Справа № 2а-12759/12/2670
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2013-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Соколова
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2013 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Бєлової Л.В.

Гром Л.М.

За участю секретаря:
Морей Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Благодійного
фонду Дніпровського району міста Києва
"Київський еколого-культурний центр" та
Громадської еколого-правової
організації "ЕкоПраво-Київ" на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30 жовтня 2012 року у
справі за адміністративним позовом
Благодійного фонду Дніпровського
району міста Києва "Київський
еколого-культурний центр", Громадської
еколого-правової організації
"ЕкоПраво-Київ" до Державного агентства
лісових ресурсів України, Міністерства
аграрної політики та продовольства
України про визнання бездіяльності
неправомірною та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі - Благодійний фонд
Дніпровського району міста Києва
"Київський еколого-культурний центр" та
Громадська еколого-правова
організація "ЕкоПраво-Київ" звернулись
до суду з позовом до Державного
агентства лісових ресурсів України,
Міністерства аграрної політики та
продовольства України про визнання
протиправною бездіяльність, пов'язану
з не усуненням протиріччя між пунктом
5.2 Інструкції про селекційний відстріл
мисливських тварин, затвердженої
наказом Державного комітету лісового
господарства України від 30 травня 2001
року № 47 та частиною 1 статті 32 Закону
України «Про мисливське господарство
та полювання» від 22 лютого 2000 року №
1478-ІІІ щодо можливості селекційного
відстрілу мисливської тварини іншим
мисливцем у присутності особи, яка має
дозвіл на селекційний відстріл та
поновлення порушених прав та інтересів
позивачів шляхом зобов'язання усунути
вказані протиріччя.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 жовтня 2012 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
позивачі - Благодійний фонд
Дніпровського району міста Києва
"Київський еколого-культурний центр" та
Громадська еколого-правова
організація "ЕкоПраво-Київ" звернулись
з апеляційною скаргою, просять
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким адміністративний позов
задовольнити.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, дослідивши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 02
березня 2012 року Благодійний фонд
Дніпровського району м. Києва
«Київський еколого-культурний центр»
звернувся з листом (вих. №15) до
Державного агентства лісових ресурсів
України, в якому просив повідомити про
прийняті заходи щодо усунення
суперечностей в п.5.2 Інструкції про
селекційний відстріл мисливських
тварин з ч.1 ст.32 Закону України «Про
мисливське господарство і полювання».

Державним агентством лісових ресурсів
України надана відповідь, якою
повідомлено, що наказ Державного
комітету лісового господарства
України № 47 від 30 травня 2001 року, яким
затверджено Інструкцію про
селекційний відстріл мисливських
тварин, зареєстрований в Міністерстві
юстиції України 14 червня 2001 року за
№509/5700, пройшов юридичну експертизу в
установленому порядку, а отже не
суперечить чинному законодавству.

Вважаючи бездіяльність відповідачів
щодо неусунення протиріч між двома
нормативно-правовими актами, позивачі
звернулись до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про
мисливське господарство та полювання»,
селекційний та вибірковий
діагностичний відстріли мисливських
тварин для ветеринарно-санітарної
експертизи проводиться незалежно від
строків мисливського сезону
працівниками, уповноваженими
здійснювати охорону мисливських угідь,
за дозволом центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері лісового та
мисливського господарства, а в межах
територій та об'єктів
природно-заповідного фонду - за
дозволом обласних, Київської,
Севастопольської міських державних
адміністрацій, за письмовою заявою
користувача мисливських угідь.

Відповідно до Закону України "Про
мисливське господарство та полювання",
Наказом Державного комітету лісового
господарства України № 47 від 30 травня
2001 року затверджено Інструкцію про
селекційний відстріл мисливських
тварин, зареєстровану в Міністерстві
юстиції України 14 червня 2001 року за
№509/5700.

Згідно п. 5.1 вищевказаної Інструкції,
селекційний відстріл здійснюється
протягом року, незалежно від строків
сезону полювання, працівниками,
уповноваженими здійснювати охорону
мисливських угідь, які отримали
відповідні дозволи для його
проведення.

Разом з тим, відповідно до п. 5.2
Інструкції про селекційний відстріл
мисливських тварин, допускається
проведення селекційного відстрілу
тварини іншим мисливцем у присутності
особи, яка має дозвіл на селекційний
відстріл.

З урахуванням наведеного, в Інструкції
про селекційний відстріл мисливських
тварин всупереч ч. 1 ст. 32 Закону України
«Про мисливське господарство та
полювання» розширено коло суб'єктів,
які можуть здійснювати селекційний
відстріл, а саме: крім працівників,
уповноважених здійснювати охорону
мисливських угідь, додано інших
мисливців, які можуть здійснювати
селекційний відстріл у присутності
особи, яка має на це дозвіл.

Так, приймаючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
Положення, на підставі яких діють
відповідачі, не передбачають чітких
критеріїв, за якими можна зробити
висновок про наявність їх обов'язку
вчинити певні дії, пов'язані з
усуненням протиріч
нормативно-правового акту у
відповідності до Закону.

Разом з тим, згідно п. 8 Положення про
Міністерство аграрної політики та
продовольства України, затвердженого
Указом Президента України від 23 квітня
2011 року № 500/2011, Мінагрополітики
України у межах своїх повноважень, на
основі і на виконання Конституції та
законів України, актів і доручень
Президента України, актів Кабінету
Міністрів України видає накази,
організовує і контролює їх виконання.

Відповідно до п. 1 Положення про
Державне агентство лісових ресурсів
України, затвердженого Указом
Президента України від 3 квітня 2011 року
№ 458/201, Державне агентство лісових
ресурсів України (Держлісагентство
України) є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра аграрної політики та
продовольства України (далі - Міністр),
входить до системи центральних органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
лісового та мисливського господарства.

В силу абз. 1 п. 4 вказаного Положення,
Держлісагентство України відповідно
до покладених на нього завдань,
узагальнює практику застосування
законодавства з питань, що належать до
його компетенції, розробляє пропозиції
щодо вдосконалення законодавчих актів,
актів Президента України, Кабінету
Міністрів України, нормативно-правових
актів Мінагрополітики України та в
установленому порядку подає їх
Міністрові.

Абзацом 168 п.п. 7 п. 4 Положення про
Міністерство аграрної політики та
продовольства України передбачено, що
Мінагрополітики України, відповідно до
покладених на нього завдань,
затверджує інструкцію про селекційний
відстріл мисливських тварин.

Згідно п.п. 3 абз. 2 п. 10 Положення про
Державне агентство лісових ресурсів
України, Голова Держлісагентства
України вносить на розгляд Міністрові
проекти нормативно-правових актів
Мінагрополітики України з питань, що
належать до сфери діяльності
Держлісагентства України, забезпечує
їх супроводження.

Колегія суддів вказує, що не зважаючи
на існування протиріччя між положенням
Закону та підзаконного
нормативно-правового акта, Державним
агентством лісових ресурсів України,
всупереч нормам вищевказаного
Положення, яке регулює його діяльність,
не було внесено на розгляд Міністрові
Мінагрополітики України проекту
нормативно-правового акту з питання, що
належать до сфери компетенції саме
Державного агентством лісових
ресурсів України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
Державне агентство лісових ресурсів
України не вчинило відповідних заходів
щодо розроблення пропозицій для
вдосконалення Інструкції про
селекційний відстріл мисливських
тварин з подальшим поданням їх в
установленому порядку Міністру
аграрної політики та продовольства
України.

Аналізуючи обставини справи та норми
законодавства, колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позову, оскільки
відповідачами допущено бездіяльність
в частині неусунення протиріч між
Законом України "Про мисливське
господарство та полювання" та
Інструкцією про селекційний відстріл
мисливських тварин.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи, викладені в
апеляційній скарзі, повністю
спростовують висновки суду першої
інстанції та знайшли своє належне
підтвердження в суді апеляційної
інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають встановленим обставинам
по справі, допущені судом першої
інстанції порушення норм
матеріального права призвели до
неправильного вирішення справи, а тому
оскаржувана постанова підлягає
скасуванню з прийняттям нового
рішення.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 202, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Благодійного фонду
Дніпровського району міста Києва
"Київський еколого-культурний центр" та
Громадської еколого-правової
організації "ЕкоПраво-Київ"
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30 жовтня 2012 року -
скасувати та прийняти нове рішення.

Адміністративний позов Благодійного
фонду Дніпровського району міста Києва
"Київський еколого-культурний центр" та
Громадської еколого-правової
організації "ЕкоПраво-Київ"
задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність
Державного агентства лісових ресурсів
України, Міністерства аграрної
політики та продовольства України,
пов'язану з неусуненням протиріччя між
пунктом 5.2 Інструкції про селекційний
відстріл мисливських тварин,
затвердженої наказом Державного
комітету лісового господарства
України від 30 травня 2001 року № 47 та
частиною 1 статті 32 Закону України «Про
мисливське господарство та полювання»
від 22 лютого 2000 року № 1478-ІІІ щодо
можливості селекційного відстрілу
мисливської тварини іншим мисливцем у
присутності особи, яка має дозвіл на
селекційний відстріл.

Зобов'язати Державне агентство лісових
ресурсів України, Міністерство
аграрної політики та продовольства
України в межах своїх повноважень
усунути протиріччя між пунктом 5.2
Інструкції про селекційний відстріл
мисливських тварин, затвердженої
наказом Державного комітету лісового
господарства України від 30 травня 2001
року № 47 та частиною 1 статті 32 Закону
України «Про мисливське господарство
та полювання» від 22 лютого 2000 року №
1478-ІІІ щодо можливості селекційного
відстрілу мисливської тварини іншим
мисливцем у присутності особи, яка має
дозвіл на селекційний відстріл.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складення в повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.

Повний текст ухвали виготовлено
20.11.2013 року.

Головуючий суддя

Вівдиченко Т.Р.

Судді:

Бєлова Л.В.

Гром Л.М.