Справа № К/9991/9000/11-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2013-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" грудня 2013 р. м. Київ
К/9991/9000/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Гончарук
І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Нахімовському
районі міста Севастополя

на постанову Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 01 липня 2010 року

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 30 листопада 2010 року

у справі № 2а-1374/10/2770

за позовом Відкритого акціонерного
товариства «Севастопольський морський
завод»

до Державної податкової інспекції у
Нахімовському районі міста
Севастополя

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Відкрите акціонерне товариство
«Севастопольський морський завод»
(далі - позивач) звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Нахімовському районі міста
Севастополя (далі - відповідач)
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 05
листопада 2009 року №/0, від 13 січня
2010 року №/1, від 08 лютого 2010 року
№/2 та від 20 квітня 2010 року
№/3 (в редакції заяви про
уточнення позовних вимог від 28 травня
2010 року за вих. № 02/222).

Постановою Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 01 липня 2010 року позов
задоволено повністю. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Нахімовському районі м. Севастополя
від 05 листопада 2009 року №/0, від 13
січня 2010 року №/1, від 08 лютого 2010
року №/2 та від 20 квітня 2010 року
№/3 про визначення податкового
зобов'язання ВАТ «Севастопольський
морський завод» щодо сплати штрафу у
розмірі 121421,00 грн. за порушення
граничного строку сплати узгодженого
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість. Стягнуто з Державного
бюджету України на користь ВАТ
«Севастопольський морський завод»
судовий збір в сумі 3,40 грн.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 30 листопада 2010 року постанову
Окружного адміністративного суду
міста Севастополя від 01 липня 2010 року
залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у
Нахімовському районі м. Севастополя,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 01 липня 2010 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 30 листопада
2010 року і ухвалити нове судове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити у повному обсязі.

У запереченні на касаційну скаргу ВАТ
«Севастопольський морський завод»,
посилаючись на те, що постанова
Окружного адміністративного суду
міста Севастополя від 01 липня 2010 року
та ухвала Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 30 листопада 2010 року є законними та
обґрунтованими, а положення касаційної
скарги жодним чином це не спростовують,
просить відмовити в задоволенні
касаційної скарги та залишити без змін
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій.

З урахуванням неприбуття у судове
засідання жодної з осіб, які беруть
участь у справі, та які були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
дійшла висновку про можливість
розгляду справи за наявними у справі
матеріалами за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

18 травня 2009 року ВАТ «Севастопольський
морський завод» направило електронною
поштою до ДПІ у Нахімовському районі м.
Севастополя податкову декларацію з
податку на додану вартість за квітень
2009 року, у якій задекларувало до сплати
в бюджет суму податку на додану
вартість у розмірі 242842,00 грн. (арк.
справи 67-69).

10 вересня 2009 року ВАТ
«Севастопольський морський завод»
направило електронною поштою до ДПІ у
Нахімовському районі м. Севастополя
податкову декларацію з податку на
додану вартість за серпень 2009 року, у
якій задекларувало до сплати в бюджет
суму податку на додану вартість у
розмірі 194848,00 грн. (арк. справи 119-120).

ДПІ у Нахімовському районі м.
Севастополя провела невиїзну
документальну перевірку щодо
своєчасності сплати податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за квітень 2009року ВАТ
«Севастопольський морський завод», за
результатами якої був складений акт
від 20 жовтня 2009 року № 1891/10/15-2/14312370.

За висновками акта перевірки,
позивачем були порушені вимоги
підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», які полягали у несвоєчасній
сплаті узгодженої суми податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за квітень 2009 року у розмірі
247475,04 грн.

Зокрема, у акті перевірки було вказано,
що станом на 01 червня 2009 року у ВАТ
«Севастопольський морський завод»
виникла податкова заборгованість з
податку на додану вартість у розмірі
247475,04 грн., яка була погашена: на суму
51386,52 грн. - 21 вересня 2009 року згідно
платіжного доручення № 653 (з порушенням
терміну на 112 днів), на суму 94535,66 грн. - 24
вересня 2009 року згідно платіжного
доручення № 686 (з порушенням терміну на
115 днів), на суму 55348,82 грн. - 28 вересня 2009
року згідно платіжного доручення № 704
(з порушенням терміну на 119 днів), на
суму 41571,00 грн. - 28 вересня 2009 року згідно
платіжного доручення № 1672 (з
порушенням терміну на 119 днів).

05 листопада 2009 року ДПІ у Нахімовському
районі м. Севастополя на підставі
вказаного акта перевірки прийняла
податкове повідомлення-рішення №
/0, яким згідно з підпунктом 17.1.7
пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» за
затримку на 119 календарних днів
граничного строку сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання в
розмірі 242842,00 грн. застосувала до ВАТ
«Севастопольський морський завод»
штраф у розмірі 50% у сумі 121421,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що податковим органом
неправомірно здійснено перерозподіл
поточних платежів, здійснених
позивачем на погашення самостійно
узгоджених податкових зобов'язань з
податку на додану вартість за серпень
2009 року, на погашення податкового боргу
без врахування призначення платежу,
зазначеного в платіжних дорученнях, з
урахуванням того, що на момент
перевірки самостійно узгоджене
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість за квітень 2009 року не
було сплачене позивачем у повному
обсязі.

Однак з такими висновками судів
колегія суддів погодитись не може, з
огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1.2 статті 1 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами на державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
податкове зобов'язання - це
зобов'язання платника податків
сплатити до бюджетів або державних
цільових фондів відповідну суму коштів
у порядку та у строки, визначені цим
Законом або іншими законами України.

Згідно положень пункту 1.5 статті 1
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами на державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
штрафна санкція (штраф) - плата у
фіксованій сумі або у вигляді
відсотків від суми податкового
зобов'язання (без урахування пені та
штрафних санкцій), яка справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним правил оподаткування,
визначених відповідними законами.

За приписами підпункту 17.1.7 пункту 17.1
статті 17 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами на державними
цільовими фондами» (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) у разі коли платник
податків не сплачує узгоджену суму
податкового зобов'язання протягом
граничних строків, визначених цим
Законом, такий платник податку
зобов'язаний сплатити штраф у розмірі
п'ятдесяти відсотків погашеної суми
податкового боргу при затримці, що є
більшою 90 календарних днів, наступних
за останнім днем граничного строку
сплати узгодженої суми податкового
зобов'язання.

Отже, для застосування цього штрафу
необхідна наявність двох підстав: 1)
наявність узгодженої суми податкового
зобов'язання; 2) несплата цієї
узгодженої суми податкового
зобов'язання при затримці, що є більшою
90 календарних днів, наступних за
останнім днем граничного строку сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання.

Ці факти мають бути належним чином
встановлені податковим органом. Інших
підстав для застосування штрафу не
передбачено.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно графи «призначення платежу»
платіжних доручень № 686 від 24 вересня
2009 року на суму 95000,00 грн., № 704 від 28
вересня 2009 року на суму 56200,00 грн. та №
1672 від 28 вересня 2009 року на суму 43800,00
грн. (арк. справи 15, 16, 36) позивач сплатив
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість за серпень 2009 року по
строку до 30 вересня 2009 року.

Виходячи з положень підпункту 7.1.1
пункту 7.1 статті 7, пункту 7.7 статті 7
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами на державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
пунктів 1.7, 3.8 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 21 січня 2004 року №22 (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, що самостійне
зарахування податковим органом
сплачених платником податку сум у
рахунок податкового боргу або тих
податкових зобов'язань, які не вказані
в призначенні платежу під час
перерахування платником податків
коштів до бюджету, є неправомірним.

Разом з цим, згідно графи «призначення
платежу» платіжного доручення № 653 від
21 вересня 2009 року на суму 56019,56 грн. (арк.
справи 17) позивач сплатив податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість за квітень 2009 року, з огляду на
що висновки судів попередніх інстанцій
про відсутність порушення позивачем
термінів сплати узгодженого
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість за квітень 2009 року у
сумі 56019,56 грн. в цій частині не
відповідають обставинам справи.

Отже, суд касаційної інстанції не може
визнати законними і обґрунтованими
судові рішення попередніх інстанцій,
оскільки останні ухвалені без повного
та всебічного з'ясування обставин,
якими сторони обґрунтовують свої
вимоги і заперечення, та інших
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи те, що суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, а порушення судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права
могли призвести до неправильного
вирішення справи і не можуть бути
усунені судом касаційної інстанції,
постанова Окружного адміністративного
суду міста Севастополя від 01 липня 2010
року та ухвала Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 30 листопада 2010 року підлягають
скасуванню, а справа направленню на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
першої інстанції необхідно врахувати
викладене, всебічно і повно з'ясувати і
перевірити всі фактичні обставини
справи, об'єктивно оцінити докази, що
мають юридичне значення для її
розгляду та вирішення спору по суті, і в
залежності від встановленого
правильного визначити норми
матеріального права, що підлягають
застосуванню до спірних правовідносин,
та прийняте обґрунтоване і законне
судове рішення.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, ч. 2, ч.
4 ст. 227, ст. ст. 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Нахімовському районі міста
Севастополя задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Севастополя від 01 липня 2010
року та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 30 листопада 2010 року скасувати, а
справу направити на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:
_____________________ Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна