Справа № 263/13204/13-а
Суддя: Соловйов О. Л.
Дата ухвалення: 2013-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №
Провадження №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2013 року суддя Жовтневого
районного суду м. Маріуполя Донецької
області ОСОБА_1 розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
порядку скороченого провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення в
Жовтневому районі Маріупольської
міської ради (далі за текстом УПСЗН
Жовтневого району) про визнання дій
протиправними, зобов'язання сплатити
щорічну разову грошову допомогу до 5-го
травня 2013 року, як учаснику бойових
дій,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась
до суду з адміністративним позовом
Управління праці та соціального
захисту населення в Жовтневому районі
Маріупольської міської ради про
визнання дій протиправними,
зобов'язання сплатити щорічну разову
грошову допомогу до 5-го травня, як
учаснику бойових дій у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком. Просила
визнати протиправними дії відповідача
щодо не нарахування та невиплати їй, як
учаснику бойових дій щорічної разової
грошової допомоги до 5-го травня,
відповідно до ст. 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» за 2013 рік у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком; зобов'язати УПСЗН Жовтневого
району м. Маріуполя нарахувати та
виплатити позивачці, як учаснику
бойових дій, щорічну разову грошову
допомогу відповідно до ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» в
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком за 2013 рік, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком
встановленої ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, що
втратили працездатність з урахуванням
раніше сплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що вона, відповідно до
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", має статус учасника бойових
дій, перебуває на обліку в Управлінні
ПФУ в Жовтневому районі м.Маріуполя як
пенсіонер, та в Управлінні праці та
соціального захисту населення в
Жовтневому районі м. Маріуполя як
учасник бойових дій, що
підтверджується посвідченням ветерана
війни - учасника бойових дій. Частиною 5
ст.12 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" встановлено, що
щорічно до 5 травня учасникам бойових
дій виплачується разова грошова
допомога у розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком. Проте відповідач
вказані положення Закону не виконує,
сплачує позивачці грошову допомогу в
значно меншому обсязі. ОСОБА_2 не
згодна із такими діями відповідача з
наступних підстав. Законом України від
25 грудня 1998 року N 367-ХІV «Про внесення
змін до Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", який набрав
чинності з 01 січня 1999, статтю 12 було
доповнено частиною четвертою,
відповідно до якої щорічно до 5-го
травня учасникам бойових дій
виплачується разова грошова допомога
у розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком. Законом України від 19.12.2006 року
«Про Державний бюджет України на 2007
рік» було встановлено, що у 2007 році
виплата щорічної разової допомоги
здійснюється у таких розмірах:
учасникам бойових дій та колишнім
неповнолітнім в'язням концентраційних
таборів, гетто, інших місць примусового
тримання, а також дітям, які народилися
у зазначених місцях примусового
тримання їх батьків – 280 грн. Рішенням
Конституційного Суду № 6-рп/2007 від
09.07.2007 вказані положення Закону України
від 19.12.2006 року «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» визнано
неконституційними. Тобто, з 09.07.2007 року
дію статті 12 в редакції Закону від 25
грудня 1998 року відновлено. В подальшому
будь-які зміни до ст. 12 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" не вносились,
отже вважає, що в 2013 році відповідач
повинен був сплачувати
позивачціщорічну разову грошову
допомогу в розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком за кожен рік, тоді як
фактично їй було сплачено зазначену
допомогу у розмірі 745 грн.

Згідно з п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України
скорочене провадження застосовується
в адміністративних справах щодо
оскарження фізичними особами рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень щодо обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат,
соціальних виплат непрацездатним
громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, виплат та
пільг дітям війни, інших соціальних
виплат, доплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг.

Згідно з п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України суддя
розглядає справу в порядку скороченого
провадження одноособово, без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі.

Відповідно до письмових заперечень
УПСЗН Жовтневого району м. Маріуполя
просить відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 з наступних
підстав.

Позивачка є ветераном війни
та має статус учасника бойових дій .
Відповідно до Закону України від 22.10.1993
року «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
позивач має право на пільги, які
встановлено зазначеним законом, у тому
числі й право на отримання щорічної
разової допомоги, яку сплачується до
5-го травня у розмірі 5-ти мінімальних
пенсій за віком. Зазначила, що доводи
позивачки про те, що щорічна грошова
допомога до 5-го травня за 2013 рік
повинна бути їй сплачена, виходячи з
розмірів мінімальної пенсії за віком
за зазначений рік суперечить діючому
законодавству.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється в
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність. При
цьому відповідно до ст. 3 ст. 28 цього
Закону мінімальний розмір пенсії за
віком застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених відповідно до цього
Закону. З огляду на вищенаведене,
позивачем неправильно застосовані
норми матеріального права, а саме
положення ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» для розрахунку щорічної
грошової допомоги до 5-го травня, яку
передбачено Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»

У відповідності з ч.1 ст. 17 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»,
фінансування витрат, пов'язаних з
введенням в дію цього Закону,
здійснюється за рахунок коштів
державного та місцевого бюджетів, а не
за рахунок управління праці та
соціального захисту населення. Таким
чином, розміри щорічної допомоги
відповідної категорії громадян, на
яких поширюється дія Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту»
встановлюються Законом про державний
бюджет на відповідний рік. Згідно із
Конституцією України (стаття 95)
виключно Законом про Державний бюджет
України визначаються будь-які видатки
держави на потреби всього суспільства,
розмір і цільове спрямування цих
видатків. Законом України «Про
державний бюджет на 2013 рік визначено
Кабінет Міністрів України державним
органом, який має забезпечити
реалізацію встановлених Законами
України соціальних прав громадян,
тобто саме Кабінетом Міністрів України
визначається порядок та розміри
соціальних виплат виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України.

Враховуючи викладене, положення ст. ст.
12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» підлягають
застосуванню з урахуванням
особливостей, передбачених Законом
України «Про державний бюджет України
на 2013 рік», які є останніми за часом
набуття чинності та встановлюють
особливості регулювання спірних
відносин, відповідно до яких на Кабінет
Міністрів України покладено виконання
функцій щодо встановлення розмірів
відповідних виплат.

З огляду на наведене вважає, що вимоги
позивачки про стягнення з УПСЗН
Жовтневого району на її користь
недоотриманої суми щорічної грошової
допомоги до 5 травня за 2013 рік є
необґрунтованими.

Враховуючи вимоги позивачки, письмові
заперечення відповідача, дослідивши та
оцінивши надані докази, прихожу до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2
задоволенню не підлягають. При цьому
виходжу з наступних підстав.

Згідно із посвідченням Серії АА № 124271
ОСОБА_2 має право на пільги, встановлені
законодавством України для ветеранів
війни – учасників бойових дій,
знаходиться на обліку в УПСЗН
Жовтневого району м. Маріуполя.

Відповідно до ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно - правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Правовий статус ветеранів війни,
забезпечення створення належних умов
для їх життєзабезпечення, сприяння
формуванню в суспільстві шанобливого
ставлення до них визначає Закон
України “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту ”.

Відповідно до статті 12 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» щорічно до 5
травня учасникам бойових дій
виплачується разова грошова допомога
у розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком.

Відповідно до вимог статті 17
вищевказаного Закону фінансування
витрат, пов’язаних з введенням в дію
цього Закону, здійснюється за рахунок
коштів державного та місцевого
бюджетів.

З довідки УПСЗН Жовтневого району м.
Маріуполя від 06.12.2013 року вбачається, що
в 2013 році позивачці було сплачено
щорічну разову грошову допомогу у
розмірі 745 грн. як учаснику бойових дій,
відповідно до Закону України « Про
статус ветеранів війни та гарантії їх
соціального захисту».

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється
в розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність. При
цьому відповідно до с. 3 ст. 28 цього
Закону мінімальний розмір пенсії за
віком застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених відповідно до цього
Закону.

У даному випадку спірним питанням є
розмір вказаних виплат.

Кабінет Міністрів України згідно з
пунктом 2 частини 1 статті 20 Закону
України «Про Кабінет Міністрів
України», забезпечує проведення
державної соціальної політики,
соціальний захист громадян та вживає
заходів щодо підвищення реальних
доходів населення.

За частиною 1 статті 17 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» фінансування
витрат, пов'язаних з введенням в дію
цього Закону, здійснюється за рахунок
коштів державного та місцевих
бюджетів.

Згідно з частиною 2 статті 95
Конституції України, будь-які видатки
держави на загальносуспільні потреби,
розмір і цільове спрямування цих
видатків визначаються виключно
Законом про Держаний бюджет України.

Частиною 2 статті 4 Бюджетного кодексу
України передбачено, що виключно
Законом про Державний бюджет України
визначаються надходження та витрати
Державного бюджету України.

Частинами 1, 2 статті 23 Бюджетного
кодексу України передбачено, що
будь-які бюджетні зобов'язання та
платежі з бюджету можна здійснювати
лише за наявності відповідного
бюджетного призначення.

Відповідно до пункту 5 статті 51 цього ж
кодексу розпорядники бюджетних коштів,
беруть бюджетні зобов'язання та
провадять видатки тільки в межах
бюджетних асигнувань.

Пунктом 4 прикінцевих положень Закону
України «Про державний бюджет України
на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році
норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
(Відомості Верховної Ради України, 1993
р., N 45, ст. 425 із наступними змінами),
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Відповідно до п.п. 5 п.1 Постанови
Кабінету Міністрів України від 13.03.2013
року № 149 «Деякі питання виплати у 2013
році разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" та "Про жертви
нацистських переслідувань"», у 2013 році
виплата разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" та "Про жертви
нацистських переслідувань" (далі -
грошова допомога), проводиться до 5
травня Міністерством соціальної
політики шляхом спрямування коштів
Міністерству соціальної політики
Автономної Республіки Крим,
структурним підрозділам з питань
соціального захисту населення
обласних, Київської та
Севастопольської міських державних
адміністрацій (далі - органи
соціального захисту населення) для їх
перерахування через поштові
відділення зв'язку або банки на особові
рахунки громадян за місцем отримання
пенсії (особам, які не є пенсіонерами, -
за місцем їх проживання) у таких
розмірах:

-учасникам війни та колишнім в'язням
концентраційних таборів, гетто, інших
місць примусового тримання, особам, які
були насильно вивезені на примусові
роботи, дітям партизанів, підпільників,
інших учасників боротьби з
націонал-соціалістським режимом у тилу
ворога - 135 гривень.

Відповідно до постанови Окружного
адміністративного суду міста Києва від
20 липня 2011 року, яка не оскаржена та
набула законної сили, окружний суд
зазначив, що виплата разової грошової
допомоги в розмірі, який встановлений
Законом України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", здійснюватись не може завдяки
наявності прогалини у законодавчому
регулюванні виплати щорічної разової
грошової допомоги учасникам бойових
дій, заповнення якої належить виключно
до компетенції державних органів у
відповідності до Конституції та
законів України. Розмір виплати
разової грошової допомоги до 5 травня,
як однієї з державних соціальних
гарантій, встановлено постановою
Кабінету Міністрів України N 341 від 4
квітня 2011 року правомірно з
урахуванням відсутності відповідного
регулювання такої виплати в залежності
від прожиткового мінімуму іншими
нормативно-правовим актами, виходячи з
розміру виділених Законом України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
бюджетних асигнувань та в межах
повноважень Кабінету Міністрів
України наданих Конституцією України
та Законом України «Про Кабінет
Міністрів України».

При прийнятті рішення від 26 грудня 2011
року № 20-рп/2011 у справі щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) пункту 4 розділу VІІ
«;Прикінцеві положення» Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» Конституційний Суд України
виходив з того, що одним з визначальних
елементів у регулюванні суспільних
відносин у соціальній сфері є
додержання принципу пропорційності
між соціальним захистом громадян та
фінансовими можливостями держави, а
також гарантуванням права кожного на
достатній життєвий рівень. Передбачені
законами соціально-економічні права не
є абсолютними. Механізм реалізації цих
прав може бути змінений державою,
зокрема, через неможливість їх
фінансового забезпечення шляхом
пропорційного перерозподілу коштів з
метою збереження балансу інтересів
усього суспільства.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року у справі № 1-11/2012
встановлено, що Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

З огляду на викладене, виходячи з
приписів рішенні Конституційного Суду
України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011
та від 25.01.2012 року у справі № 1-11/2012,
разова грошова допомога до 5-го травня у
2013 році Управлінням праці та
соціального захисту населення
Жовтневого району Маріупольської
міської ради позивачці була здійснена
у розмірах, визначених відповідно до
діючого законодавства, тому суд не
вбачає законних підстав для
задоволення даного позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 95,152 Конституції України, ст.ст. 6,
7, 17-19, 104-106, 159, 161, 162 КАС України, Законом
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення в
Жовтневому районі Маріупольської
міської ради про визнання дій
протиправними, зобов'язання сплатити
щорічну разову грошову допомогу до 5-го
травня 2013 року, як учаснику бойових дій,
- відмовити.

Постанову суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
адміністративного суду Донецької
області через Жовтневий районний суд м.
Маріуполя Донецької області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення
постанови. Особи, які брали участі у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
постанови суду, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання її копії.

Суддя

О.Л. Соловйов