Справа № 2а-4620/10
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року
Справа № 42378/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та
Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м.Рівне Рівненської обл. на
постанову Рівненського міського суду
Рівненської обл. від 02.12.2010р. в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м.Рівне Рівненської обл. про
визнання дій протиправними,
зобов'язання призначити і провести
перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А:

05.11.2010р. позивач ОСОБА_2 звернувся до
суду із адміністративним позовом, у
якому просив визнати протиправними
рішення та дії Управління Пенсійного
фонду України в м.Рівне Рівненської
обл. щодо відмови у призначенні,
нарахуванні та виплаті йому пенсії та
додаткової щомісячної пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за нормами Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
зобов'язати відповідача призначити та
виплатити йому пенсію в розмірі шести
мінімальних пенсій за віком та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати,
визначеного ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з дня звернення - 07.10.2010р.,
із подальшим перерахунком відповідно
до ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та ст.87 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» (а.с.1-3).

Постановою Рівненського міського суду
Рівненської обл. від 02.12.2010р. позов
задоволено; визнано протиправними
рішення та дії Управління Пенсійного
фонду України в м.Рівне Рівненської
обл. щодо нарахування та виплати
позивачу пенсії та додаткової
щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю; зобов'язано пенсійний орган
зробити перерахунок та виплатити
позивачу пенсію в розмірі 6 (шість)
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 50 (п'ятдесят)
відсотків мінімальної пенсії за віком,
з 07.10.2010р. (а.с.17-18).

Не погодившись із постановою суду, її
оскаржив відповідач Управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської обл., який покликаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні заявленого
позову відмовити (а.с.21-22).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що позивач одержує пенсію по
інвалідності на підставі ст.54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, на підставі ст.50 цього Закону;
порядок обчислення вказаних пенсій
визначений КМ України, зокрема,
постановою КМ України № 1 від 03.01.2002р.

Оскільки протягом спірного періоду КМ
України не приймалися рішення про
підвищення розміру пенсії пенсіонерам
вказаної категорії, тому у відповідача
не було передбачених законом підстав
для перерахунку пенсії позивача; також
положення ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» щодо мінімального
розміру пенсії за віком не
застосовуються для призначення пенсій
за Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Окрім цього, фінансування витрат на
виплату спірних пенсій проводиться з
Державного бюджету України, урядові
постанови №№ 1, 523, 530, 654 не визнавалися
незаконними, через що пенсійний орган
діяв при нарахуванні та виплаті
позивачу спірних пенсійних виплат у
відповідності до чинного
законодавства.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає
до часткового задоволення, з наступних
мотивів.

Відповідно до ст.201 КАС України
підставами для зміни постанови суду
першої інстанції є:

1) правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права;

2) вирішення не всіх позовних вимог або
питань.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд виходив з того, що на підставі
пріоритетності законів над
підзаконними актами при виплаті
розміру пенсій позивачеві підлягають
застосуванню ч.1 ст.50 та ч.4 ст.54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а не постанови КМ України, які істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Між тим, на думку колегії суддів, вірно
вирішивши справу по суті, суд першої
інстанції допустив помилкове
застосування вимог матеріального
закону, що стверджується наступним.

Як слідує з матеріалів справи, позивач
є учасником ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС,
віднесений до першої категорії осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, являється
інвалідом ІІІ групи внаслідок
захворювання, пов'язаного із
виконанням обов'язків військової
служби по ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС, що підтверджується копіями
відповідних посвідчень (а.с.6-11).

Позивач отримував пенсію за віком за
нормами Закону України «Про державну
службу» із зменшенням пенсійного віку
відповідно до ст.55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

07.10.2010р. позивач звернувся до
відповідача із заявою, в якій просив
призначити йому основну пенсію і
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до ст.ст.50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(а.с.12), на яку останній надав відповідь
№ 494/11 від 20.10.2010р. про відсутність
підстав для задоволення цієї заяви
(а.с.4-5).

Відповідно до ст.6 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» особам,
які мають одночасно право на різні
державні пенсії, призначається одна
пенсія за їх вибором, за винятком
пенсій інвалідам внаслідок поранення,
контузії або каліцтва, що їх вони
дістали при захисті Батьківщини чи при
виконанні інших обов'язків військової
служби, або внаслідок захворювання,
пов'язаного з перебуванням на фронті чи
з виконанням інтернаціонального
обов'язку.

Із урахуванням наведеного слідує,
що оскільки позивач 07.10.2010р. подав до
пенсійного органу заяву про перехід на
пенсію по інвалідності згідно Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
тому відповідач зобов'язаний був таку
задоволити і призначити йому спірну
пенсію.

Статтею 49 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» пенсії особам, віднесеним
до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.4 ст.54 цього Закону (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), яка визначає
підстави та умови призначення
державних пенсій особам, віднесеним до
категорії 1 та у зв'язку з втратою
годувальника, в усіх випадках розміри
пенсії для інвалідів ІІІ групи, щодо
яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими шести мінімальних пенсій
за віком.

Згідно зі ст.50 цього Закону особам,
віднесеним до категорії 1, зокрема
інвалідам ІІІ групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком.
Виплата додаткової пенсії відповідно
до ст.53 зазначеного Закону
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм
обрахунку державної та додаткової
пенсій виступає мінімальна пенсія за
віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком
згідно до ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

При вирішенні спору суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про те, що при розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених ст.ст.50, 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, встановлений
в законі про Державний бюджет України
на відповідний рік, із якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
затверджено постановою КМ України № 523
від 30.05.1997р. Ця Постанова є чинною і її
положення стосовно критеріїв
обчислення розмірів пенсій
відповідають положенням ст.ст.50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Пунктом 2 постанови КМ
України № 01 від 03.01.2002р. «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету», а
також постановами КМ України № 530 від
28.05.2008р. та № 654 від 16.07.2008р. всупереч
положень ст.ст.50, 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» КМ України
установив розміри сум, з яких
проводиться розрахунок пенсій, при
тому що ці суми не відповідають
розмірам мінімальної пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, вирішуючи даний
спір суд першої інстанції, враховуючи
вимоги Законів України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», прийшов до
обґрунтованого висновку, що при
розрахунку державної та додаткової
пенсій, передбачених ст.ст.50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, встановлений
в законі про Державний бюджет України
на відповідний рік, із якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів,
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

З урахуванням наведеного, позивач
має право на призначення пенсії в
розмірі, не нижчому шести мінімальних
пенсій за віком, та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

На переконання колегії суддів, новий
мінімальний розмір пенсії за віком
залежить від нового розміру
прожиткового мінімуму; оскільки
позивачу слід визначати пенсію,
виходячи з мінімальної пенсії за віком,
яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового
мінімуму перерахунок пенсії позивачу
повинен проводитися, виходячи з нового
розміру мінімальної пенсії за віком.

Наведені висновки відповідають
вимогам ч.3 ст.67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
передбачає, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до ст.54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4
категорій та розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

За таких обставин відмова пенсійного
органу у проведенні наведеного
перерахунку у разі встановлення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, є протиправною.

Звідси, відповідач зобов'язаний
був призначити та виплатити позивачу
державну пенсію та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно
до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», починаючи з 07.10.2010р.,
виходячи із розміру мінімальної пенсії
за віком, відповідно до ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Стосовно невизначення в рішенні
суду кінцевої дати здійснення
перерахунку відповідачем розміру
призначених позивачу виплат колегія
суддів враховує, що з огляду на
положення ст.ст.21, 105, 162 КАС України у
такій категорії справ суд, встановивши,
що відповідач порушив норми права, які
регулюють спірні відносини, визнає
такі дії незаконними і зобов'язує
відповідача провести нарахування та
здійснити виплату належних сум для
усунення наслідків протиправних дій.

При цьому, судом не може
встановлюватися кінцевий строк
спірної виплати, оскільки за наявності
права на отримання останніх у
встановленому розмірі це обмежуватиме
таке право. Крім цього, суд у зазначеній
категорії справ не наділений
повноваженнями регламентувати порядок
діяльності суб'єкта владних
повноважень шляхом встановлення
кінцевого строку здійснення виплат.

У свою чергу, відповідно до ч.2 ст.19
Конституції України суб'єкт владних
повноважень, здійснюючи свої владні
управлінські функції, зобов'язаний
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

У разі зміни після прийняття рішення
судом розміру та порядку соціальних та
пенсійних виплат, припинення участі
застрахованої особи в системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування орган влади
повинен діяти відповідно до чинного
законодавства, не допускаючи за
подібних обставин порушень, на які вже
звертав увагу суд.

Отже, вирішуючи питання про
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплачувати належні платежі, суд, у
разі відсутності спору про право особи
на отримання цих платежів чи
встановлення такого права в судовому
порядку, не має підстав обмежувати
орган, відповідальний за здійснення їх
перерахунку і виплати, певним часовим
проміжком, якщо не відбулося змін у
законодавстві.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до переконливого висновку
про задоволення позовних вимог, а саме
в частині визнання бездіяльності
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рівне Рівненської обл. щодо
незабезпечення призначення,
нарахування та виплати на користь
позивача пенсії у відповідності до
вимог ст.ст.50 та 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи
із розміру мінімальної пенсії за віком,
та з врахуванням ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», протиправною;
зобов'язання відповідача призначити та
здійснити перерахунок і виплату
позивачу державної пенсії з розрахунку
шести мінімальних пенсій за віком та
додаткової щомісячної пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 50
відсотків мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», починаючи
з 07.10.2010р., виходячи із мінімального
розміру пенсії за віком згідно з
вимогами ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», та з урахуванням
проведених виплат за вказаний період; в
задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

При цьому понесені судові витрати,
пов'язані із розглядом справи, слід
віднести в порядку ст.94 КАС України за
рахунок держави.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно по суті вирішив
розглядуваний спір, однак із
помилковим застосуванням норм
матеріального права, через що
оскаржувану постанову слід змінити.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.2 ч.1 ст.198, п.1
ч.1 ст.201, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської обл. задоволити частково.

Постанову Рівненського міського суду
Рівненської обл. від 02.12.2010р. змінити.

Позов ОСОБА_2 задоволити.

Визнати бездіяльність Управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської обл. щодо незабезпечення
призначення, нарахування та виплати на
користь ОСОБА_2, як інваліду ІІІ групи
внаслідок захворювання, пов'язаного із
виконанням обов'язків військової
служби по ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС, пенсії у відповідності до
вимог ст.ст.50 та 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи
із розміру мінімальної пенсії за віком,
та з врахуванням ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», - протиправною.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м.Рівне Рівненської
обл. призначити та здійснити
перерахунок і виплату на користь
ОСОБА_2 державної пенсії з розрахунку 6
(шість) мінімальних пенсій за віком та
додаткової щомісячної пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 50
(п'ятдесят) відсотків мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст.ст.50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», починаючи з 07.10.2010р.,
виходячи із мінімального розміру
пенсії за віком згідно з вимогами ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», та з урахуванням
проведених виплат за вказаний період.

Понесені судові витрати, пов'язані із
розглядом справи, віднести за рахунок
держави.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька