Справа № 2а-394/11
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року
Справа №
106579/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та
Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Жовківському районі
Львівської обл. на постанову
Жовківського районного суду
Львівської обл. від 17.06.2011р. в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Жовківському районі
Львівської обл. про визнання дій
протиправними та зобов'язання провести
перерахунок державної (основної) і
додаткової пенсій, -

В С Т А Н О В И Л А:

14.02.2011р. позивач ОСОБА_2 звернувся
до суду із адміністративним позовом, у
якому просив визнати протиправною
бездіяльність відповідача Управління
Пенсійного фонду України в
Жовківському районі Львівської обл.,
починаючи з 02.02.1993р., та дії щодо відмови
йому в здійсненні перерахунку пенсії у
відповідності до вимог ч.4 ст.54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
по ІІІ групі інвалідності у розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії у розмірі 50
відсотків від мінімальної пенсії за
віком; зобов'язати пенсійний орган
здійснити, починаючи з 02.02.1993р.,
перерахунок пенсії та нараховувати
йому пенсію у відповідності до вимог ч.4
ст.54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» по ІІІ групі інвалідності
у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком
та провести її виплату, а також
нарахування йому додаткової пенсії як
інваліду ІІІ групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи, у розмірі 50
відсотків від мінімальної пенсії за
віком та провести її виплату (а.с.1-4).

Постановою Жовківського районного
суду Львівської обл. від 17.06.2011р.
заявлений позов задоволено частково;
визнано дії відповідача Управління
Пенсійного фонду України в
Жовківському районі Львівської обл.
щодо відмови ОСОБА_2 здійснення
перерахунку пенсії у відповідності до
вимог ч.4 ст.54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» по ІІІ
групі інвалідності у розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії у розмірі 50
відсотків від мінімальної пенсії за
віком, неправомірними; зобов'язано
пенсійний орган зробити перерахунок та
виплатити з 14.08.2010р. по 14.02.2011р. пенсію
ОСОБА_2 у відповідності до вимог ч.4 ст.54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» по ІІІ групі інвалідності
у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком,
а також провести нарахування та
виплату з 14.08.2010р. по 14.02.2011р. ОСОБА_2
додаткової пенсії як інваліду ІІІ
групи внаслідок Чорнобильської
катастрофи, у розмірі 50 відсотків від
мінімальної пенсії за віком; решта
позовних вимог залишено без розгляду у
зв'язку з пропуском строків звернення
до суду; зобов'язано відповідача подати
звіт про виконання рішення суду
(а.с.22-24).

Не погодившись із постановою суду, її
оскаржив відповідач Управління
Пенсійного фонду України в
Жовківському районі Львівської обл.,
який покликаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить у поданій апеляційній скарзі
постанову суду першої інстанції в
частині задоволення позову скасувати
та у скасованій частині прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
заявленого позову повністю (а.с.26-29).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що положення ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» щодо
мінімального розміру пенсії за віком
не застосовуються при призначенні
пенсії за Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»; також фінансування
витрат, пов'язаних з реалізацією Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
здійснюється за рахунок державного
бюджету, а не Пенсійного Фонду України.

Окрім цього, відповідно до ст.54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
порядок обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
визначається КМ України; питання
обчислення розміру пенсій по
інвалідності учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, у
відповідності до закону, регулюються
постановами уряду.

Також законодавцем не вносилися
відповідні зміни до Законів України
про Державний бюджет на відповідний
рік, через що нарахування і виплата
пенсії позивачу правомірно
здійснювалися із врахуванням вимог,
передбачених постановами КМ України №
530 від 28.05.2008р. та № 654 від 16.07.2008р.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Як достовірно встановлено судом першої
інстанції, позивач віднесений до
першої категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
являється інвалідом ІІІ групи,
захворювання пов'язане з виконанням
обов'язків військової служби по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
(а.с.5-6, 10-12).

Позивач отримує пенсію по ІІІ групі
інвалідності відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а також додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю.

31.01.2011р. позивач звернувся до
відповідача із заявою про проведення
перерахунку пенсії відповідно до вимог
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», на яку останній надав
відповідь № 585/03-21 від 14.02.2011р. про
відсутність підстав для перерахунку
пенсії в розмірах, зазначених у
зверненні позивача (а.с.7-9).

Статтею 49 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» пенсії особам, віднесеним
до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.4 ст.54 цього Закону (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), яка визначає
підстави та умови призначення
державних пенсій особам, віднесеним до
категорії 1 та у зв'язку з втратою
годувальника, в усіх випадках розміри
пенсії для інвалідів ІІІ групи, щодо
яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими шести мінімальних пенсій
за віком.

Згідно зі ст.50 цього Закону особам,
віднесеним до категорії І, зокрема
інвалідам ІІІ групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком.
Виплата додаткової пенсії відповідно
до ст.53 зазначеного Закону
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм
обрахунку державної та додаткової
пенсій виступає мінімальна пенсія за
віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком
згідно до ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Будучи інвалідом ІІІ групи, та
віднесеним до категорії 1 осіб, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи; позивач одержує пенсію по
інвалідності на підставі ч.4 ст.54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, на підставі ст.50 цього Закону.

Розрахунок пенсії позивачу проведено
відповідачем на підставі постанов КМ
України № 530 від 28.05.2008р. «Про деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян» та № 654 від 16.07.2008р.
«Про підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян».

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції прийшов до вірного
висновку про те, що при розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених ст.ст.50, 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, встановлений
в законі про Державний бюджет України
на відповідний рік, із якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
затверджено постановою КМ України № 523
від 30.05.1997р. Ця Постанова є чинною і її
положення стосовно критеріїв
обчислення розмірів пенсій
відповідають положенням ст.ст.50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Пунктом 2 постанови КМ
України № 01 від 03.01.2002р. «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету», а
також постановами КМ України № 530 від
28.05.2008р. та № 654 від 16.07.2008р. всупереч
положень ст.ст.50, 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» КМ України
установив розміри сум, з яких
проводиться розрахунок пенсій, при
тому що ці суми не відповідають
розмірам мінімальної пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, вирішуючи даний
спір суд першої інстанції, враховуючи
вимоги Законів України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», прийшов до
обґрунтованого висновку, що при
розрахунку державної та додаткової
пенсій, передбачених ст.ст.50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, встановлений
в законі про Державний бюджет України
на відповідний рік, із якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів,
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

З урахуванням наведеного, позивач
має право на призначення пенсії в
розмірі, не нижчому шести мінімальних
пенсій за віком, та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, відповідач
зобов'язаний був виплатити позивачу
державну пенсію та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно
до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи із розміру
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Колегія суддів вважає вірним висновок
суду про те, що новий мінімальний
розмір пенсії за віком залежить від
нового розміру прожиткового мінімуму;
оскільки позивачеві слід визначати
пенсію, виходячи з мінімальної пенсії
за віком, яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового
мінімуму перерахунок пенсії
позивачеві повинен проводитися,
виходячи з нового розміру мінімальної
пенсії за віком.

Наведені висновки відповідають
вимогам ч.3 ст.67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
передбачає, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до ст.54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4
категорій та розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

За таких обставин відмова пенсійного
органу у проведенні наведеного
перерахунку у разі встановлення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, є протиправною.

При цьому колегія суддів
враховує, що позивачем пропущено
шестимісячний строк звернення до суду,
передбачений ст.99 КАС України (в
редакції, чинній на момент звернення
позивача до суду із наведеним позовом),
останнім під час розгляду справи не
наведено поважних причин його
пропуску.

Враховуючи вищевикладене,
приймаючи до уваги дату звернення
позивача до суду із розглядуваним
позовом (14.02.2011р.), відсутність поважних
причин пропуску строку звернення до
суду із розглядуваним позовом, суд
першої інстанції підставно залишив у
порядку ст.100 КАС України без розгляду
позовні вимоги за період з 02.02.1993р. до
13.08.2010р. включно.

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до переконливого висновку
про часткове задоволення позовних
вимог з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Жовківському районі Львівської обл. на
постанову Жовківського районного суду
Львівської обл. від 17.06.2011р. в
адміністративній справі № 2а-394/11/1308
залишити без задоволення, а згадану
постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька