Справа № 227/4783/13-а
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Хандурін В. В.
Суддя-доповідач - Васильєва І. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року справа №227/4783/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: Васильєвої І. А., Яманко В.Г.,
Казначеєва Е.Г., розглянувши в порядку
письмового провадження апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м. Добропіллі та
Добропільському районі Донецької
області на ухвалу Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 05 листопада 2013 року про зміну
способу та порядку виконання судового
рішення у справі № 227/4783/13-а за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Добропіллі та
Добропільському районі Донецької
області, третя особа - Відділ державної
виконавчої служби Добропільського
міськрайонного управління юстиції про
стягнення недоплаченої щомісячної
державної допомоги за статус «дитина
війни», -

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2011 року позивач звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Добропіллі та Добропільському районі
Донецької області, в якому просив
визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в м.
Добропіллі та Добропільському районі
Донецької області щодо невиплати
позивачу щомісячної державної
соціальної допомоги як дитині війни та
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Добропіллі та
Добропільському районі Донецької
області нарахувати та сплатити на
користь позивача, з урахуванням
фактично виплачених сум, недоплачену
позивачу як дитині війни щомісячну
державну соціальну допомогу за період
з 01 грудня 2010 року по день розгляду
справи в суді (а.с. 2).

Постановою Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 19 вересня 2011 року адміністративний
позов ОСОБА_2 задоволений частково,
визнано неправомірною бездіяльність
Управління Пенсійного Фонду України в
Добропільському районі Донецької
області по ненарахуванню щодо ОСОБА_2
належної щомісячної доплати до пенсії
в розмірі 30% мінімальної пенсії за
період з 22 грудня 2010 року по 22 липня 2011
року та зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Добропільському районі Донецької
області здійснити нарахування та
виплату на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
підвищення до пенсії у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
як дитини війни за період з 22 грудня 2010
року по 22 липня 2011 року, з урахуванням
фактично сплачених сум. В іншій частині
позовних вимог відмовлено (а.с. 10-11).

04 вересня 2013 року Відділ державної
виконавчої служби Добропільського
міськрайонного управління юстиції
звернувся до суду з заявою про зміну
способу і порядку виконання рішення
суду першої інстанції (а.с. 38-39).

Ухвалою Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 05 листопада 2013 року заяву Відділу
державної виконавчої служби
Добропільського міськрайонного
управління юстиції про зміну способу
та порядку виконання рішення суду
задоволено, змінено спосіб та порядок
виконання постанови Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
№ 2-а-7701/11 року від 19 вересня 2011 року за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Добропільському районі Донецької
області про стягнення недоплаченої
щомісячної державної допомоги за
статус «Дитина війни» та стягнуто з
Управління Пенсійного фонду України в
м. Добропілля та Добропільському
районі на користь ОСОБА_2 підвищення до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, як дитині війни за період з 22
грудня 2010 року по 22 липня 2011 року з
урахуванням фактично виплачених сум,
відповідно до протоколу УПФУ в м.
Добропілля та Добропільському районі
Донецької області від 15 березня 2013 року
в сумі 1246,09 грн. (а.с. 57-58).

Управління Пенсійного фонду України в
м. Добропіллі та Добропільському
районі Донецької області з ухвалою
суду першої інстанції не погодилося,
подало апеляційну скаргу, в якій
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи. Просили скасувати
ухвалу суду першої інстанції, та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні заяви про зміну способу і
порядку виконання судового рішення в
повному обсязі (а.с. 60-61).

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що під зміною
способу та порядку виконання судового
рішення розуміється прийняття судом
нових заходів для виконання рішення у
разі неможливості його виконання у
порядку і способу, раніше
встановленими, але при цьому не
змінюючи його змісту.

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому провадженні
за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції
може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення
під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що постановою
Добропільського міськрайонного суду
Донецької області від 19 вересня 2011
року адміністративний позов ОСОБА_2
задоволений частково, визнано
неправомірною бездіяльність
Управління Пенсійного Фонду України в
Добропільському районі Донецької
області по ненарахуванню щодо ОСОБА_2
належної щомісячної доплати до пенсії
в розмірі 30% мінімальної пенсії за
період з 22 грудня 2010 року по 22 липня 2011
року та зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Добропільському районі Донецької
області здійснити нарахування та
виплату на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
підвищення до пенсії у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
як дитини війни за період з 22 грудня 2010
року по 22 липня 2011 року, з урахуванням
фактично сплачених сум. В іншій частині
позовних вимог відмовлено (а.с. 10-11).

У відділі державної виконавчої служби
Добропільського міськрайонного
управління юстиції знаходився на
виконанні виконавчий лист про
зобов'язання Управління Пенсійного
Фонду України в Добропільському районі
Донецької області здійснити ОСОБА_2, як
дитині війни, нарахування та виплату
щомісячного підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
виходячи з встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
за період з 22 грудня 2010 року по 22 липня
2011 року включно з урахуванням фактично
здійснених виплат (а.с. 40-42).

Відповідно до протоколу Управління
Пенсійного Фонду України в
Добропільському районі Донецької
області від 15 березня 2013 року, ОСОБА_2,
як дитині війни нараховано підвищення
до пенсії у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком за період з
22 грудня 2010 року по 22 липня 2011 року в
сумі 1246,09 грн. (а.с. 50).

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої інстанції та апеляційним судом,
в апеляційній скарзі вказується на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
зміни способу виконання судового
рішення з урахуванням наступного.

З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень». Цей закон
встановлює гарантії держави щодо
виконання судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
«Про виконавче провадження», та
особливості їх виконання.

У відповідності до вимог ст. 2
вищевказаного Закону, держава гарантує
виконання рішень суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна боржника за яким зокрема
є державний орган.

Стаття 3 вищевказаного Закону визначає
особливості виконання рішень суду про
стягнення коштів з державного органу.

Так відповідно до ст. 3 Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень», виконання рішень суду
про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду. Стягувач за рішенням суду про
стягнення коштів з державного органу
звертається до Державної
казначейської служби України у строки,
встановлені Законом України "Про
виконавче провадження", із заявою про
виконання рішення суду. Разом із заявою
стягувач подає до Державної
казначейської служби України
документи та відомості, необхідні для
перерахування коштів, згідно з
переліком, затвердженим Кабінетом
Міністрів України. У разі якщо стягувач
подав не всі необхідні для
перерахування коштів документи та
відомості, Державна казначейська
служба України протягом п'яти днів з
дня надходження заяви повідомляє в
установленому порядку про це
стягувача. У разі неподання стягувачем
документів та відомостей у місячний
строк з дня отримання ним повідомлення
Державна казначейська служба України
повертає заяву стягувану. Стягувач має
право повторно звернутися до Державної
казначейської служби України для
виконання рішення суду у визначені
частиною другою цієї статті строки,
перебіг яких починається з дня
отримання стягувачем повідомлення
Державної казначейської служби
України. Перерахування коштів
стягувачу здійснюється у тримісячний
строк з дня надходження до Державної
казначейської служби України
необхідних для цього документів та
відомостей.

Водночас судове рішення у даній справі
яке має зобов'язальний характер щодо
виплати, не належать до зазначених у
згаданій статті видів рішень, що
унеможливлює його виконання без зміни
його способу.

Згідно з частиною першою статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Ця норма не містить виключного
переліку обставин, що є підставою для
вирішення питання про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Підставою для зміни чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення є обставини, що роблять
виконання судового рішення неможливим.

Отже судова колегія звертає увагу на
те, що зміни у правовому регулюванні
порядку виконання судових рішень,
боржником за якими є державний орган,
яким не передбачено виконання рішень
зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання. Така
обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Під зміною
способу і порядку виконання рішення
слід розуміти вжиття адміністративним
судом нових заходів для реалізації
рішення. Отже в даній справі зміна
способу і порядку виконання рішення
можлива шляхом зміни зобов'язання
здійснити виплати на стягнення цих
виплат. Така зміна можлива лише у разі
виконання боржником зобов'язальної
частини рішення про нарахування
соціальної виплати.

З огляду на зазначене очевидна
неможливість виконання постанови суду
у визначений судом спосіб.

Виходячи з положень вищевказаного
Закону України та приписів Порядку
затвердженого на виконання цього
Закону постановою Кабінету Міністрі
України від 3 серпня 2011 року № 845, органи
Казначейства на теперішній час не
мають повноважень для зобов'язання
іншого органу вчинити певні дії та
можливості прийняти до виконання
виконавчий документ без зазначення
суми коштів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
кінцевим результатом виконання
судового рішення по цій справі є
виплата позивачеві коштів державним
органом, що підпадає під компетенцію
Державної казначейської служби
України.

Колегія суддів вважає, що оскільки у
виконавчому документі не зазначено
стягнути конкретну суму коштів, яка
підлягає безспірному списанню з
рахунків боржника, то з огляду на
положення Закону України «Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень»
виконання постанови суду є неможливим.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції вважає, обґрунтованим
висновок суду першої інстанції, про
необхідність змінити спосіб виконання
рішення суду шляхом стягнення на
користь ОСОБА_2 нарахованої по
розпорядженню на підставі Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» доплати до пенсії за період з 22
грудня 2010 року по 22 липня 2011 року в сумі
1246,09 грн.

На підставі викладеного, судова
колегія робить висновок, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для залишення апеляційної
скарги без задоволення, а судового
рішення без змін. Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Добропіллі та Добропільському районі
Донецької області на ухвалу
Добропільського міськрайонного суду
Донецької області від 05 листопада 2013
року у справі № 227/4783/13-а -залишити без
задоволення.

Ухвалу Добропільського міськрайонного
суду Донецької області від 05
листопада 2013 року у справі №
227/4783/13-а-залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Колегія суддів
І.А. Васильєва

В.Г. Яманко

Е.Г. Казначеєв