Справа № 805/15781/13-а
Суддя: Ястребова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Загацька Т.В.
Суддя-доповідач - Ястребова Л.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року
справа №805/15781/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: судді-доповідача Ястребової
Л.В., суддів Ляшенка Д.В., Чумака С.Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги
Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м. Донецька та
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Кіровському
районі м. Донецька на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 03 грудня 2013
р. у справі № 805/15781/13-а за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м. Донецька до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Кіровському
районі м. Донецька про стягнення
заборгованості у розмірі 66892,77грн., -

В С Т А
Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м. Донецька
звернулось до Донецького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Кіровському
районі м. Донецька про стягнення суми
витрат на виплату та доставку пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з 01.05.2013 року по
30.09.2013 року у розмірі 66892,77грн.

Постановою суду першої інстанції від 03
грудня 2013 року позовні вимоги
управління задоволено частково, а саме
стягнуто з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Кіровському
районі м. Донецька суми витрат на
виплату та доставку пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з 01.05.2013 року по
30.09.2013 року у розмірі 2533,05 грн., у тому
числі по ОСОБА_2 у розмірі 498.50 грн., по
ОСОБА_3 у розмірі 755,95 грн., по ОСОБА_4 у
розмірі 750,00 грн., по ОСОБА_5 у розмірі
264,30 грн., по ОСОБА_6 у розмірі 264,30 грн. У
задоволенні іншої частині позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням,
відповідач - Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Кіровському
районі м. Донецька подало апеляційну
скаргу, в якій зазначило, що постанова
суду першої інстанції є
необґрунтованою, винесеною з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
підлягає скасуванню та просило
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м. Донецька також
подало апеляційну скаргу, в якій
зазначило, що постанова суду першої
інстанції є необґрунтованою в частині
відмови у задоволенні позову, у зв'язку
з чим просило ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Всі особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів встановила наступне.

Управлінням Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м. Донецька були
направлені відділенню виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Кіровському
районі м. Донецька відповідні акти
щомісячної звірки витрат особових
справ потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійним захворюванням та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з 01.05.2013 року по
30.09.2013 року, які не були прийняті
відповідачем згідно протоколів
розбіжностей на загальну суму 66892,77
грн., у тому числі суми виплачених
пенсій (основний розмір) - 66083,13 грн.,
суми виплаченої щомісячної цільової
грошової допомоги на прожиття - 627,00
грн., суми витрат з виплати і доставки
пенсій (поштовий збір) - 182,64 грн.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року N 16/98-ВР (далі - Основи) встановлено,
що загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

За пенсійним страхуванням згідно зі
статтею 25 Основ надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених
пунктом 4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до пункту четвертого цієї
статті за страхуванням від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Пунктом 5 частини першої статті 24
Закону N 1105-XIV Фонд зобов'язано
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачений статтею 21 Закону N
1105-XIV.

Відповідно до цієї статті Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення з відповідача суми пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва, виплаченої ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_6 та витрат на її доставку,
колегія суддів зазначає.

Відповідач витрати Управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі м. Донецька по особовим справам
вищевказаних потерпілих відмовився
відшкодувати, посилаючись на те, що
зазначені особи отримали травму за
межами України.

З досліджених матеріалів пенсійних
справ встановлено наступне.

ОСОБА_2 отримала травму в 1966 році у м.
Коломні, Московської області. Згідно
висновку МСЕК вона визнана інвалідом
першої групи внаслідок трудового
каліцтва. Розпорядженням Кіровського
міськвідділу соціального забезпечення
Донецької області від 16.07.1976 року
ОСОБА_2 призначена пенсія по
інвалідності.

ОСОБА_3 отримав травму 21 червня 1990 року
на території Якутської АРСР, висновком
МСЕК визнаний інвалідом 3 групи
внаслідок трудового каліцтва
безстроково, у зв'язку із чим йому була
призначена та виплачується пенсія по
інвалідності.

ОСОБА_4 отримав травму у 1967 році в м.
Єршов, Саратовської області,
Російської РСФР (територія колишнього
СРСР), висновком МСЕК визнаний
інвалідом 1 групи внаслідок трудового
каліцтва безстроково, у зв'язку із чим
йому була призначена та виплачується
пенсія по інвалідності.

ОСОБА_6 отримав травму 23 квітня 1985 року
на території Української РСР,
висновком МСЕК визнаний інвалідом 3
групи внаслідок трудового каліцтва
безстроково, у зв'язку із чим йому була
призначена та виплачується пенсія по
інвалідності.

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності" особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійних
захворювань, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Відповідно п. "а" ст. 27 Закону України
"Про пенсійне забезпечення " громадянам
України - переселенцям з інших держав,
які не працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійних захворювань
призначаються незалежно від стажу
роботи.

Згідно п. 3 розділу XI Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності " відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Абзацом третім пункту 3 розділу XI цього
Закону встановлено, що вся
заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Таким чином, обов'язок Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України відшкодувати
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей матеріальну і моральну
(немайнову) шкоду, заподіяну
ушкодженням здоров'я, не залежить від
сплати Фонду страхових внесків
підприємств, на яких ушкоджено здоров`я
потерпілого.

Як вбачається з абз. 7 пункту 3 розділу XI
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності ", Фонд соціального
страхування від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України "Про охорону праці", які
ліквідуються.

Відповідно до Законів України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності", «Про страхові тарифи
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності" та «Про пенсійне
забезпечення" розроблено Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійних захворювань та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійних
захворювань.

Цей Порядок визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або професійних
захворювань та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійних
захворювань.

Відшкодуванню підлягають пенсії,
призначені відповідно до пунктів "а",
"в", "г" статті 26, статей 37, 38, та пенсії,
виплачені відповідно до статей 91, 92
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" в разі настання
страхових випадків.

Пунктом 4 зазначеного Порядку
передбачено, що відшкодуванню
підлягають суми, що виплачуються
відповідно до Законів України "Про
пенсійне забезпечення", "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Згідно Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності" встановлено, що
страхові виплати мають бути пов'язані
із страховими випадками, що спричинені
ушкодженням здоров'я або професійних
захворювань застрахованої особи.

Відповідно ст. 1 Угоди "Про гарантії
прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення" від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав - учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, що
страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, а в разі виплати такої
органами Пенсійного фонду України -
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України,

Крім того, правомірність призначення
пенсії по інвалідності ОСОБА_2 і ОСОБА_6
та необхідність віднесення витрат з
виплати пенсій цим особам на рахунок
Фонду вже встановлена постановами ДОАС
по справам № 2а/0570/4040/2012, № 805/536/13-а,
залишеними в силі ухвалами ДААС. Отже, у
відповідності до положень ч.1 ст. 72 КАС
України зазначені обставини не
підлягають доказуванню.

Щодо позовних вимог про стягнення з
відповідача витрат на виплату пенсії
ОСОБА_5 колегія суддів зазначає.

З пенсійної справи ОСОБА_5 встановлено,
що він отримав травму 13 серпня 2008 року
на території Російської Федерації.
Згідно "Акту № 1 о несчастном случае на
производстве" вбачається, що
потерпілий перебував у трудових
відносинах з філією Державного
відкритого акціонерного товариства
"Донецькшахтопроходка" (Україна, м.
Донецьк, пр. Полеглих Комунарів, 102), що є
резидентом України. ОСОБА_5 встановлена
3 група інвалідності безстроково у
зв'язку із чим позивач виплачує йому
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві.

Відповідно до Закону № 1105-XIV ОСОБА_5 та
ДВАТ "Трест Донецькшахтопроходка" є
суб'єктами страхування від нещасного
випадку, а саме ОСОБА_5 - застрахована
особа, ДВАТ "Трест
Донецькшахтопроходка" - страхувальник.

Відповідно до пункту 5 статті 24 Закону
№ 1105-XIV Фонд соціального страхування
від нещасних випадків зобов'язаний
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів. Якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Таким чином, відповідач має
відшкодувати позивачу понесені ним
витрати по виплаті пенсії ОСОБА_5 в сумі
основного розміру пенсії - 55,30 грн. та
цільової грошової допомоги на прожиття
в сумі 209,00 грн., а всього у загальному
розмірі 264,30 грн. При цьому колегія
суддів зазначає, що за попередній
період з відповідача на користь
позивача також стягувалися суми по
зазначеній особі за постановою ДОАС
від 21.06.2012 року по справі № 2а/0570/4040/2012,
залишеною в силі ухвалою ДААС від 10.08.2012
року. Отже, правомірність віднесення
цих сум за рахунок відповідача
підтверджена судовим рішенням, що
набрало законної сили.

Щодо вимог позивача про стягнення з
відповідача витрат на виплату пенсії
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суд апеляційної
інстанції зазначає.

З пенсійної справи ОСОБА_10 встановлено,
що він отримав травму 19 вересня 1994 року
на території Російської Федерації (м.
Гуково, Ростовська область), з 23 березня
1995 року отримує пенсію по інвалідності.

ОСОБА_9 отримує пенсію по втраті
годувальника - батька ОСОБА_11, який був
громадянином Російської Федерації та
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві на території Російської
Федерації (м. Москва). Згідно "Акту №5 о
несчастном случае на производстве"
ОСОБА_11 перебував у трудових
відносинах з Відкритим акціонерним
товариством "Всероссийский институт
легких клапанов".

Відповідно до статті 6 Угоди між Урядом
України і Урядом Російської Федерації
про трудову діяльність і соціальний
захист громадян України і Росії, які
працюють за межами кордонів своїх
країн від 14 січня 1993 року, сторони
додержуватимуться такого порядку щодо
відшкодування Працівникам шкоди
внаслідок каліцтва або іншого
ушкодження здоров'я, одержаного у
зв'язку з виконанням трудових
обов'язків:

а) відшкодування шкоди внаслідок
трудового каліцтва або іншого
ушкодження здоров'я, а також смерті
потерпілого здійснюється Стороною,
законодавство якої поширювалось на
Працівника на момент одержання
каліцтва;

б) відшкодування шкоди внаслідок
професійного захворювання або смерті
потерпілого, яка настала у зв'язку з
ним, здійснюється Стороною,
законодавство якої поширювалось на
Працівника під час його трудової
діяльності, яка викликала професійне
захворювання, навіть якщо зазначене
захворювання вперше було виявлене на
території іншої Сторони.

Відтак, страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, котра стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території Російської Федерації, а
також пенсію по втраті годувальника
утриманцям померлого на території РФ
внаслідок нещасного випадку на
виробництві є уповноважений орган
Російської Федерації.

З огляду на вищевикладене, враховуючи,
що нещасний випадок з ОСОБА_11 та ОСОБА_10
стався на території Російської
Федерації, у відповідача не виникає
зобов'язання з відшкодування витрат в
разі виплати такої пенсії органами
Пенсійного фонду України відповідно до
вимог Угоди між Урядом України і Урядом
Російської Федерації про трудову
діяльність і соціальний захист
громадян України і Росії, які працюють
за межами кордонів своїх країн від 14
січня 1993 року. Отже, позовні вимоги в
частині стягнення заборгованості з
відшкодування виплачених цим особам
пенсій не підлягають задоволенню, як і
було зазначено судом першої інстанції.

Вказані висновки суду відповідають
правовій позиції Верховного Суду
України, викладеній в постанові від 21
листопада 2011 року №21-361а11, прийнятої в
порядку статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Частиною 1 статті 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Щодо вимог позивача про стягнення з
відповідача витрат по особовим справам
ОСОБА_12 та ОСОБА_13 колегія суддів
зазначає.

З пенсійних справ ОСОБА_12 та ОСОБА_13
встановлено, що за життя вони
отримували пенсію у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

В статті 25 Закону України "Основи
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" наведені види
соціальних послуг і матеріального
забезпечення за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням. Усі
види страхування, крім медичного,
включають допомогу на поховання. Так,
зокрема, до пенсійного страхування
входить допомога на поховання
пенсіонерів; до страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
допомога на поховання (крім поховання
пенсіонерів, безробітних та осіб, які
померли від нещасного випадку на
виробництві); до страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання - допомога
на поховання осіб, які померли
внаслідок нещасного ви падку на
виробництві або професійного
захворювання.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язано співпрацювати з фондами з
інших видів соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Статтею 21 цього Закону визначено
соціальні послуги та виплати, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків. Так, у разі настання
страхового випадку, він у
встановленому законом порядку повинен,
зокрема, своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачувати відповідні кошти йому або
особам, які перебували на його
утриманні; організовувати поховання
померлого, відшкодовувати вартість
пов'язаних з цим ритуальних послуг
відповідно до місцевих умов.

Відповідно до ч. 8 ст. 34 зазначеного
Закону у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку або професійного
захворювання витрати на його поховання
несе Фонд соціального страхування від
нещасних випадків згідно з порядком,
визначеним Кабінетом Міністрів
України.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання (далі
-Порядок), затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 11 липня
2001 року № 826, регулює питання
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
таких витрат страхувальнику або сім'ї
застрахованого чи іншій особі, яка
здійснювала поховання потерпілого, на
організацію поховання та пов'язаних з
цим ритуальних послуг. Витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких наведено
Кабінетом Міністрів України (пункт 2
Порядку). Організація поховання
працівника, який загинув на
виробництві або помер у лікарні під час
лікування отриманої на виробництві
травми, проводиться страхувальником
(пункт 5 Порядку).

Згідно з абз. 2 ч. 9 ст. 34 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у разі смерті
потерпілого, який одержував страхові
виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у статті 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із статтею 29
цього Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

Зі змісту ч. 4 ст. 26 Закону України
"Основи законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", ч. 2 ст. 24 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
вбачається: якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика та
відшкодувати понесені ним витрати.

Таким чином Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний відшкодовувати виплачені
іншими страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності підтвердженого
висновками спеціальних медичних
закладів причинного зв'язку їх смерті з
одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

В досліджених пенсійних справах
ОСОБА_12 та ОСОБА_13 відсутні документи,
що підтверджують причинний зв'язок їх
смерті з нещасним випадком на
виробництві або професійним
захворюванням. Відтак, підстав для
відшкодування відповідачем витрат
позивача по вказаним особам немає.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що відповідач відмовився
відшкодувати позивачу витрати,
понесені з виплати пенсій по втраті
годувальника ОСОБА_14 та ОСОБА_15 Відмову
відповідач обґрунтував тим, що
зазначені особи втратили право на
виплату пенсій за рахунок Фонду,
оскільки досягли 18-річного віку та не
навчаються.

З наданих пенсійних справ встановлено,
що позивачем здійснюється виплата
пенсії по втраті годувальника ОСОБА_14,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2, як
дітям померлих, які є учнями,
студентами денної форми навчання та
мають право на отримання вказаних
виплат до закінчення навчання.

Як вбачається з довідки № 813 від 29.12.2011
року, виданої Донецьким професійним
гірничим ліцеєм, ОСОБА_14 дійсно
навчався за спеціальністю маляр з
01.09.2010 по 25.05.2012 року.

Як вбачається з довідки № 340 від 07.02.2013
року, виданої Державним учбовим
закладом «Донецький центр професійно -
технічної освіти», ОСОБА_15 дійсно
навчалась за спеціальністю «цветовод -
флорист» з 01.09.2011 по 30.06.2013 року.

Відповідно до статті 33 Закону України N
1105-XIV у разі смерті потерпілого право на
одержання щомісячних страхових виплат
мають діти, які є учнями, студентами
(курсантами, слухачами, стажистами)
денної форми навчання - до закінчення
навчання, але не більш як до досягнення
ними 23 років.

Оскільки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 закінчили
навчання, вони не мають права на
страхові виплати від відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Кіровському районі м.
Донецька з кінцевої дати їх навчання.

Щодо позовних вимог про стягнення
основного розміру пенсії по 86 особам,
наведеним у протоколі розбіжностей до
акту щомісячної звірки особових справ
пенсіонерів, які мають право на
отримання пенсій у зв'язку з нещасним
випадком на виробництві або
професійним захворюванням, або втрати
годувальника за період з 01.05.2013 року по
30.09.2013 року у загальному розмірі 61522,38
грн., а також витрат на доставку
зазначених пенсій у загальному розмірі
162,20 грн. суд зазначає наступне.

Статтею 10 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" визначено, що пенсійне
забезпечення, відповідно до цього
Закону, здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Стаття 81 вказаного Закону передбачає,
що призначення пенсій і оформлення
документів для їх виплати теж
здійснюється органами Пенсійного
фонду України.

Відповідно до статті 33 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності" у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього Закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16
до 18 років, які не працюють, або старші
за цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років;

2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки,
які досягли 60 років, якщо вони не
працюють;

3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких
померлий виплачував або був
зобов'язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Пенсія у разі смерті годувальника
призначається і виплачується згідно із
законодавством.

Статтею 34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності" передбачено, що
виплата пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання провадиться потерпілому
відповідно до законодавства про
пенсійне забезпечення, а вразі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат мають
особи, зазначені у ст. 33 Закону.

В даний час ці пенсії призначаються та
виплачуються згідно Закону України
"Про пенсійне забезпечення" органами
Пенсійного Фонду України, які
відшкодовуються за рахунок Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві.

Відповідно до п.1 ст. 21 Закону Фонд
зобов'язаний у встановленому порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я, в тому числі по
інвалідності та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку або
професійного захворювання, при
настанні страхового випадку.

Згідно з абзацом 2 частини 9 статті 34
Закону N 1105-XIV у разі смерті потерпілого,
який одержував страхові виплати і не
працював, розмір відшкодування шкоди
особам, зазначеним у статті 33 цього
Закону, визначається виходячи із суми
щомісячних страхових виплат і пенсії,
які одержував потерпілий на день його
смерті, з відповідним коригуванням
щомісячних страхових виплат згідно із
статтею 29 цього Закону. Причинний
зв'язок смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватися
висновками відповідних медичних
закладів.

Колегія суддів зазначає, що стосовно
відшкодування пенсій ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25,
ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29,
ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33,
ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37,
ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41,
ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45,
ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49,
ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53,
ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57,
ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61,
ОСОБА_8, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64,
ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68,
ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72,
ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_100, ОСОБА_75,
ОСОБА_76, ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79,
ОСОБА_80, ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83,
ОСОБА_84 - 53 роки, ОСОБА_85 - 35 років,
ОСОБА_86 - 42 роки, ОСОБА_87 - 52 роки, ОСОБА_88,
ОСОБА_89, ОСОБА_90, ОСОБА_91, ОСОБА_92,
ОСОБА_93, ОСОБА_94, ОСОБА_95, ОСОБА_96,
ОСОБА_97, ОСОБА_98 судом неодноразово
розглядався спір між тими ж самими
сторонами, з аналогічних підстав, але
за попередній період. Постановами
Донецького окружного
адміністративного суду від 15.02.2013 року
по справі № 805/536/13-а, від 10.08.2012 року по
справі № 2а/0570/4040/2012, від 15.11.2012 року по
справі № 2а/0570/11398/2012, залишеними силі
ухвалами Донецького апеляційного
адміністративного суду та Вищого
адміністративного суду України,
встановлена відсутність підстав для
відшкодування за рахунок Фонду
соціального страхування пенсій,
призначених та виплачених цим особам у
зв'язку із втратою годувальника.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судове рішення першої
інстанції прийнято з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а потому підстав для його скасування
немає.

Керуючись статтями 195, 198, 200, 205, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі м. Донецька та відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Кіровському
районі м. Донецька - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 03 грудня 2013
р. у справі № 805/15781/13-а - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду в порядку
письмового провадження набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом 20 днів після набрання
нею законної сили.

Колегія суддів:
Л.В.Ястребова

Д.В.Ляшенко

С.Ю.Чумак