий суддя О.В.
Дегтярьова

Судді:
С.К. Каракашьян

В.А. Кузьменко