Справа № 2а/0370/1921/10
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2014 р. м.
Київ К/800/33606/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Мироненка О.В., Чумаченко Т.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у касаційній інстанції
адміністративну справу

за позовом Товариства з додатковою
відповідальністю "Ківерцівський
агрохім" до Комунального підприємства
"Волинське обласне бюро технічної
інвентаризації", за участі третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача:
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Олицьке
ремонтно-транспортне підприємство",
Регіонального відділення Фонду
державного майна України у Волинській
області про визнання нечинним рішення
реєстратора, про визнання нечинним
права власності на об'єкт нерухомого
майна, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Шевчука Віктора
Васильовича - представника Товариства
з додатковою відповідальністю
"Ківерцівський агрохім" на ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22 травня 2013
року,

у с т а н о в и л а :

У липні 2010 року Товариство з додатковою
відповідальністю «Ківерцівський
агрохім» (далі - ТзДВ «Ківерцівський
агрохім») звернулось до суду з
адміністративним позовом до
Комунального підприємства «Волинське
обласне бюро технічної
інвентаризації» (далі - КП «Волинське
БТІ»), в якому просило визнати нечинним
рішення відповідача від 19 квітня 2007
року про реєстрацію за Відкритим
акціонерним товариством «Олицьке
ремонтно-транспортне підприємство»
(далі - ВАТ «Олицьке
ремонтно-транспортне підприємство»)
права власності на об'єкт нерухомого
майна - склад готової продукції, що
знаходиться за адресою: Волинська
область, Ківерцівський район, с. Дідичі,
вул. Робітнича, 7, та нечиннною державну
реєстрацію права власності на вказаний
об'єкт нерухомості, реєстраційний №
18591184 від 19 квітня 2007 року.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що
реєстрація права власності на вказаний
вище об'єкт нерухомості проведена
відповідачем з порушенням вимог
Тимчасового положення про порядок
державної реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 07
лютого 2002 року № 7/5, оскільки була
здійснена за відсутності
правовстановлюючого документа.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 20 квітня 2012
року позовні вимоги ТзДВ
«Ківерцівський агрохім»задоволено
повністю.

Визнано нечинним рішення від 19 квітня
2007 року про реєстрацію за ВАТ «Олицьке
ремонтно-транспортне підприємство»
права власності на склад готової
продукції (С-1), що знаходиться за
адресою: с. Дідичі, вул. Робітнича, 7, та
визнано нечинною державну реєстрацію
за Відкритим акціонерним товариством
«Олицьке ремонтно-транспортне
підприємство» права власності на
вказаний об'єкт нерухомості.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням ТзОВ «Олицьке
ремонтно-транспортне підприємство»
подало апеляційну скаргу, у якій, з
посиланням на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просило його
скасувати та закрити провадження в
справі.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовувало посиланням на те, що
даний спір не підлягав розгляду в
порядку адміністративного
судочинства, оскільки КП «Волинське
БТІ» не є суб'єктом владних
повноважень, що рішенням
господарського суду Волинської
області від 23 вересня 2010 року за ВАТ
«Ківерцівський агрохім» визнано право
власності на об'єкт нерухомості, який
має площу 470 м2 та розміщений на вул.
Робітничій, 15, а відповідачем
зареєстровано за ТзОВ «Олицьке
ремонтно-транспортне підприємство» на
праві власності на інший об'єкт
нерухомості, загальною площею 518 м, що
розміщений на вул. Робітничій, 7, а також
тим, що позивачем без поважних причин
пропущено річний строк звернення до
адміністративного суду.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22 травня 2013
року постанову суду першої інстанції
скасовано, позов залишено без розгляду
у зв`язку з пропущенням позивачем
строку звернення до адміністративного
суду.

У касаційній скарзі Шевчук В.В.-
представник ТзДВ «Ківерцівський
агрохім» посилаючись на порушення
судом апеляційної інстанції норм
процесуального права, просить
скасувати його рішення та залишити в
силі постанову суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає до
часткового задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до частин першої та другої
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України (в її редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин та на час звернення
позивача до суду) адміністративний
позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

За правилами статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
(в її редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин та на час
звернення позивача до суду) пропущення
строку звернення до адміністративного
суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову
за умови, якщо на цьому наполягає одна
із сторін.

Якщо суд визнає причину пропущення
строку звернення до суду поважною,
адміністративна справа розглядається
і вирішується в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Позовні заяви приймаються до розгляду
адміністративним судом незалежно від
закінчення строку звернення до
адміністративного суду.

Залишаючи без розгляду позовну заяву
ТзДВ «Ківерцівський агрохім», суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що позивач звернувся до суду 2 липня 2010
року, в той час як позивачу стало відомо
про реєстрацію за ТзОВ «Олицьке
ремонтно-транспортне підприємство»
права власності на спірний об'єкт
нерухомості з листа КП «Волинське БТІ»
від 04 квітня 2008 року № 851 (а.с.41).

Крім того, позивач з метою захисту
свого права на вказаний об'єкт
нерухомості неодноразово звертався до
органів прокуратури, а також до
господарського суду Волинської
області. Однак, з адміністративним
позовом до Волинського окружного
адміністративного суду позивач
звернувся лише 02 липня 2010 року, тобто
після спливу річного строку звернення
до адміністративного суду,
встановленого статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Звертаючись до суду позивач не просив
поновити йому строк звернення до
адміністративного суду та відповідно
не вказував обставин, які б свідчили
про поважність причин його пропуску.

Однак з таким висновком суду
апеляційної інстанції колегія суддів
погодитись не може, оскільки він був
зроблений без детального дослідження
всіх обставин цієї справи.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідач під час розгляду справи
судом першої інстанції не наполягав на
відмові у задоволенні позовних вимог з
підстав передбачених статтею 100 КАС
України, а саме у зв'язку з пропущенням
позивачем строку звернення до
адміністративного суду.

Крім того, ще у липні 2009 року позивач
звертався до Господарського суду
Волинської області з аналогічним
позовом, однак, ухвалою Господарського
суду Волинської області від 16 червня 2010
року (а.с.94) провадження у справі за
позовом ВАТ «Ківерцівський агрохім»,
третьої особи на стороні позивача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, підприємця ОСОБА_2 до ТОВ
«Олицьке ремонтно-транспортне
підприємство», КП «Волинське обласне
БТІ», третьої особи на стороні
відповідачів, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, РВ
ФДМУ у Волинській області, про визнання
недійсним рішення реєстратора про
реєстрацію об'єкта нерухомого майна та
визнання недійсною державної
реєстрації права власності припинено з
тих підстав, що даний спір не підлягає
вирішенню в господарських судах
України.

З даним позовом позивач звернувся до
суду 2 липня 2010 року.

Дані обставини судом апеляційної
інстанції досліджені належним чином не
були, а тому суд апеляційної інстанції
прийшов до передчасного висновку про
пропущення позивачем встановленого
законодавством річного строку
звернення до адміністративного суду.

Відповідно до статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи для продовження розгляду є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
постановлення незаконної ухвали, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі.

Справа направляється до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду або на новий розгляд, якщо
порушення допущені тільки цим судом.

Оскільки Львівський апеляційний
адміністративний суд, не переглянувши
апеляційну скаргу по суті,
необґрунтовано залишив позовну заяву
без розгляду, то рішення суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню з направленням справи для
продовження розгляду до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 223, 227, 231, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Шевчука Віктора
Васильовича - представника Товариства
з додатковою відповідальністю
"Ківерцівський агрохім" задовольнити
частково.

Ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22 травня 2013
року в цій справі скасувати та
направити справу в суд апеляційної
інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
М.І. Смокович

Судді
О.В. Мироненко

Т.А. Чумаченко