Справа № 825/2961/13-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2013-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/2961/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Падій В.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

21 листопада 2013 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.

суддів:
Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернігівській області про визнання
протиправними дій, припису та його
скасування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
Чернігівського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Чернігівській області про
визнання протиправними дій, припису та
його скасування. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що позапланова
перевірка була проведена відповідачем
з порушенням норм чинного
законодавства, оскільки під час
перевірки був присутній чоловік
позивача, якому перевіряючими не було
пред'явлено ні службового посвідчення,
ні направлення на проведення
перевірки. Крім того зазначила, що
позивач особисто була відсутня під час
проведення перевірки, однак в
оскаржуваному приписі та акті
перевірки зазначено, що позивачка від
підпису відмовилась. Також,
протиправність оскаржуваного припису
позивачка мотивувала тим, що
відповідно до рішення апеляційного
суду Чернігівської області від 05.10.2009
року по справі № 22ц-2046/2009 сторонами не
доведено в судовому засіданні, що
порушення будівельних норм і правил
призводить до порушень їх прав як
співвласників будинку. Враховуючи
вищевикладене, вважає дії відповідача
по винесенню оскаржуваного припису і
припис протиправним та таким, який
підлягає скасуванню.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року у задоволенні вказаного позову
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нову постанову про
задоволення даного позову.

До суду апеляційної інстанції всі
особи, які беруть участь в справі не
прибули, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
апеляційного розгляду.

Статтею 128 КАС України встановлено
наслідки неприбуття в судове засідання
особи, яка бере участь в справі.

Згідно до ч. 6 зазначеної вище статті
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні, але
прибули не всі особи, які беруть участь
в справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Підстави для проведення апеляційного
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами визначено ст. 197 КАС
України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: 1) відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь в справі, про розгляд справи за
їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання; 3) подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що справу можливо вирішити на основі
наявних у ній доказів, а також те, що до
суду апеляційної інстанції всі особи,
які беруть участь в справі не прибули,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, відсутні клопотання про
розгляд справи за їх участю, колегія
суддів ухвалила про апеляційний
розгляд справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства України, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, оскаржувану
постанову суду першої інстанції - без
змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення
суду першої інстанції підлягає
перегляду в апеляційному порядку в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено, що 13.05.2013 громадянином
ОСОБА_4 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернігівській області була направлена
заява, в якій останній просив здійснити
перевірку незаконного будівництва
житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1
та прийняти міри щодо відповідальності
ОСОБА_2 правопорушення у сфері
містобудівної діяльності (а.с. 61).

Наказом Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернігівській області від 29.05.2013 року №
215-ОД головним державним інспектором
Кметю А.М. та Ющенку М.М. доручено
провести позапланову перевірку
законності будівництва прибудови "А3-2"
житлового будинку по АДРЕСА_1 в період з
29.05.2013 року по 31.05.2013 року (а.с. 91), про що
видано направлення від 29.05.2013 року № 557
(а.с. 92).

29.05.2013 року посадовими особами
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернігівській області проведено
позапланову перевірку дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил
ОСОБА_2(а.с. 55).

За результатами проведеної перевірки
30.05.2013 року посадовими особами
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернігівській області складено акт
перевірки вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил №
557, за змістом якого вказаною
перевіркою було встановлено самочинне
будівництво прибудови "А3-2" житлового
будинку по АДРЕСА_1, що є порушенням
статті 376 Цивільного кодексу України
(а.с. 59).

На підставі висновків вищевказаного
акту 30.05.2013 року посадовими особами
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернігівській області винесено припис
№ 256 про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил, яким
ОСОБА_2 зобов'язано самостійно знести
прибудову "А3-2" житлового будинку по
АДРЕСА_1 в строк до 30.07.2013 року, згідно з
вимогами статті 38 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
та попереджено, що в разі невиконання
припису Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернігівській області буде поданий
позов до суду про знесення, з
відшкодуванням витрат за власний
рахунок (а.с. 60).

Вважаючи дії відповідача по винесенню
припису протиправними, припис
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню, позивач звернулася з даним
позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
вимоги позивача є необгрунтованими, а
тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його обгрунтованим з огляду на
наступне.

Статтею 10 Закону України «Про
архітектурну діяльність» визначено, що
для забезпечення під час забудови
територій, розміщення і будівництва
об'єктів архітектури додержання
суб'єктами архітектурної діяльності
затвердженої містобудівної та іншої
проектної документації, вимог вихідних
даних, а також з метою захисту державою
прав споживачів будівельної продукції
здійснюється в установленому
законодавством порядку державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд.

Відповідно до статті 41 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» державний
архітектурно-будівельний контроль -
сукупність заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється інспекціями
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

На виконання статті 41 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» постановою Кабінету
Міністрів України від 23 травня 2011 року
№ 553 затверджений Порядок здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, який визначає процедуру
здійснення заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності.

Згідно пункту 1 Порядку № 553 здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю здійснюється
Держархбудінспекцією та її
територіальними органами.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 553
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється за
територіальним принципом (у межах
областей) у порядку проведення
планових та позапланових перевірок.

Позаплановою перевіркою вважається
перевірка, яка не передбачена планом
роботи інспекції.

Однією з підстав проведення
позапланової перевірки, у
відповідності до пункту 7 Постанови №
553 є, зокрема, звернення фізичних чи
юридичних осіб про порушення суб'єктом
містобудування вимог містобудівного
законодавства.

Відповідно до пункту 4 частини 4 статті
41 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» посадові
особи інспекцій державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають, зокрема, право
видавати обов'язкові для виконання
приписи щодо усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил.

Статтею 34 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
передбачено, що замовник має право
виконувати будівельні роботи, зокрема,
після: направлення замовником
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт центральному органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю
(далі - органи державного
архітектурно-будівельного контролю), -
щодо об'єктів, будівництво яких
здійснюється на підставі будівельного
паспорта, які не потребують реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт або отримання
дозволу на виконання будівельних робіт
згідно з переліком об'єктів
будівництва, затвердженим центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування. Форма
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт та порядок його
подання визначаються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування.

Стаття 27 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
передбачає, що забудова присадибних,
дачних і садових земельних ділянок
може здійснюватися на підставі
будівельного паспорта забудови
земельної ділянки (далі - будівельний
паспорт). Будівельний паспорт
складається з текстових та графічних
матеріалів. Будівельний паспорт
визначає комплекс містобудівних та
архітектурних вимог до розміщення і
будівництва індивідуального
(садибного) житлового будинку,
садового, дачного будинку не вище двох
поверхів (без урахування мансардного
поверху) з площею до 300 квадратних
метрів, господарських будівель і
споруд, гаражів, елементів благоустрою
та озеленення земельної ділянки.
Надання будівельного паспорта
здійснюється уповноваженим органом
містобудування та архітектури на
безоплатній основі протягом десяти
робочих днів з дня надходження
відповідної заяви та пакета
документів, перелік яких визначається
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування.
Порядок видачі та форма будівельного
паспорта визначаються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування.

Порядок видачі будівельного паспорта
забудови земельної ділянки,
затверджений наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 05.07.2011 року № 103,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 22 липня 2011 року за №
902/19640.

Статтею 38 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
встановлено, що у разі виявлення факту
самочинного будівництва об'єкта,
перебудова якого з метою усунення
істотного відхилення від проекту або
усунення порушень законних прав та
інтересів інших осіб, істотного
порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа органу
державного архітектурно-будівельного
контролю видає особі, яка здійснила
(здійснює) таке будівництво, припис про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил з визначенням строку для
добровільного виконання припису.

Частиною 1 статті 376 Цивільного
кодексу України встановлено, що
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважається
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Отже, будівництво вважається
самочинним, якщо у діях особи є хоча б
одна з ознак, передбачених частиною 1
статті 376 ЦК України: а) на земельній
ділянці, що не була відведена для
будівництва, збудовані або будуються
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно; б) забудова
проведена або здійснюється без
одержаного у встановленому порядку
дозволу чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Правова позиція по даному питанню
висловлена в пункті 4 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6
«Про практику застосування судами
статті 376 Цивільного Кодексу України»
під належним дозволом слід розуміти
передбачений Законом України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
дозвільний документ, що дає право
виконувати підготовчі та будівельні
роботи саме того об'єкту і на тій
земельній ділянці, яка передана з цією
метою певній особі.

Судом першої інстанції було
встановлено, що у позивача на момент
проведення перевірки та на момент
розгляду справи в суді, документи, які
дають право виконувати будівельні
роботи, тобто рішення компетентного
органу влади чи органу місцевого
самоврядування про передачу земельної
ділянки у власність або надання у
користування, або передачу права
користування земельною ділянкою на
підставі цивільно-правових договорів
із фізичною чи юридичною особою та
будівельний паспорт забудови
земельної ділянки були відсутні, що
свідчить про проведення останньою
самочинного будівництва прибудови "А3-2"
житлового будинку по АДРЕСА_1.

Також, факт самочинного будівництва
позивачем прибудови "А3-2" житлового
будинку по АДРЕСА_1 підтверджується
рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 05.10.2009 року в
справі № 22ц-2046/2009 за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про встановлення порядку
землекористування, знесення
самовільної прибудови, усунення
перешкод у користуванні власністю,
відшкодування моральної шкоди та за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Деснянської
районної у м. Чернігові ради,
Чернігівської міської ради про
визнання недійсним: дозволу на
будівництво, рішення Деснянської
районної у м. Чернігові ради про
надання дозволу на будівництво,
зобов'язання вчинити певні дії,
знесення самовільної прибудови,
визнання права власності на самочинну
споруду, встановлення порядку
землекористування, відшкодування
моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

При цьому колегія суддів погоджується
з критичним сприйняттям судом першої
інстанції рішення виконавчого
комітету Деснянської районної у місті
Чернігові ради від 12.09.2005 року № 225 «Про
індивідуальне будівництво», яким
позивачу надано дозвіл на будівництво
прибудови розміром 6,0 х 4,3 м., з
розміщенням в ній кухні, санвузла,
коридору, з урахуванням зносу кухні,
надбудову 2-го поверху розміром 9,6 х
4,3м і 1,8 х 4,3 м з розміщенням в ній 2-х
кімнат, коридору зі збільшенням жилої
площі на 40 кв.м. по АДРЕСА_1 (а.с.46),
оскільки під належним дозволом слід
розуміти передбачений статтями 27, 34
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» дозвільний
документ, що дає право виконувати
підготовчі та будівельні роботи саме
того об'єкту і на тій земельній ділянці,
яка передана з цією метою певній особі.

Також, колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції про безпідставність
посилання позивача на те, що вона під
час проведення позапланової перевірки
була відсутня, однак в акті перевірки
та в оскаржуваному приписі зазначено,
що позивач від підпису відмовилась,
оскільки на час складання вищевказаних
документів (30.05.2013) позивачка була
особиста присутня в приміщенні
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернігівській області, що
підтверджується листом Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Чернігівській області
адресованому на ім'я позивачки від
20.06.2013 року № 25-02/1041 (а.с.48,49) та не
заперечувалось позивачем в судовому
засіданні.

За таких обставин, колегія суддів
вважає правильним висновок суду першої
інстанції про те, що оскільки позивачем
будівництво спірної прибудови "А3-2"
житлового будинку здійснювалось з
грубим порушенням норм чинного
законодавства України, то дії
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернігівській області щодо винесення
оскаржуваного припису є правомірними,
а підстави для його скасування
відсутні.

Відповідач як суб'єкт владних
повноважень довів правомірність своїх
дій та винесеного припису.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення даного позову.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищевикладеним, а тому
вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п?ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

.

Головуючий суддя
Мельничук В.П.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.