Справа № 265/9744/13-а
Суддя: Шиян В. В.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 265/9744/13-а
Провадження № 2-а/265/37/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 року
місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької області

Шиян В.В.,

розглянувши у скороченому провадженні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду
України в Орджонікідзевському районі
міста Маріуполя про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок розміру
довічного грошового утримання, -

В С Т А Н О В И В:

26 грудня 2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з позовною заявою до
Управління Пенсійного Фонду України в
Орджонікідзевському районі міста
Маріуполя про визнання дій не
правомірними та зобов'язання вчинити
перерахунок пенсії, в якому з
посиланням на рішення Конституційного
суду України № 3-рп/2013 від 03 червня 2013
року, просить визнати протиправною
відмову останнього у здійсненні
перерахунку суддівської пенсії та
просить суд зобов'язати Пенсійний фонд
України здійснити перерахунок
довічного щомісячного утримання судді
у відставці з 1 грудня 2013 року. Також
позивач просить суд зобов'язати
відповідача сплачувати щомісячне
довічне утримання судді у відставці в
розмірі 90 % суддівської винагороди
працюючого на відповідній посаді
судді районного суду, встановленого
ст. 129 ЗУ «Про судоустрій та статус
суддів» по життєво без обмеження його
максимального розміру із урахуванням
розміру та з урахуванням фактично
проведених виплат. В обґрунтування
адміністративного позову зазначив, що
він є суддею у відставці, й оскільки з 01
грудня 2013 року розмір заробітної плати
працюючого судді відповідно до Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» підвищився, вважає, що
відповідач зобов'язаний був здійснити
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання у розмірі згідно з
вимогами вказаного закону, проте
останнім не здійснено такого
перерахунку позивачу. За наведених
обставин просить суд задовольнити
позов в повному обсязі.

В судове засідання позивач не з'явився,
надав суду заяву с проханням
розглядати справу у його відсутність.

Представник відповідача Управління
Пенсійного Фонду України в
Орджонікідзевському районі міста
Маріуполя в судове засідання не
з'явився, надав суду письмові
заперечення з клопотанням розглядати
справу у його відсутність. В письмових
запереченнях, які надійшли на адресу
суду відповідач заперечував проти
позовних вимог, просив суд відмовити у
їх задоволенні.

За наведених обставин суд враховуючи
положення ст. 35, ч. 4 ст. 128 КАС України,
визнав за можливе розглядати справу у
відсутність сторін, за наявними у
матеріалах справи доказами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
доходить висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. У справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставах, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дій).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2
був звільнений з посади судді
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя Донецької області 20
грудня 2010 року у зв'язку з поданням
заяви про відставку, згідно наказу
Виконуючого голови
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя № 44-к від 20 грудня 2010
року. (а.с.10).

Позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі міста
Маріуполя з 15 січня 2011 року, як
отримувач пенсії за віком з 21 грудня 2010
року отримує щомісячне довічне грошове
утримання. Вказана обставина згідно
письмових заперечень не заперечується
відповідачем

18 грудня 2013 року позивач звернувся до
відповідача з письмовою заявою
провести перерахунок та здійснити
виплату щомісячного довічного
грошового утримання з 01.12.2013 року,
виходячи з розрахунку 90% від заробітної
плати працюючої судді, з урахуванням
довідки ТУДСА України про розмір
суддівської винагороди та постанови
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя від 26 березня 2013 року,
відповідно до Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" та згідно
рішення Конституційного Суду України
від 3 червня 2013 року №3-рп/2013. (а.с.8)

Згідно рішення Управління Пенсійного
Фонду України в Орджонікідзевському
районі міста Маріуполя від 19 грудня 2013
року, позивачу було відмовлено у
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання відповідно до ч.4
ст. 138 ЗУ «Про судоустрій та статус
суддів». ( а.с.9)

Згідно з п.4 ст.43 Закону України "Про
статус суддів", судді, який вийшов у
відставку, при наявності відповідного
віку і стажу роботи виплачується
пенсія на умовах, передбачених ст.37
Закону України "Про державну службу".
Судді у відставці, які мають стаж
роботи на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне утримання в розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
на відповідній посаді судді. За кожний
повний рік роботи понад 20 років на
посаді судді розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді. Призначення
і виплата щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
здійснюється органами Пенсійного
фонду за рахунок коштів державного
бюджету.

Положення ч.ч.1-4 ст. 44 Закону України "
Про статус суддів" від 15.12.1992 року №2862-XII
з наступними змінами, постанова КМУ
"Про оплату праці та щомісячне грошове
утримання суддів" від 03.09.2005року №865 з
наступними змінами містять приписи
матеріального і соціального
забезпечення суддів, в тому числі
щомісячного грошового утримання.

Відповідно до постанови Верховної Ради
України від 15.12.1992 року "Про порядок
введення в дію Закону України" "Про
статус суддів", з подальшими змінами, в
разі зміни заробітної плати суддів
розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
обчислюється, виходячи з нового
розміру заробітної плати судді, який
працює на відповідній посаді.

Відповідно до ст. 129 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" суддівська
винагорода регулюються цим Законом,
Законом України "Про Конституційний
Суд України" та не може визначатися
іншими нормативно-правовими актами.

Згідно вказаної норми закону посадовий
оклад судді місцевого суду
встановлюється у розмірі 15 мінімальних
заробітних плат, визначених законом.
Передбачене поетапне підвищення
посадового окладу на період до 2015 року.

Відповідно до ст.138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» у
первинній редакції, щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80% грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90%
заробітної плати судді, без обмежень
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання.

Рішенням Конституційного суду України
від 03.06.2013року №3-рп/2013 визнано
неконституційними:

- частину третю, перше, друге, третє
речення частини п'ятої статті 138 Закону
України „Про судоустрій і статус
суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у
редакції Закону України „Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 8
липня 2011 року № 3668-VI;

- статтю 2 Закону України „Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 8
липня 2011 року № 3668-VI в частині
поширення її дії на Закон України „Про
судоустрій і статус суддів" від 7 липня
2010 року № 2453-VІ;

- абзац другий пункту 2 розділу ІІ
„Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України „Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 8
липня 2011 року № 3668-VI, зі змісту якого
вбачається, що виплата суддям пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) здійснюється без
індексації, без застосування положень
частин другої, третьої статті 42 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від 9
липня 2003 року № 1058-IV та без проведення
інших перерахунків, передбачених
законодавством.

Положення Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від
07.07.2010року №2453-VI у редакції Закону
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи від 08.07.2011року №3668- VI та Закону
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи від 08.07.2011року №3668- VI, визнані
неконституційними, втратили чинність з
дня ухвалення Конституційним Судом
України вказаного рішення.

Законом України «Про судоустрій і
статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI
встановлена гарантія матеріального
забезпечення судді у відставці, яка не
може бути знівельована, у зв'язку з тим,
що органи влади України не встановили
порядку, за яким зазначена гарантія
повинна бути доотримана.

Враховуючи, що позивач є суддею у
відставці, він наділена державою
певним правовим статусом, який включає
в себе й право на основні елементи
соціального захисту, зокрема, право на
отримання щомісячного довічного
грошового утримання в розмірі 90
відсотків заробітної плати працюючого
на відповідній посаді судді.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року №10-рп/2008/справа щодо
предмету та змісту Закону про
Державний бюджет України, визнано
такими, що не відповідають Конституції
України /є неконституційними/,
положення ст.67 р.1, п.п.2-4, 6-8, і 10-18, п.7 п. 19,
П.П.20-22, 24,34, пп. 1-6, 8-12 п.35 "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України".

При цьому Конституційним судом України
зазначено, що Рішення Конституційного
Суду України у цій справі має
преюдиційне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України",
визнаних, неконституційними.

З цього слідує, що при визнанні
неконституційними положень Закону
Україні "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", якими
внесено зміни до постанови Верховної
ради України "Про порядок введення в
дію Закону України" "Про статус суддів"
Конституційним Судом України, потреба
в додатковому посиланні в рішенні на
необхідність відновлення дії
зазначеного закону в попередній
редакції, відсутня.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конституції
України права і свободи людини та їх
гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Згідно зі ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Статтею 22 Конституції України
встановлено, що конституційні права і
свободи гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів, не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод,.

Статтею 64 Конституції України
гарантовано, що конституційні права, і
свободи людини і громадянина не можуть
бути обмежені, крім випадків,
передбачених Конституцією України.

Як зазначено у Рішенні Конституційного
Суду України від 11.10.2005 року №8-рп/2005
(справа про рівень пенсії і щомісячного
довічного грошового утримання) зміст
прав і свобод людини - це умови і засоби,
які визначають матеріальні та духовні
можливості людини, необхідні для
задоволення потреб її існування і
розвитку. Обсяг прав люлини - це
кількісні показники відповідних
можливостей, які характеризують його
множинність величину, інтенсивність,
ступінь прояву та виражені у певних
одиницях.

Звуження змісту прав і свобод
означає зменшення ознак, змістовних
характеристик можливостей людини, які
відображаються відповідними правами
та свободам, тобто якісних
характеристик права. Звуження обсягу
прав і свобод .... іде зменшення кола
суб'єктів, розміру території, часу,
розміру або кількості благ чи
будь-яких інших кількісно
виміркованих показників використання
прав і свобод, тобто їх кількісні
характеристики.

Крім того, відповідно до рішення
Конституційного Суду України №26-рп/2008
від 27.11.2008 року, з врахуванням правових
позицій, висловлених в рішенні №60рп/2007
від 09.07.2007 року у справі про соціальні
гарантії громадян та в Рішенні №10-рп/2008
від 22.05.2008 року у справі щодо предмета
та змісту закону про Державний бюджет
України, цим законом не можуть
вноситися зміни, зупинятися дія чинних
законів України також встановлюватися
інше /додаткове/ правове регулювання
відносин що є предметом інших законів,
оскільки з об'єкгивних причин це
створює протиріччя у законодавстві, і,
як наслідок скасування та обмеження
прав і свобод людини і громадянина.

У разі необхідності зупинення дії
законів, внесення до них змін і
доповнень визнання їх нечинними мають
використовуватися окремі закони.

Згідно довідки Теріторіального
Управління Державної Судової
Адміністрації в Донецький області, №
08-23/1617 від 5 грудня 2013 року, заробітна
плата працюючого на відповідній
посаді судді , яка враховується при
призначенні ( перерахунку) довічного
грошового утримання суддям у
відставці згідно статті 129 ЗУ «Про
судоустрій та статус суддів» від 7
липня 2010 року № 2453-VI з 1 грудня 2013 року
склала 21924,00 гривні .(а.с.7)

Таким чином, відповідач повинен був
здійснити позивачу перерахунок
грошового довічного утримання,
виходячи з розміру 90% заробітної плати
працюючого на відповідній посаді судді
в сумі 21924,00 гривень згідно зі ст. 129
Закону України " Про судоустрій і
статус суддів" та на підставі вказаної
довідки з 01.12.2013 року.

Відповідно до ч.2 ст.11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Враховуючи, що судом встановлено, що
дії Управління Пенсійного Фонду
України в Орджонікідзевському районі
міста Маріуполя щодо відмови в
перерахунку грошового довічного
утримання, виходячи з розміру 90%
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді в сумі 21924,00
гривні є незаконними, тому позовні
вимоги підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідач не надав суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
правомірності своєї бездіяльності.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку про
протиправність дій відповідача та,
виходячи з встановлених обставин
справи, вважає наявними законні
підстави для задоволення вимог.

Твердження представника відповідача
про те, що здійснення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання суддям судів загальної
юрисдикції, зокрема, місцевих судів,
законом не передбачено суд не приймає
до уваги, оскільки вказані твердження
базуються на власному та суб'єктивному
тлумаченні положень чинного
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
3, 8, 19, 22, 46, 64 Конституції України, ст. 43, 44
Закону України "Про статус суддів", ст.129
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів", ст.ст. 2, 11,21, 71, 87, 94, 99, 102, 105, 158-163,
183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України,суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного Фонду України в
Орджонікідзевському районі міста
Маріуполя про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок розміру
довічного грошового утримання -
задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі міста
Маріуполя щодо відмови ОСОБА_2 у
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання на підставі ст. 129
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" та довідки Теріторіального
Управління Державної Судової
Адміністрації в Донецький області №
08-23/1617 від 5 грудня 2013 року, з 1 грудня 2013
року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі міста Маріуполя провести
перерахунок ОСОБА_2 щомісячного
довічного грошового утримання на
підставі ст. 129 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" та довідки
Теріторіального Управління Державної
Судової Адміністрації в Донецький
області № 08-23/1617 від 5 грудня 2013 року, з
1 грудня 2013 року, а саме: щомісячне
довічне грошове утримання в розмірі 90
відсотків заробітної плати працюючого
на відповідній посаді без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання, з
урахуванням проведених виплат.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючого в АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1
судовий збір в розмірі 68 гривень 82
копійки.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Донецького апеляційного
адміністративного суду Донецької
області через Орджонікідзевський
районний суд міста Маріуполя протягом
десяти днів з дня її отримання.

Суддя ____________________________ Шиян В.В.