Справа № 209/4710/13-а
Суддя: Байбара Г. А.
Дата ухвалення: 2013-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 209/4710/13-а
Провадження № 2-а/209/154/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(в порядку скороченого провадження)

05 грудня 2013 року
м. Дніпродзержинськ

Суддя Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області Байбара Г.А. розглянув у
скороченому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області про визнання дій по відмові в
перерахунку розміру щомісячного
довічного грошового утримання
незаконним, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату щомісячного
довічного грошового утримання судді,
згідно відомостей про заробітну плату
працюючого судді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до
Дніпровського районного суду як
місцевого адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області, в якому просить: визнати дії
УПФ України в Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська про відмову в
перерахунку розміру щомісячного
довічного грошового утримання судді за
липень 2013 року протиправними;
зобов'язати УПФ України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська здійснити
перерахунок та виплату розміру
щомісячного довічного грошового
утримання йому, як судді у відставці, з
урахуванням заробітної плати
працюючого судді у розмірі 19499,00 грн.,
відповідно до довідки ТУ ДСА в
Дніпропетровській області за липень 2013
року, виключивши нараховану та
виплачену за зазначений місяць суму
щомісячного довічного грошового
утримання у розмірі 3975,37 грн.;
зобов'язати УПФ України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська виконувати
перерахунок і виплату йому щомісячного
довічного грошового утримання кожного
місяця, відповідно до розміру
заробітної плати працюючого судді,
відповідно до ст.138 ЗУ "Про судоустрій
та статус суддів", починаючи з 01 вересня
2013 року; зобов'язати УПФ України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська виконати постанову
суду негайно.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що з 2006 року він
перебуває на обліку у відповідача, як
суддя у відставці з отриманням
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання судді. З довідки
Територіального Управління Державної
судової адміністрації в
Дніпропетровській області, вбачається,
що розмір заробітної плати працюючого
судді станом на 01.07.2013 року складав 19499,00
грн. В порушення норм діючого
законодавства розмір щомісячного
довічного грошового утримання
відповідачем не перераховувався та
виплачувався йому у фіксованому
розмірі 3975,37 грн., що звузило обсяг його
права та державні гарантії
матеріального і соціального
забезпечення, гарантовані суддям
законодавством України. Вважає, що
зміна існуючого порядку виплати
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці
суперечить Конституції України щодо
забезпечення державою фінансування
судів та створення належних умов для їх
функціонування (ч. 1 ст. 95, ч. 1 ст. 130
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів"), звужує зміст і обсяг прав
судді, які він мав, та обмежує його
конституційні гарантії незалежності.

Представник відповідача -
Управління Пенсійного фонду України
Дніпровського району м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області подав до суду письмові
заперечення проти адміністративного
позову, в яких просить відмовити у
задоволенні позову.

Згідно вимог п. 2 ч. 5 ст. 183-2 КАС
України, суд, оцінивши повідомлені
позивачем обставини, вважає достатніми
підстави для прийняття судового
рішення.

Позивач ОСОБА_2 є суддею у
відставці, що підтверджується
посвідченням судді у відставці НОМЕР_1.

Стаж роботи ОСОБА_2 на посаді
судді становить 29 років 2 місяці 21 день.

Згідно заперечення Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі міста
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 26.11.2013 року, позивач отримує
щомісячне довічне грошове утримання
судді з якого було сплачено єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування. У зв'язку з цим
проводити позивачу нарахування та
виплату грошового утримання як судді у
відставці у розмірі визначеному п. 3 ст.
129 Закону України "Про судоустрій і
статус суддів" та ст. 37 Закону України
"Про державну службу" немає законних
підстав.

Згідно довідки Територіального
Управління Державної судової
адміністрації в Дніпропетровській
області, розмір заробітної плати
працюючого судді у липні 2013 року
складав 19499,00 грн.

Вивчивши матеріали справи, суд
вважає доведеним протиправність дій
відповідача щодо відмови позивачу
провести перерахунок призначеного
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці,
пов'язаного з підвищенням заробітної
плати працюючим суддям на підставі
даних Територіального Управління
Державної судової адміністрації в
Дніпропетровській області, виходячи з
таких мотивів.

Статтями 22, 64 Конституції України
передбачено, що конституційні права і
свободи гарантуються, а держава
повинна утримуватись від прийняття
будь-яких актів, які призводили б до
скасування чи звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у ч. 1
ст. 126 Конституції України, є надання їм
за рахунок держави матеріального і
соціального захисту (заробітна плата,
пенсія, щомісячне довічне грошове
утримання тощо), надання їм у
майбутньому статусу судді у відставці,
право якого на пенсійне та щомісячне
довічне грошове утримання є гарантією
незалежності працюючих суддів.

Відповідно до ч. 6 ст. 47 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", при прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
визначених Конституцією України
гарантій незалежності судді.

Таким чином, конституційний
статус судді передбачає достатнє
матеріальне забезпечення судді як під
час здійснення ним своїх повноважень
(суддівська винагорода), так і в
майбутньому у зв'язку з досягненням
пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок
припинення повноважень і набуття
статусу судді у відставці (щомісячне
довічне грошове утримання).
Статус судді та його елементи, зокрема
матеріальне забезпечення судді після
припинення його повноважень, є не
особистим привілеєм, а засобом
забезпечення незалежності працюючих
суддів і надається для гарантування
верховенства права та в інтересах осіб,
які звертаються до суду та очікують
неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням
Європейської хартії про закон „Про
статус суддів" від 10 липня 1998 року, за
якими рівень винагороди суддям за
виконання ними своїх професійних
обов'язків має бути таким, щоб
захистити їх від тиску, що може
спричинити вплив на їхні рішення або
взагалі поведінку суддів і таким чином
вплинути на їхню незалежність та
неупередженість (пункт 6.1); статус
забезпечує судді, який досяг
передбаченого законом віку для виходу
у відставку із посади судді і який
здійснював повноваження судді
протягом певного строку, право на
отримання виплат, рівень яких має бути
якомога ближчим до рівня його
останньої заробітної плати на посаді
судді (пункт 6.4).

Як зазначається в
Рекомендації Комітету Міністрів Ради
Європи державам-членам щодо суддів:
незалежність, ефективність та
обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)
12, "оплата праці суддів повинна
відповідати їх професії та виконуваним
обов'язкам, а також бути достатньою, щоб
захистити їх від дії стимулів, через
які можна впливати на їхні рішення.
Мають існувати гарантії збереження
належної оплати праці на випадок
хвороби, відпустки по догляду за
дитиною, а також гарантії виплат у
зв'язку з виходом на пенсію, які мають
відповідати попередньому рівню оплати
їх праці" (пункт 54).

Отже, положення статті 47 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", узгоджуються з
вимогами міжнародних актів щодо
незалежності суддів і спрямовані на
забезпечення стабільності досягнутого
рівня гарантій незалежності суддів,
які є необхідною умовою здійснення
правосуддя, а також гарантією поваги до
гідності людини‚ її прав та
основоположних свобод.

Згідно з частиною першою статті 138
Закону України "Про судоустрій і
статус суддів" суддя, який вийшов у
відставку, після досягнення чоловіками
віку 62 роки, жінками - пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
виплачується пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону
України „Про державну службу", або за
його вибором щомісячне довічне грошове
утримання.

Відповідно до частини першої
статті 109 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів", суддя,
який має стаж роботи на посаді судді не
менше двадцяти років, що визначається
статтею 131 цього закону, має право
подати заяву про відставку. Якщо такий
суддя досяг віку, встановленого
частиною першою статті 138 Закону № 2453,
він може за його вибором одержувати
пенсію державних службовців або
щомісячне довічне грошове утримання.

Таким чином, законом виключно для
суддів у відставці встановлюється
щомісячне довічне грошове утримання
або за їх вибором пенсія державних
службовців, що є гарантією
забезпечення незалежності суддів.
Одержання суддею щомісячного
довічного грошового утримання
обумовлене винятково наявністю стажу
роботи на посаді судді не менше
двадцяти років та виходом у відставку і
не залежить від досягнення суддею
пенсійного віку, передбаченого в
частині першій статті 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", в тому числі перехідного віку,
визначеного у другому реченні цієї
частини для суддів-чоловіків, які
народилися до 31 грудня 1955 року.

Частина 3 статті 138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" до
внесених змін законом України № 3668
передбачала : "Щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді .За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання", -

Своїм рішенням Конституційний
Суд України №3-рп/2013 від 03 червня 2013
року визнав положення ч.З ст. 138 Закону
України " Про судоустрій і статус
суддів" у редакції Закону України №3668
таким що не підлягає застосуванню і
таким , що втратив чинність.

Натомість підлягає застосуванню
ч. 3 ст. 138 Закону України №2453 " Про
судоустрій і статус суддів" в редакції
до змін, внесених Законом №3668, а саме:
"Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у відставці у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання"

Рішення Конституційного Суду
України має преюдиціальне значення при
розгляді судами загальної юрисдикції у
зв'язку з правовідносинами, що виникли
внаслідок дії положень законів
України, визнаних неконституційними.

Зокрема стосовно ч. 1, 2 ст. 138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" від 07 липня 2010 року № 2453 у
редакції Закону України "Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 08
липня 2011 року № 3668, ч. 3, перше, друге
речення ч. 5 ст. 138 Закону України " Про
судоустрій і статус суддів" від 07 липня
2010 року № 2453 у редакції Закону України
"Про заходи щодо законодавчого
реформування пенсійної системи" від 08
липня 2011 року № 3668, ст. 2 Закону України
"Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" від 08 липня 2011 року № 3668 в
частині поширення її дії на Закон
України "Про судоустрій і статус
суддів" від 07 липня 2010 року № 2453; абзац
другий пункту 2 розділу 11 "Прикінцеві та
перехідні положення" Закону України "
Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи"; положення Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" від 07 липня
2010 року № 2453 у редакції Закону України
"Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" від 08 липня 2011 року № 3668 та
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 08
липня 2011 року № 3668-У1 що визнані
неконституційними.

За наявністі стажу роботи
позивача на посаді судді повних 29
років, йому належить проводити
нарахування і виплату щомісячного
довічного грошового утримання у
розмірі 90 відсотків заробітної плати
працюючого судді, яка становить згідно
довідки Територіального управління
Державної судової адміністрації в
Дніпропетровській області - 19499 гри. 00
коп. Отже позивачу необхідно було
нарахувати та виплатити у липні 2013 року
довічне грошове утримання в розмірі
17549 грн. 10 коп. ( 19499 грн. х 90% = 17549,10 грн.), в
той час як фактично йому було виплачено
3975,37 грн.

З урахуванням викладеного, суд
вважає за необхідно зобов'язати
відповідача сплатити на користь
позивача різницю між розміром
належного до виплати щомісячного
довічного грошового утримання та
розміром виплаченої позивачу суми
щомісячного грошового утримання.

Оскільки розмір заробітної плати
працюючих суддів, від якого залежить
нарахування довічного грошового
утимання суддів у відставці, може
змінюватися, а также може бути змінено
правове регулювання нарахування
розміру довучного грошового утримання
суддів у відставці, суд вважає за
необхідне відмовити в задоволенні
позову в частині вимог про зобов'язання
відповідача виконувати перерахунок і
виплату ОСОБА_2 щомісячного довічного
грошового утримання кожного місяця,
відповідно до розміру заробітної плати
працюючого судді, згідно до ст.138 ЗУ "Про
судоустрій та статус суддів", починаючи
з 01 вересня 2013 року.

Керуючись статтями 8, 9, 11, 71, 86, 158-163,
183-2, 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити частково
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області про визнання дій по відмові в
перерахунку розміру щомісячного
довічного грошового утримання
незаконним, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату щомісячного
довічного грошового утримання судді,
згідно відомостей про заробітну плату
працюючого судді.

Дії Управління Пенсійного Фонду
України в Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області щодо відмови в перерахунку
розміру щомісячного довічного
грошового утримання судді Литвиненко
Федіру Кузьмичу за липень 2013 року,
визнати протиправними.

Зобов'язати Управління
Пенсійного Фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська здійснити ОСОБА_2, як
судді у відставці, перерахунок та
виплату розміру щомісячного довічного
грошового утримання за липень 2013 року у
розмірі 90 відсотків заробітної плати
працюючого суді, яка відповідно до
довідки Територіального Управління
Державної судової адміністрації в
Дніпропетровській області становить
19499,00 гривень, виключивши нараховану та
виплачену суму щомісячного довічного
грошового утримання за вказаний
період.

Відмовити в частині позовних
вимог про зобов'язання Управління
Пенсійного Фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська виконувати
перерахунок і виплату ОСОБА_2
щомісячного довічного грошового
утримання кожного місяця, відповідно
до розміру заробітної плати працюючого
судді, відповідно до ст.138 ЗУ "Про
судоустрій та статус суддів", починаючи
з 01 вересня 2013 року.

Постанова вступає в силу після
спливу строку на апеляційне
оскарження.

Постанова за результатами
скороченого провадження може бути
оскаржена сторонами в апеляційному
порядку до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк, з дня отримання
копії постанови, апеляційної скарги.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку також іншими
особами у зв'язку з тим, що суд вирішив
питання про їхні права, свободи,
інтереси чи обов'язки.

Суддя
Г.А.Байбара