Справа № 806/309/13-а
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року м.
Київ К/800/21570/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Суддя-доповідач:Вербицька
О.В.Судді: Маринчак Н.Є. Муравйов
О.В.розглянувши у попередньому
судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Житомирі Житомирської
області Державної податкової служби

на постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 06.02.2013 року

та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 27.03.2013 року

у справі № 806/309/13-а

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Мега Моторс
Груп»доДержавної податкової інспекції
у м. Житомирі Житомирської області
Державної податкової служби
провизнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Мега Моторс Груп»
(далі по тексту - позивач, ТОВ «Мега
Моторс Груп») звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у м. Житомирі Житомирської
області Державної податкової служби
(далі по тексту - відповідач, ДПІ) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 06.02.2013 року,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 27.03.2013 року
позовні вимоги задоволено в повному
обсязі.

У касаційній скарзі ДПІ, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
06.02.2013 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 27.03.2013 року і ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити
повністю.

У запереченнях на касаційну скаргу ТОВ
«Мега Моторс Груп», посилаючись на те,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального та процесуального права,
просить касаційну скаргу ДПІ залишити
без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку про
наступне.

ДПІ проведено планову документальну
виїзну перевірку позивача з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2011 року по 30.06.2012 року, за
результатами якої складено акт №
5548/22-234147546/0110 від 30.11.2012 року.

В акті перевірки зазначено, що
позивачем порушено п. 138.4 ст. 138, пп. 139.1.9
п.139.1 ст. 139 Податкового Кодексу України,
в результаті чого занижено податок на
прибуток на загальну суму 314157,00 грн., в
т. ч. по періодах: III кв. 2011 року - 28725,00
грн., III- ІV кв. 2011 року - 314157,00 грн. та п.
198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201
Податкового Кодексу України, в
результаті чого підприємством
занижено податок на додану вартість на
загальну суму 200079,00 грн., в тому числі:
січень 2012 року - 32803,00 грн., квітень 2012
року - 167276,00 грн.

На підставі висновків, що викладені в
акті перевірки ДПІ прийнято податкові
повідомлення - рішення № від
28.12.2012 року, яким ТОВ «Мега Моторс Груп»
визначено суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на суму
300119,00 грн. (в тому числі за основним
платежем - 200079,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 100040,00 грн.) та
№ , яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток за основним платежем - 314157,00
грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій
визнали необґрунтованими такі
висновки податкового органу, з чим
погоджується суд касаційної інстанції,
з огляду на наступне.

Згідно з п. 138.4 ст. 138 Податкового
Кодексу України (далі - ПК України),
витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, крім нерозподільних
постійних загальновиробничих витрат,
які включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до п. 138.8 ст. 138 ПК України
собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається з витрат,
прямо пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, а саме: прямих матеріальних
витрат; прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг.

Підпунктом 139.1.1 п. 139.1 ст.139 ПК України
визначено, що не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Відповідно до пп. "а" п. 198.1 ст. 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України
передбачено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною. Підставою для
нарахування податкового кредиту є
видана платником податку на вимогу
покупця податкова накладна із
заповненням всіх обов'язкових
реквізитів.

Відповідно до п. 198.3 цієї ж статті
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Приписами п. 198.6 ст. 198 ПК України
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Також, у відповідності зі ст. 201 ПК
України платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену печаткою
податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: порядковий
номер податкової накладної; дата
виписування податкової накладної;
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку;
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг;
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; ціна постачання
без урахування податку; ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; вид цивільно-правового
договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).
Податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс). У разі якщо
частка товарів/послуг, послуг не
містить відокремленої вартості,
перелік (номенклатура) частково
поставлених товарів/послуг
зазначається в додатку до податкової
накладної у порядку, встановленому
центральним органом державної
податкової служби, та враховується при
визначенні загальних податкових
зобов'язань. Податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну
після реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що між ТОВ «Мега Моторс
Груп» (покупець) та ТОВ з іноземними
інвестиціями «Віннер Імпортс Україна,
Лтд» (продавець) було укладено договори
№ 59/F від 19.02.2008 року та № 059/F від 01.01.2012
року, відповідно до умов яких продавець
зобов'язується передати у власність
покупцеві автомобілі виробництва
«Форд», а покупець зобов'язується
прийняти автомобілі та оплатити їх
вартість на умовах та в строки,
передбачені в договорах.

Факт виконання умов даних договорів
підтверджується матеріалами справи,
зокрема - накладними, податковими
накладними, товарно-транспортними
накладними, оплатою товарів тощо.

Вищевказані документи оформлені
відповідно до вимог чинного
законодавства, Закону України № 996 «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», є документами
первинного обліку.

На підставі вищевикладеного, судами
попередніх інстанцій вірно зроблено
висновок, що на час перевірки, договори
укладені ТОВ «Мега Моторс Груп» з ТОВ з
іноземними інвестиціями «Віннер
Імпортс Україна, Лтд» були сторонами
виконані належним чином.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що саме за вищевказаних
обставин справи, суди першої та
апеляційної інстанцій вірно
застосували норми матеріального права,
отже, прийняті податковим органом
спірні рішення є неправомірними.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що в межах касаційної
скарги порушень судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено,
правова оцінка обставин у справі дана
вірно.

За таких обставин, касаційна скарга
відповідача підлягає відхиленню, а
постанова Житомирського окружного
адміністративного суду від 06.02.2013 року
та ухвала Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 27.03.2013 року
залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Житомирі
Житомирської області Державної
податкової служби відхилити.

2. Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 06.02.2013 року
та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 27.03.2013 року
залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строк та у порядку,
визначеному статтями 237, 238, 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя-доповідач
О.В. Вербицька

Судді
Н.Є.
Маринчак

О.В.
Муравйов