Справа № 758/12116/13-а
Суддя: Васильченко О. В.
Дата ухвалення: 2014-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О.
В.,

при секретарі - Дмитренко Ю.
В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до державного
інспектора сільського господарства
Державної інспекції сільського
господарства в м. Києві Білого Сергія
Юрійовича за участю третьої особи -
Державної інспекції сільського
господарства в м. Києві Державної
інспекції сільського господарства
України про скасування постанови в
справі про адміністративне
правопорушення та закриття
провадження у адміністративній справі,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
державного інспектора сільського
господарства Державної інспекції
сільського господарства в м. Києві
Білого Сергія Юрійовича за участю
третьої особи - Державної інспекції
сільського господарства в м. Києві
Державної інспекції сільського
господарства України про скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення та закриття
провадження у адміністративній справі.

Позовні вимоги обґрунтовані
посиланням на те, що відповідачем
відносно нього 11.09.13р. було винесено
постанову за ст. 53-1 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.
Зазначеною постановою визнано винним
ОСОБА_1 за порушення ст.ст. 125, 126
Земельного Кодексу України. Однак, на
думку позивача, докази на
підтвердження висновків, щодо
порушень, які вказані в постанові,
відсутні.

Під час судового засідання позивач та
його представник підтримали позовні
вимоги, просили їх задовольнити в
повному обсязі.

Представник Державної інспекції
сільського господарства в м. Києві
Державної інспекції сільського
господарства України під час розгляду
справи проти задоволення позову
заперечував, посилаючись на
правомірність дій інспектора
сільського господарства Державної
інспекції сільського господарства в м.
Києві Білого С.Ю.

Суд, заслухавши думку осіб, які брали
участь у справі, вивчивши матеріали
справи, прийшов до висновку, що позов
задоволенню не підлягає виходячи з
наступних підстав.

Згідно протоколу про адміністративне
правопорушення від 11.09.13р. № 55 ОСОБА_1
порушив ст.ст. 125, 126 Земельного Кодексу
України (а.с. 11).

11.09.13р. заступником головного
державного інспектора сільського
господарства Державної інспекції
сільського господарства в м. Києві
Білим С.Ю. було винесено постанову про
адміністративне правопорушення № 58,
відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано
винним у вчиненні правопорушення,
відповідальність за яке передбачене
ст. 53-1 КУпАП та піддано
адміністративному стягненню у виді
штрафу в розмірі 850 грн. (а.с. 12).

Згідно ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Ч. 4 ст. 71 КАС України, визначено, що
суб'єкт владних повноважень повинен
подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено,
що органи державної влади їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 116 Земельного Кодексу
України, громадяни набувають права
власності та права користування
земельними ділянками з земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах, визначених Земельним кодексом
України.

Відповідно до ст. 125 Земельного
Кодексу України, право власності та
право постійного користування на
земельну ділянку виникає після
одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою та
його державної реєстрації.

Позивач, в обґрунтування підстав
позову, зазначив, що спірна земельна
ділянка площею 9,71 по АДРЕСА_1 належить
на праві постійного користування
Київському філіалу Державного НДІ № 93
Мінхімпрому СРСР, правонаступником
якого є АТ «Київський
науково-дослідний Інститут синтезу та
екології «Синтеко». У 2013 році
власниками гаражів, розташованих на
вказаній земельній ділянці, створено
Обслуговуючий кооператив «ГАО СОКІЛ».

Однак, з оскаржуваної постанови № 58 від
11.09.13р. вбачаться, що станом на 28.08.13р.
Обслуговуючий кооператив «ГАО СОКІЛ»
використовує земельну ділянку
орієнтовною площею 0,01 га за адресою:
АДРЕСА_2 для обслуговування
гаражно-автомобільного кооперативу.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
державний контроль за використання та
охороною земель» самовільне зайняття
земельної ділянки - будь-які дії, які
свідчать про фактичне використання
земельної ділянки за відсутності
відповідного рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про її передачу у
власність або надання у користування
(оренду) або за відсутності вчиненого
правочину щодо такої земельної
ділянки, за винятком дій, які
відповідно до закону є правомірними.

Пунктом «б» ч. 1 ст. 211 Земельного
Кодексу України передбачено
адміністративну відповідальність за
самовільне зайняття земельних ділянок.

Позивачем, в порушення вимог ч. 1 ст. 71
КАС України не надано суду доказу про
передачу у власність чи у користування
Обслуговуючому кооперативу «ГАО
СОКІЛ» земельної ділянки за адресою:
АДРЕСА_1, орієнтовною площею 0,01 га.
Таким чином, фактичне використання ним
земельної ділянки є самовільним її
зайняттям.

З урахуванням зазначених вище обставин
та досліджених доказів, суд приходить
до висновку про те, що позовні вимоги
ОСОБА_1 не знайшли своє доведення у
судовому засіданні, не ґрунтуються на
чинному законодавстві, а тому
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, ст.ст. 19, 22, 152
Конституції України, ст. 1 Закону
України «Про державний контроль за
використання та охороною земель»,
ст.ст. 116, 125, ч. 1 ст. 211 Земельного Кодексу
України, керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 17, 71, 159-163
КАС України,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
державного інспектора сільського
господарства Державної інспекції
сільського господарства в м. Києві
Білого Сергія Юрійовича за участю
третьої особи - Державної інспекції
сільського господарства в м. Києві
Державної інспекції сільського
господарства України про скасування
постанови про накладення
адміністративного стягнення № 58 від 11
вересня 2013 року та закриття
провадження у адміністративній справі,
відмовити.

Рішення місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає (ч. 2 ст. 171-2 КАС
України).

Суддя О. В. Васильченко