Справа № 826/16108/13-а
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2013-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2013 року 08:22
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Шулежко В.П.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом Державної екологічної
інспекції у місті Києві до приватного
акціонерного товариства
«Українсько-канадське спільне
товариство «Торонто-Київ» про
тимчасову заборону (зупинення)
З позовом до Окружного
адміністративного суду міста Києва
звернулась Державна екологічна
інспекція у місті Києві (далі - позивач,
Інспекція) до приватного акціонерного
товариства «Українсько-канадське
спільне товариство «Торонто-Київ»
(далі - відповідач, ПАТ «УКСТ
«Торонто-Київ») про тимчасову заборону
(зупинення) діяльності відповідача до
отримання дозволу на розміщення
відходів на 2013 рік, ліміту на утворення
та розміщення відходів на 2013 рік,
висновку державної екологічної
Згідно із статтею 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
дана адміністративна справа за
предметом позову може бути розглянута
у порядку скороченого провадження.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що відповідач здійснює свою
господарську діяльність з порушенням
вимог природоохоронного законодавства
ст. 32 Закону України «Про відходи», без
висновку державної екологічної
експертизи з порушенням ст. 13 Закону
України «Про екологічну експертизу»;
ст. 32 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності». На думку
позивача, подальша діяльність
підприємства із виявленими
порушеннями створює загрозу життю та
здоров'ю людей, тому вважає, що роботу
підприємства потрібно тимчасово
заборонити (зупинити) до отримання
дозвільних документів.
Відповідач через канцелярію суду подав
до суду письмові заперечення, у яких
просив відмовити у задоволенні
адміністративного позову повністю.
Заперечення проти позову відповідач
обґрунтовує тим, що відповідач ще до
отримання припису розпочав процедуру
отримання відповідних його діяльності
лімітів на утворення та розміщення і
дозволів на розміщення відходів.
Відповідач також вважає, що не може
бути підставою для заборони діяльності
відсутність висновку державної
екологічної експертизи проекту
будівництва міжнародного
готельно-офісного комплексу, оскільки
проект «Будівництво міжнародного
готельно-офісного комплексу по вул.
Антоновича (вул. Горького), 79 у
Голосіївському районі м. Києва», який
пройшов комплексну державну
експертизу не потребував обов'язкового
проведення державної екологічної
експертизи. Разом з тим, відповідач
зазначив, що у встановленому порядку
розпочав процедуру подачі заявки на
проведення державної екологічної
експертизи проекту, що свідчить про те,
що ним вживаються усі залежні від нього
заходи по забезпеченню екологічної
безпеки його діяльності.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, судом встановлено наступне.
Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» та п. 3.6. Порядку
організації та проведення перевірок
суб'єктів господарювання щодо
дотримання вимог природоохоронного
законодавства, затвердженого наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від
10.09.2008 року № 464, на підставі наказу від
29.07.2013 року № 1514, направлення на
проведення перевірки від 29.07.2013 року №
№1507 позивачем проведено планову
перевірку ПАТ «УКСТ «Торонто-Київ»
Червоноармійська, 100) на відповідність
дотримання вимог природоохоронного
законодавства в галузі охорони
атмосферного повітря, водних і
земельних ресурсів щодо поводження з
відходами та небезпечними хімічними
речовинами, за результатами якої
складено акт № 05/1161а.
В період здійснення вказаної планової
перевірки з 30.07.2013 року по 16.08.2013 року
щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства
встановлено, що підприємство здійснює
свою діяльність з надання в оренду й
експлуатацію власного чи орендованого
нерухомого майна; комплексного
обслуговування об'єктів; діяльність
готелів і подібних засобів тимчасового
розміщення; діяльність ресторанів,
надання послуг мобільного харчування;
роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах переважно
продуктами харчування,напоями та
тютюновими виробами.
В результаті перевірки виявлено, що
відповідач утворює відходи, які не
включені до дозволу на утворення
відходів та ліміту на утворення та
розміщення відходів на 2013 рік, а саме
відпрацьовані шини; відпрацьовані
акумулятори; поліетилен низької
щільності (високого тиску)
некондиційний; поліетилен низького
тиску некондиційний; використані жири
та олія ,які утворюються на
підприємстві в процесі приготування
їжі; фракція білково-жирова вод
стічних, яка утворюється в процесі
очищення стічних госппобутових вод
закладів громадського харчування за
допомогою сепаратора жиру.
Крім того, підприємством не подається
статистична звітність щодо поводження
з відходами. На підприємстві не
ведеться первинний облік кількості,
типу і складу відходів, що утворюються
зберігаються чи утилізуються; також не
забезпечується належне збирання,
зберігання відходів, в ході проведення
перевірки виявлено факт змішування
відходів різного морфологічного
складу для утилізації яких в Україні
існує відповідна технологія; не
виконуються умови висновку Державної
екологічної експертизи №120 до проекту
міжнародного готельно-офісного
комплексу по вул. Антоновича, 79 у
Голосіївському районі м. Києва від
28.04.2004р. №08-8/101500; висновок Державної
екологічної експертизи Проекту
будівництва міжнародного
готельно-офісного комплексу по вул.
Антоновича (Горького), 79 в
Голосіївському районі м. Києва
(коригування проекту) у підприємства
За результатами проведеної перевірки,
позивачем винесено припис №05/679п від
16.08.2013 року про усунення порушень
природоохоронного законодавства в
термін до 16.09.2013 року.
В подальшому, з метою здійснення
перевірки виконання відповідачем
припису №05/679п, позивачем на підставі
наказу від 19.09.2013 року № 1924, направлення
на проведення перевірки від 19.09.2013 року
№ №1858 в період з 23.09.2013 року по 27.09.2013
року проведено перевірку, за
результатами якої складено акт № 05/1419а
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства у
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами.
Позивачем 27.09.2013 року винесено припис №
05/821п, яким відповідача зобов'язано
відкоригувати дозволи на розміщення
відходів та ліміти на утворення та
розміщення відходів, подати
статистичну звітність, вести первинний
облік кількості, типу і складу
відходів, що утворюються, зберігаються
чи утилізуються, не допускати
змішування відходів, виконати умови
висновку Державної екологічної
експертизи №120 до проекту міжнародного
готельно-офісного комплексу по вул.
Антоновича, 79 у Голосіївському районі
м. Києва від 28.04.2004р. №08-8/101500,
представити до Державної екологічної
інспекції у м. Києві висновок державної
екологічної експертизи.
Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) визначені Законом України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» від 05.04.2007 року № 877-V.
У відповідності до абз.2 ч.1 ст.1 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» державний
нагляд (контроль) - діяльність
уповноважених законом центральних
органів виконавчої влади, їх
територіальних органів, державних
колегіальних органів, органів
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування (далі - органи
державного нагляду (контролю)) в межах
повноважень, передбачених законом,
щодо виявлення та запобігання
порушенням вимог законодавства
суб'єктами господарювання та
забезпечення інтересів суспільства,
зокрема належної якості продукції,
робіт та послуг, прийнятного рівня
небезпеки для населення, навколишнього
природного середовища.
Відповідно до п.п.1 Положення про
Державну екологічну інспекцію України,
затвердженого указом Президента
України від 13.04.2011 р. №454/2011, Державна
екологічна інспекція України
(Держекоінспекція України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра екології та
природних ресурсів України.
Згідно з п.1 Положення про Державну
екологічну інспекцію в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, затвердженого наказом
Міністерства екології та природних
ресурсів України від 04.11.2011 р. №429 (далі -
Положення №429) Державна екологічна
інспекція в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі (далі - Держекоінспекція) є
територіальним органом Державної
екологічної інспекції України, який
діє у складі Держекоінспекції України
і їй підпорядковується.
Державна екологічна інспекція у місті
Києві відповідно до Положення № 429 є
територіальним органом Державної
екологічної інспекції України, який
діє у складі Держекоінспекції України
і їй підпорядковується і діє в межах
своїх повноважень, забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
охорони навколишнього природного
середовища, раціонального
використання, відтворення та охорони
природних ресурсів, поводження з
відходами (крім поводження з
радіоактивними відходами), екологічної
та в межах своєї компетенції
радіаційної безпеки в місті Києві.
Державна екологічна інспекція у м.
Києві має право проводити перевірки з
питань, що належать до її компетенції,
видавати за їх результатами
обов'язкові для виконання приписи,
розпорядження,складати протоколи про
адміністративні правопорушення та
розглядати справи про адміністративні
правопорушення, накладати
адміністративні стягнення у випадках,
передбачених законом (п.4.3, п.6.4
Завданням законодавства про охорону
навколишнього природного середовища є
регулювання у галузі охорони,
використання і відтворення природних
ресурсів, забезпечення екологічної
безпеки, запобігання і ліквідації
негативного впливу господарської та
іншої діяльності на навколишнє
природне середовища, збереження
природних ресурсів, генетичного фонду
живої природи, ландшафтів та інших
природних комплексів, унікальних
територій та природних об'єктів,
пов'язаних з історико-культурною
спадщиною (ст. 1 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відходи» відходи - будь-які речовини,
матеріали і предмети, що утворилися у
процесі виробництва чи споживання, а
також товари (продукція), що повністю
або частково втратили свої споживчі
властивості і не мають подальшого
використання за місцем їх утворення чи
виявлення і від яких їх власник
позбувається, має намір або повинен
позбутися шляхом утилізації чи
видалення; небезпечні відходи -
відходи, що мають такі фізичні, хімічні,
біологічні чи інші небезпечні
властивості, які створюють або можуть
створити значну небезпеку для
навколишнього природного середовища і
здоров'я людини та які потребують
спеціальних методів і засобів
поводження з ними; виробник відходів -
фізична або юридична особа, діяльність
якої призводить до утворення відходів.
Частиною 1 ст. 17 зазначеного Закону
встановлено, що суб'єкти господарської
діяльності у сфері поводження з
відходами, зокрема, зобов'язані:
забезпечувати повне збирання, належне
зберігання та недопущення знищення і
псування відходів, для утилізації яких
в Україні існує відповідна технологія,
що відповідає вимогам екологічної
безпеки; не допускати зберігання та
видалення відходів у несанкціонованих
місцях чи об'єктах; здійснювати
контроль за станом місць чи об'єктів
розміщення власних відходів; своєчасно
в установленому порядку сплачувати
екологічний податок, що справляється
за розміщення відходів; ї) надавати
місцевим органам виконавчої влади та
органам місцевого самоврядування,
уповноваженим органам виконавчої
влади з питань охорони навколишнього
природного середовища інформацію про
відходи та пов'язану з ними діяльність,
у тому числі про випадки
несанкціонованого попадання відходів
у навколишнє природне середовище та
вжиті щодо цього заходи.
Відповідно до пункту «а» ч. 1 ст. 32
Закону України «Про відходи» з метою
обмеження та запобігання негативному
впливу відходів на навколишнє природне
середовище та здоров'я людини
забороняється вести будь-яку
господарську діяльність, пов'язану з
утворенням відходів, без одержання від
уповноважених органів виконавчої
влади у сфері поводження з відходами
лімітів на обсяги утворення та
розміщення відходів. Ліміти на обсяги
утворення і розміщення побутових
відходів не встановлюються.
Відповідно до частин 4 та 5 ст. 33
зазначеного Закону зберігання та
видалення відходів здійснюється в
місцях, визначених органами місцевого
самоврядування з врахуванням вимог
земельного та природоохоронного
законодавства, за наявності
спеціальних дозволів, у яких визначені
види та кількість відходів, загальні
технічні вимоги, заходи безпеки,
відомості щодо утворення,призначення,
методів оброблення відповідно до
встановлених лімітів та умови їх
зберігання. Визначені для зберігання
та видалення відходів місця чи об'єкти
повинні використовуватися лише для
заявлених на одержання дозволу
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
відходи» суб'єкти господарської
діяльності у сфері поводження з
відходами зобов'язані, зокрема:
на основі матеріально-сировинних
балансів виробництва виявляти і вести
первинний поточний облік кількості,
типу і складу відходів, що утворюються,
збираються, перевозяться,
зберігаються, обробляються,
утилізуються, знешкоджуються та
видаляються, і подавати щодо них
статистичну звітність у встановленому
надавати місцевим органам виконавчої
влади та органам місцевого
самоврядування, уповноваженим органам
виконавчої влади з питань охорони
навколишнього природного середовища
інформацію про відходи та пов'язану з
ними діяльність. Відповідна інформація
підприємством до уповноважених
органів виконавчої влади з питань
охорони навколишнього природного
середовища не подавалась;
забезпечувати повне збирання, належне
зберігання та недопущення знищення і
псування л ходів, для утилізації яких в
Україні існує відповідна технологія,
що відповідає вимогам технологічної
не допускати змішування відходів, якщо
це не передбачено існуючою технологією
та ускладнює поводження з відходами
або не доведено, що така дія відповідає
вимогам підвищення екологічної
здійснювати організаційні,
науково-технічні та технологічні
заходи для максимальної утилізації
відходів, реалізації чи передачі їх
іншим споживачам або підприємствам,
установам та організаціям, що
займаються збиранням, обробленим та
утилізацією відходів, а також
забезпечувати за власний рахунок
екологічно обґрунтоване видалення тих
відходів, що не підлягають утилізації;
виконувати інші обов'язки, передбачені
законодавством, щодо запобігання
забрудненню навколишнього природного
середовища відходами.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
відходи» забороняється змішування чи
захоронення відходів, для утилізації
яких в Україні існує відповідна
Порядком розроблення, затвердження і
перегляду лімітів на утворення та
розміщення відходів затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.08.1998 р. №1218 (далі - Порядок №1218),
окрім поняття ліміт на розміщення
відходів, визначено поняття ліміт на
утворення відходів - максимальний
обсяг відходів, на який у суб'єкта права
власності на відходи є документально
підтверджений дозвіл на передачу їх
іншому власнику (на розміщення,
утилізацію, знешкодження тощо) або на
утилізацію чи розміщення на своїй
Відповідно до пункту 20 Порядку №1218
відповідальність за правильність
визначення нормативів утворення
відходів, визначення лімітів утворення
та розміщення відходів, несвоєчасне
затвердження або незатвердження
лімітів утворення та розміщення
відходів несе власник відходів.
Частиною 2 ст. 55 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища», встановлено, що
розміщення відходів дозволяється лише
за наявності спеціального дозволу на
визначених місцевими радами
територіях у межах установлених
лімітів з додержанням санітарних і
екологічних норм способом, що
забезпечує можливість їх подальшого
використання як вторинної сировини і
безпеку для навколишнього природного
середовища та здоров'я людей.
З аналізу змісту зазначених норм права
вбачається, що розміщення відходів,
дозволяється лише за наявності
спеціального дозволу на визначених
місцевими радами територіях у межах
установлених лімітів. Таким чином,
Законом України «Про відходи» та
Законом України «Про охорону
навколишнього природного середовища»
чітко встановлено обов'язок отримання
суб'єктом господарювання дозволу і
ліміту на утворення та розміщення
відходів, у тому числі у випадку їх
тимчасового розміщення у спеціально
відведених місцях чи об'єктах (до їх
утилізації чи видалення), та виникнення
зазначеного обов'язку не ставиться в
залежність від дій органів державної
Як уже зазначалось, під час проведення
перевірки встановлено, що відповідач
здійснює свою діяльність без ліміту на
утворення та розміщення певних видів
відходів, зокрема, у вигляді
відпрацьованих автомобільних шин та
відпрацьованих акумуляторів, у вигляді
поліетилену, використані жири та олія,
фракції білково-жирової вод стічних,
яка утворюється в процесі очищення
стічних госпобутових вод закладів
громадського харчування за допомогою
сепаратора жиру, проте в запереченнях
відповідачем не спростовано
вищезазначене та не надано доказів
коригування дозволів та лімітів на
утворення та розміщення вказаних
відходів, що є порушенням ст.32, 33 Закону
України «Про відходи», ст.55 Закону
України «Про охорону навколишнього
природного середовища», Порядку №1218
від 03.08.1998 року.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, відповідач розпочав процедуру
отримання відповідних його діяльності
лімітів на утворення та розміщення та
дозволів на розміщення відходів, про що
санітарно-епідеміологічного
обстеження об'єкта від 13.09.2013 року, який
був складений для одержання висновку
державної санітарно-епідеміологічної
експертизи щодо об'єктів поводження з
відходами, згідно заяви поданої
відповідачем 02.07.2013 року.
Окрім того, відповідно до п. «и» ч. 2 ст. 5,
п. «г» ч. 1 ст. 17, ст. 26 Закону України «Про
матеріально-сировинних балансів
виробництва виявляти і вести первинний
поточний облік кількості, типу і складу
відходів, що утворюються, збираються,
перевозяться, зберігаються,
обробляються, утилізуються,
знешкоджуються та видаляються, і
подавати щодо них статистичну
звітність у встановленому порядку.
Згідно з п. «з» ч. 1 ст. 17, ст. 33 Закону
України «Про відходи», визначено, що
суб'єкти господарської діяльності у
сфері поводження з відходами
зобов'язані не допускати змішування
відходів, якщо це не передбачено
існуючою технологією та ускладнює
поводження з відходами або не доведено,
що така дія відповідає вимогам
підвищення екологічної безпеки.
Забороняється змішування чи
захоронення відходів, для утилізації
яких в Україні існує відповідна
Відповідно до ст. 32 Закону України «Про
екологічну експертизу, замовники
екологічної експертизи зобов'язані,
зокрема, подавати на екологічну
експертизу необхідні матеріали на
об'єкти екологічної експертизи і
висновки щодо попередньої оцінки їх
впливу на навколишнє природне
середовище; виконувати вимоги
висновків екологічної експертизи;
вирішувати інші питання відповідно до
законодавства України.
Як свідчить лист заступника начальника
Державної екологічної інспекції у м.
Києві Білицького П.О. № 6280-05/08 від 30.10.2013
року, відповідач подавав до позивача
листи вих.№223 від 28.10.2013 року «Про
виконання припису Державної
екологічної інспекції у м. Києві від
27.09.2013 року за № 05/821п», вих.№226 від 29.10.2013
року «Щодо усунення виявлених
недоліків» і копії документів, які
Державна екологічна інспекція у м.
Києві розглянула та врахувала
виконання пунктів 3, 4, 5 припису від
27.09.2013 року за № 05/821п.
Отже, з наведеного вбачається часткове
виконання відповідачем припису
Державної екологічної інспекції у м.
Києві від 27.09.2013 року за № 05/821п.
Також, у відповідності до ст. 13 Закону
України «Про екологічну експертизу»,
здійснення державної екологічної
експертизи є обов'язковим для видів
діяльності та об'єктів, що становлять
підвищену екологічну небезпеку.
Перелік видів діяльності та об'єктів,
що становлять підвищену екологічну
небезпеку, встановлюється Кабінетом
Міністрів України за поданням
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері охорони навколишнього
природного середовища, і центрального
органу виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
Відповідно до вимог чинного
законодавства, а саме Переліку видів
діяльності та об'єктів, що становлять
підвищену екологічну небезпеку, що
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 27.07.1995р. №554
проекти будівництва об'єктів, які
належать до IV - V категорії складності
потребують отримання висновків
державної екологічної експертизи.
Відповідно до вищезазначених вимог
чинного законодавства, міжнародний
готельно-офісний комплекс по вул.
Антоновича (Горького), 79 в
Голосіївському районі м. Києва, ПАТ
«УКСТ «Торонто-Київ», відноситься до V
категорії складності, що
підтверджується актом готовності
об'єкта до експлуатації від 27.03.2012 року,
а тому потребує отримання висновків
державної екологічної експертизи.
Зазначене було однією з вимог припису
від 27.09.2013 року за № 05/821п.
Як зазначив відповідач у запереченнях,
ним розпочато процедуру подачі заявки
на проведення державної екологічної
експертизи проекту «Будівництво
міжнародного готельно-офісного
комплексу по вул. Антоновича (вул.
Горького), 79 у Голосіївському районі м.
Києва (коригування проекту)». Після
погодження з відповідними проектними
та експертними установами, відповідач
30.10.2013 року подав відповідну заяву до
Департаменту міського благоустрою та
збереження природного середовища КМДА
щодо проведення державної екологічної
експертизи, яку отримано Департаментом
30.10.2013 року. Вищенаведене свідчить про
те, що відповідачем вживаються заходи
по забезпеченню екологічної безпеки
Однак, суд зазначає, що термін
виконання пункту припису щодо надання
висновку державної екологічної
експертизи позивачем встановлено до
27.11.2013 року. Проте, на час прийняття
рішення та вирішення спору по суті
відповідачем не надано, а позивачем не
підтверджено отримання, необхідного
висновку державної екологічної
експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого: суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Докази суду надають особи, які беруть
участь у справі. Суд може запропонувати
надати додаткові докази або
витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, зокрема, те, що
відповідачем не виконано вимоги
припису від 27.09.2013 року в повному
обсязі, суд дійшов висновку про
необхідність тимчасово заборонити
(зупинити) діяльність приватного
акціонерного товариства
«Українсько-канадське спільне
товариство «Торонто-Київ» до отримання
всіх необхідних документів для
забезпечення екологічної безпеки його
діяльності.

Разом з тим, суд звертає увагу
відповідача, що останній не
позбавлений права на звернення до суду
із заявою про скасування заходів
реагування, застосованих судом за
результатом розгляду даної справи,
якщо обставини, які стали підставою для
вжиття заходів реагування, перестали
існувати або усунуті, що
підтверджується відповідними
доказами. Така заява подається до
адміністративного суду, який прийняв
постанову про застосування
відповідних заходів реагування у сфері
державного нагляду (контролю) в
порядку, встановленому ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Окрім того, враховуючи клопотання
позивача в позовній заяві про
звільнення від сплати судового збору
та надання на підтвердження
зазначеного належних доказів,
враховуючи положення ч. 2 ст. 8 Закону
України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 88
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд вважає за можливе
звільнити Державну екологічну
інспекцію у м. Києві від сплати
судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст.11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, системно
проаналізувавши правові норми чинного
законодавства, виходячи з наявних
доказів у справі, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є такими, що
підлягають задоволенню.

Враховуючи положення ч. 2 та ч. 4 ст. 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, судові витрати стягненню з
відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 88, 158-163, 183-2, 254 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державної
екологічної інспекції у м. Києві
задовольнити.

Тимчасово заборонити (зупинити)
діяльність приватного акціонерного
товариства «Українсько-канадське
спільне товариство «Торонто-Київ»
(місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул.
Червоноармійська, 100) до отримання
дозволу на розміщення відходів, ліміту
на утворення та розміщення відходів,
висновку державної екологічної
експертизи.

Постанова підлягає негайному
виконанню.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Окружного адміністративного суду
міста Києва апеляційної скарги на
постанову протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст. 186 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Суддя
В.П. Шулежко