Справа № 818/8803/13-а
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 р. 15:30
Справа №818/8803/13-a

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Кравченка Є.Д.,

за участю секретаря судового засідання
- Кононенко Є.Є.,

представників позивача: Мороз А.І.,
Потапенко Н.І.,

представника відповідача - Шульги М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Укрросхим" до Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Укрросхим" (далі - позивач) звернулось
до Сумського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області (далі - відповідач), в
якому просить визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення:

- від 13.11.2013 № , яким збільшено
суму грошового зобов'язання з ПДВ на 78
397, 50 грн., у тому числі за основним
платежем - 62 718, 00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) - 15 679,
50 грн.;

- від 13.11.2013 № , яким зменшено
розмір від'ємного значення суми ПДВ на
813 949, 00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за
результатами перевірки Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Укрросхим" відповідачем складено
акт від 31.10.2013 № 1541/2205/14013532/154. На
підставі зазначеного акту перевірки
Державною податковою інспекцією у м.
Сумах винесено оскаржувані податкові
повідомлення-рішення. Підставою для
збільшення позивачу суми податкового
зобов'язання з ПДВ та зменшення суми
від'ємного значення суми ПДВ став
висновок податкового органу про
нереальність господарських операцій
за договором, укладеним між позивачем
та ПСП "УкрРосХим".

Позивач стверджує, що господарські
операції із вказаним контрагентом
відображені в бухгалтерському та
податковому обліку та відбувались на
підставі податкових накладних,
банківських платіжних документів та
договору.

Позивач зазначає, що в липні 2013 року до
зазначеного вище договору його
сторонами було укладено кілька
специфікацій. Зазначені специфікації
обумовлюють вид товару, який має бути
поставлений, ціну товару, його
кількість та загальний обсяг. Крім
того, специфікаціями встановлюється
дата, до якої покупець має здійснити 100%
попередню оплату, а також закріплені
наслідки неотримання попередньої
оплати в повному обсязі до настання
обумовленої дати. Таким наслідком
визначено повернення частково
отриманої попередньої оплати. У зв'язку
з тим, що позивач (як покупець за
згаданим договором) не встигав у стислі
терміни здійснити попередню оплату по
зазначеним специфікаціям в повному
обсязі, його контрагент - ПСП
"УкрРосХим", - проводив повернення
коштів, що були сплачені позивачем в
якості попередньої оплати, але не
досягав рівня 100% оплати по відповідній
специфікації. Всього протягом липня 2013
року ПСП "УкрРосХим" на рахунок
позивача повернуло отримані раніше
попередні оплати на суму 13040000 грн. з
ПДВ, у тому числі повернуто і 4290000 грн.
попередніх оплат, отриманих від
позивача в липні 2013 року. Таким чином,
поставка товару за договором з ПСП
"УкрРосХим" протягом квітня-липня 2013
року не відбулась.

На думку позивача, перелічені факти
свідчать, що ТОВ "ТД "Укрросхим"
обгрунтовано використало своє право на
податковий кредит з ПДВ, що відповідає
вимогам Податкового кодексу України.

У судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали та
просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував, у
письмовому запереченні зазначив, що
перевіркою встановлено, що між
позивачем та ПСП "УкрРосХим" укладено
договір на поставку мінеральних
добрив. Поставка товару відповідно до
договору протягом квітня - липня 2013
року не відбулась. На підприємстві
відсутні акти приймання-передачі
товару, прибуткові накладні на
мінеральні добрива, довіреності,
товарно-транспортні накладні, а саме
відсутні первинні документи які
підтверджують факт отримання товару.

На думку відповідача, оплата по
договору з ПСП "УкрРосХим" не була
спрямована на реальне отримання
товару, відповідно у ТОВ «ТД
«Укрросхим» не виникає право на
податковий кредит по податку на додану
вартість по сумам грошових коштів,
перерахованим ПСП «УкрРосХим».
Отримані від ПСП«УкрРосХим» податкові
накладні по здійсненим передплатам,
також не дають ТОВ «ТД «Укрросхим»
права на податковий кредит, оскільки
дані податкові накладні не засвідчують
факт отримання товару.

Таким чином, відповідач вважає, що
документи первинного, бухгалтерського
та податкового обліку (в тому числі
платіжні доручення, специфікації,
податкові накладні, розрахунки
коригувань), які підписані між ТОВ «ТД
«Укрросхим» та ПСП «УкрРосХим»,
виписані без наміру створити реальні
правові наслідки. Фактично вони не
виконувалися, товар за даними
первинними документами не поставлявся,
а були складені з лише метою надати ТОВ
«ТД «Укрросхим» податкову перевагу у
вигляді незаконного права на
податковий кредит по ПДВ, що в свою
чергу призвело до ненадходження
податків до бюджету.

Отже, на думку відповідача, оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
правомірні та не підлягають
скасуванню.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази у їх сукупності, суд
дійшов висновку про те, що позов
обгрунтований та підлягає задоволенню,
виходячи із наступного.

З 16.10.2013 по 22.10.2013 посадовими особами ДПІ
в м. Сумах ГУ Міндоходів у Сумській
області проведено документальну
позапланову виїзну перевірку ТОВ "ТД
"Укрросхим" з питань дотримання вимог
податкового законодавства по податку
на додану вартість при формуванні
показників у декларації за
червень-липень 2013 року.

За результатами перевірки складено акт
від 31.10.2013 № 154/2205/14013532/154 (а.с. 66-89, т. 1),
яким встановлено порушення позивачем
вимог п. 198.2, п. 198.3 ст.198; п.200.1, п. 200.2 ст. 200;
п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу
України, що призвело до завищення
залишку від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду в сумі
813 949 грн., та заниження податку на
додану вартість за липень 2013 року в
сумі 62 718 грн.

На підставі вказаного вище акту
перевірки відповідачем прийнято
наступні податкові
повідомлення-рішення:

- від 13.11.2013 № , яким збільшено
суму грошового зобов'язання з ПДВ на 78
397, 50 грн., у тому числі за основним
платежем - 62 718, 00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) - 15 679,
50 грн. (а.с. 13, т. 1);

- від 13.11.2013 № , яким зменшено
розмір від'ємного значення суми ПДВ на
813 949, 00 грн. (а.с. 11, т. 1).

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Згідно з ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Приписами п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу
України (далі - ПК України) визначено, що
податковий кодекс України регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

У відповідності до п. 198.1 ст. 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше;

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну
територію України товарів датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати податку за податковими
зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8
статті 187 цього Кодексу, а для операцій
з постачання послуг нерезидентом на
митній території України - дата сплати
(нарахування) податку за податковими
зобов'язаннями, що були включені
отримувачем таких послуг до податкової
декларації попереднього періоду.

Датою виникнення права орендаря
(лізингоотримувача) на збільшення
податкового кредиту для операцій
фінансової оренди (лізингу) є дата
фактичного отримання об'єкта
фінансового лізингу таким орендарем.

Датою виникнення права замовника на
віднесення сум до податкового кредиту
з договорів (контрактів), визначених
довгостроковими відповідно до пункту
187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата
фактичного отримання замовником
результатів робіт (оформлених актами
виконаних робіт) за такими договорами
(контрактами).

Для товарів/послуг, постачання
(придбання) яких контролюється
приладами обліку, факт постачання
(придбання) таких товарів/послуг
засвідчується даними обліку.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Приписами п. 198.6 ст. 198 ПК України
визначено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Платники податку, що застосовували
касовий метод до набрання чинності цим
Кодексом або застосовують касовий
метод, мають право на включення до
податкового кредиту сум податку на
підставі податкових накладних,
отриманих протягом 60 календарних днів
з дати списання коштів з банківського
рахунка платника податку.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України, платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, складену за
вибором покупця (отримувача) в один з
таких способів: а) у паперовому вигляді;
б) в електронній формі з дотриманням
умови щодо реєстрації у порядку,
визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному реєстрі
податкових накладних. У такому разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
реквізити: а) порядковий номер
податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору; і)
код товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України); ї)
номер та дата митної декларації, за
якою було здійснено митне оформлення
товару, ввезеного на митну територію
України.

Відповідно до п. 201.6 ст. 201 ПК України
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Органи державної податкової служби за
даними реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних, наданих в
електронному вигляді, повідомляють
платника податку про наявність у
такому реєстрі розбіжностей з даними
контрагентів. При цьому платник
податку протягом 10 днів після
отримання такого повідомлення має
право уточнити податкові зобов'язання
без застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

У разі коли частка товару/послуги не
містить відокремленої вартості,
перелік (номенклатура) частково
поставлених товарів зазначається в
додатку до податкової накладної
(додаток 1) і в повній вартості
враховується у податковій накладній та
загальних податкових зобов'язаннях
(додаток 1 виписується у двох
примірниках, з яких оригінал видається
покупцю товарів/послуг, а копія
залишається у продавця товарів/послуг).

Відповідно до п.192.1 ст.192 ПК України якщо
після постачання товарів/послуг
здійснюється будь-яка зміна суми
компенсації їх вартості, включаючи
наступний за постачанням перегляд цін,
перерахунок у випадках повернення
товарів/послуг особі, яка їх надала, або
при поверненні постачальником суми
попередньої оплати товарів/послуг,
суми податкових зобов'язань та
податкового кредиту постачальника та
отримувача підлягають відповідному
коригуванню.

Якщо внаслідок такого перерахунку
відбувається зменшення суми
компенсації на користь платника
податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує
суму податкових зобов'язань за
результатами податкового періоду,
протягом якого був проведений такий
перерахунок, та надсилає отримувачу
розрахунок коригування податку;

б) отримувач відповідно зменшує суму
податкового кредиту за результатами
такого податкового періоду в разі, якщо
він зареєстрований як платник податку
на дату проведення коригування, а також
збільшив податковий кредит у зв'язку з
отриманням таких товарів/послуг.

Якщо внаслідок такого перерахунку
відбувається збільшення суми
компенсації на користь платника
податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно збільшує
суму податкових зобов'язань за
результатами податкового періоду,
протягом якого був проведений такий
перерахунок, та надсилає отримувачу
розрахунок коригування податку;

б) отримувач відповідно збільшує суму
податкового кредиту за результатами
такого податкового періоду в разі, якщо
він зареєстрований як платник податку
на дату проведення перерахунку.

Норма пункту 192.1 цієї статті не
поширюється на випадки, коли
постачальник товарів/послуг не є
платником податку на кінець звітного
(податкового) періоду, в якому був
проведений такий перерахунок.

Зменшення суми податкових зобов'язань
платника податку - постачальника в разі
зміни суми компенсації вартості
товарів/послуг, наданих особам, що не
були платниками цього податку на дату
такого постачання, дозволяється лише
при поверненні раніше поставлених
товарів у власність постачальника з
наданням отримувачу повної грошової
компенсації їх вартості, у тому числі
при перегляді цін, пов'язаних з
гарантійною заміною товарів або
низькоякісних товарів відповідно до
закону або договору.

Згідно п. 192.3. ПК України результат
перерахунку податкових зобов'язань і
податкового кредиту постачальника та
отримувача відображається у складі
податкової декларації за звітний
податковий період у порядку,
визначеному центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує, державну
податкову і митну політику.

У липні 2013 року причиною виникнення
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту стало формування
податкового кредиту за рахунок
здійснення попередніх оплат
постачальнику за мінеральні добрива.

Судом встановлено, що 22.01.2013 між
позивачем та ПСП "УкрРосХим" укладено
договір № ДР-64 про поставку
мінеральних добрив (а.с. 31-32, т. 1).

У липні 2013 року до зазначеного вище
договору його сторонами укладено
кілька специфікацій: № 8, № 9, № 10, № 11
(а.с. 33, 34, 35, 36, т. 1). Зазначені
специфікації обумовлюють вид товару,
який має бути поставлений, ціну товару,
його кількість та загальний обсяг. Крім
того, специфікаціями встановлюється
дата, до якої покупець має здійснити 100%
попередню оплату, а також закріплені
наслідки неотримання попередньої
оплати в повному обсязі до настання
обумовленої дати - повернення частково
отриманої попередньої оплати.

Судом встановлено, що позивач здійснив
попередню оплату за договором № ДР-64,
що підтверджується платіжними
дорученнями від 02.07.2013 № 232, від 05.07.2013 №
238, від 22.07.2013 № 246, від 23.07.2013 № 247, від
25.07.2013 № 252, від 31.07.2013 № 255 (а.с. 37, 38, 39, т. 1)
та податковими накладними від 02.07.2013 №
11, від 05.07.2013 № 27, від 22.07.2013 № 111, від
23.07.2013 № 129, від 25.07.2013 № 169, від 31.07.2013 № 230
(а.с. 91-96, т.1).

У зв'язку з відсутністю здійснення
позивачем попередньої оплати по
зазначеним специфікаціям в повному
обсязі, його контрагент - ПСП
"УкрРосХим", - проводив повернення
коштів, що були сплачені позивачем в
якості попередньої оплати, але не
досягали рівня 100% оплати по
відповідній специфікації. Всього
протягом липня 2013 року ПСП "УкрРосХим"
на рахунок позивача повернуло отримані
раніше попередні оплати на суму 13040000
грн. з ПДВ, у тому числі повернуто і 4290000
грн. попередніх оплат, отриманих від
позивача в липні 2013 року, про свідчать
платіжні доручення від 24.07.2013 № 514, від
26.07.2013 № 517 (а.с. 40, т. 1)

Таким чином, поставка товару за
договором № ДР-64 протягом квітня-липня
2013 року не відбулась.

20.08.2013 позивач подав до ДПІ в м. Сумах ГУ
Міндоходів у Сумській області
податкову декларацію з податку на
додану вартість № за липень 2013
року (а.с. 42-45, т. 1), відповідно до якої
задекларував по рядку 18 "позитивне
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового періоду" суму (-) 679 757 грн.
та по рядку 24 "залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду" суму 813 949 грн.

Разом з тим, відповідачем було зменшено
податковий кредит відповідно до
розрахунку коригувань через повернуту
попередню оплату товару позивачу.

Як встановлено з акту перевірки від
31.10.2013 № 154/2205/14013532/154, податковим
органом не виявлено порушень порядку
складання податкових накладних та
внесення їх в Єдиний реєстр податкових
накладних. Крім того, відповідачем не
заперечується безпосередня
пов'язаність та необхідність закупівлі
продукції з господарською діяльністю
позивача.

Таким чином, керуючись п.198.2 ст.198 ПК
України, датою виникнення права у ТОВ
"ТД "УкрРосХим" на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
на оплату товару, оскільки вона
передувала поставці товару.

Окрім цього суд зазначає, що Податковим
кодексом України встановлено єдиний
випадок, коли не відноситься до
податкового кредиту суми податку
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг (пунктом 198.6
статті 198 ПК України), це суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів(послуг), які не
підтверджені податковими накладними
або оформленні з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 ПК України).

За правилами частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, відповідач в
обґрунтування правомірності своїх
висновків не надав достатніх доказів, а
тому суб'єктом владних повноважень не
доведено своєї правоти.

Отже, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Статтею 97 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
суд за клопотанням однієї зі сторін
визначає грошовий розмір судових
витрат, які повинні бути їй
компенсовані.

Оскільки позивачем вимоги про
відшкодування з Державного бюджету
України понесених ним судових витрат
не заявлялись, судові витрати
стягненню з бюджету не підлягають.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Укрросхим" до Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області від 13.11.2013 № ,
яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 78 397, 50 грн., у тому
числі за основним платежем - 62 718, 00 грн.
та за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 15 679, 50 грн.;

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області від 13.11.2013 № ,
яким зменшено розмір від'ємного
значення суми податку на додану
вартість у розмірі 813 949, 00 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
Є.Д. Кравченко

З оригіналом згідно

Суддя
Є.Д. Кравченко

Повний текст постанови складений
та підписаний 20 січня 2014 року.