Справа № 2а-12668/09/2670
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2013-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" грудня 2013 р. м. Київ
К-34824/10

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження

касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інкомтрейд»

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 20.10.2010

у справі № 2а-12668/09/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інкомтрейд»

до Державної податкової інспекції у
Печерському районі міста Києва

про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від
15.04.2010 позов задоволено повністю.
Скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ у Печерському
районі м.Києва від 29.09.2009 № /0 та №
/0.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 20.10.2010
постанову суду першої інстанції
скасовано. Прийнято нову постанову про
відмову в задоволенні позову.

ТОВ «Інкомтрейд» подало касаційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду апеляційної інстанції
та залишити без змін постанову суду
першої інстанції. Посилається на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального і процесуального
права: ст.ст. 908, 914, 929, 932 Цивільного
кодексу України, ч. 4 ст. 306, ч. 4 ст. 307, ст.
316 Господарського кодексу України,
ст.ст. 1, 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV,
п. 5.1, п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР, п.п. 7.4.1
п. 7.4, п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» від
28.12.1994 № 334/94-ВР, п. 5 ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 189, ч.
2, ч. 5 ст. 196, ч. 2 ст. 135, ч. 4 ст. 11, ч. 2 ст. 138,
ч. 2 ст. 160, п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 207, п. 1, п. 3 ч. 1 ст.
161, ч. 1 ст. 69, ч. 1, ч. 4 ст. 79, ч. 1, 3 ст. 86, п. 4 ч.
1 ст. 202, ч. 2 ст. 71, ч. 3 ст. 2, ст. 7, ч. 1, ч. 2 ст.
9, ст.159 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
касаційної інстанції дійшов висновку,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

Підставою для визначення позивачеві
за податковим повідомленням-рішенням
від 29.09.2009 № /0 податкового
зобов'язання з податку на прибуток в
загальній сумі 83681,0 грн., в т.ч. 55787,00 грн.
основного платежу та 27894,00 грн. штрафних
(фінансових) санкцій, та за податковим
повідомленням-рішенням від 29.09.2009 №
/0 податкового зобов'язання з
податку на додану вартість в загальній
сумі 66945,00 грн., в т.ч. 44630,00 грн. основного
платежу та 22315 грн. штрафних
(фінансових) санкцій, слугували
висновки перевірки, викладені в акті
від 18.09.2009 № 556/23-10/32491562, про порушення
позивачем вимог п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР та п.п.
7.4.1, п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» від 28.12.1994
№ 334/94-ВР.

За висновками податкового органу
порушення наведених норм законів
полягало у неправомірному включенні
ТОВ «Інкомтрейд» до складу валових
витрат та податкового кредиту витрати
та податок на додану вартість
відповідно за операціями з придбання у
ЗАТ ТЕК «Енерготранс» послуг з
оформлення та відвантаження
вугільного концентрату при відправці
залізничним транспортом, які не
пов'язані з господарською діяльністю.

ТОВ «Інкомтрейд» здійснював такий вид
господарської діяльності як оптова
торгівля вугільним концентратом.
Вугільний концентрат позивачем
придбавався у ТОВ
«Техкорпорація-Союз», ТОВ
«Енергоімпекс», ДП «Вугілля України»,
ТОВ «Ельта Сервіс», ТОВ «Велммакс», ТОВ
«ПК «Орвікс».

За договором від 21.08.2007 № 4255 ТОВ
«Інкомтрейд» поставило ВАТ
«АрселорМіталл Кривий Ріг» вугільний
концентрат на умовах: СРТ
ст.призначення «Кривий Ріг - Головний».
За умовами цього договору ТОВ
«Інкомтрейд» несе витрати з
транспортування товару.

Судом першої інстанції також
встановлено, що для доставки товару між
ТОВ «Інкомтрейд» та ЗАТ «ТЕК
«Енерготранс» укладено договір
транспортного експедирування від
23.03.2006 № Е-23/03-06, згідно з яким
експедитор виконав послуги з
перевезення товару залізничним
транспортом у листопаді-грудні 2007 року,
що оформлено первинними документами:
рахунками-накладними, реєстрами
залізничних накладних, актами наданих
експедиційних послуг, залізничними
накладними - квитанціями про приймання
вантажу.

Вартість послуг з перевезення
вугільного концентрату залізничним
транспортом та винагороду експедитора
в розмірі 1% ТОВ «Інкомтрейд» сплатило
постачальникові таких послуг - ЗАТ ТЕК
«Енерготранс» на підставі
рахунків-фактур від 21.11.2007 № 2791, № 2792,
від 30.11.2007 № 2886, № 2887 та від 31.12.2007 № 3317,
№ 3318.

Для надання правової оцінки щодо
формування платником податку на
прибуток валових витрат, а платником
податку на додану вартість -
податкового кредиту з такого податку
необхідно застосовувати положення ст. 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» від 28.12.1994 №
334/94-ВР та п.п. 7.2, 7.4, 7.5 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, якими
регламентувався порядок визначення
валових витрат та податкового кредиту
на час виникнення спірних
правовідносин та якого платник
податків (покупець) зобов'язаний був
дотримуватися.

За умови реального здійснення
платником податку господарської
операції з придбання послуг, що
призвела до об'єктивної зміни складу
активів такого платника (покупця), у
межах господарської діяльності, за
відсутністю з боку такого платника
порушення вказаних вище вимог Законів
при формуванні валових витрат та
податкового кредиту, останній не може
бути позбавлений такого права.

Судом першої інстанції, з огляду на
позицію податкового органу про
придбання позивачем послуг з
відвантаження вугільного концентрату
при відправці залізничним транспортом
та його перевезенні поза межами
господарської діяльності, досліджено
питання щодо мети придбання позивачем
таких послуг, в результаті чого суд
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що послуги придбані позивачем з метою
використання у власній господарській
діяльності.

Зокрема, судом першої інстанції
достовірно встановлено, що придбані у
ЗАТ «ТЕК «Енерготранс» послуги
пов'язані зі здійсненням господарської
діяльності позивача з поставки
вугільного концентрату ВАТ
«АрселорМіталл Кривий Ріг».
Господарські операції підтверджені
первинними бухгалтерськими
документами, які відповідають вимогам
ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV.

При цьому судом першої інстанції в
судовому засіданні безпосередньо були
досліджені всі первинні документи, в
т.ч. залізничні накладні, на
відсутність яких вказував податковий
орган, та залучені до матеріалів
справи. Натомість, суд апеляційної
інстанції безпідставно залишив це поза
увагою, також вказавши на відсутність
залізничних накладних, що не
відповідає дійсності.

Суд апеляційної інстанції не
спростував достовірно встановлених
судом першої інстанції в результаті
дослідження та оцінки доказів -
первинних документів, що містять
відомості про господарську операцію та
підтверджують її здійснення, обставин
щодо придбання послуг з метою
використання в господарській
діяльності, формально поклавши в
основу постанови про відмову в
задоволенні позову обставини, на які
посилався податковий орган в акті
перевірки, які, своєю чергою, не є
такими, що свідчать про придбання
позивачем послуг поза межами
господарської діяльності.

Зважаючи на викладене, необґрунтована
постанова суду апеляційної інстанції
підлягає скасуванню, а помилково
скасована законна та обґрунтована
постанова суду першої інстанції -
залишенню в силі.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 226, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інкомтрейд» задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 20.10.2010
скасувати та залишити в силі постанову
Окружного адміністративного суду
м.Києва від 15.04.2010.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, передбачених
статтею 237 Кодексу адміністративного,
за заявою, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Н.Г. Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун