Справа № 2а-1169/09/2770
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2013-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" листопада 2013 р. м.
Київ К-15955/10

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої
Г.К., Рибченка А.О.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Нахімовському районі м. Севастополя на
постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 22.02.2010 у справі № 2а-1169/09/2770

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

до Державної податкової
інспекції у Нахімовському районі м.
Севастополя

про визнання податкового
повідомлення-рішення недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Підприємець в судовому порядку
оскаржив податкове повідомлення -
рішення від 02.07.2009 № /0, яким
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання за платежем "податок з
доходів фізичних осіб" у розмірі 61 760,95
грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що єдиним наслідком
перевищення граничного розміру
виручки платником єдиного податку є
перехід його на загальну систему
оподаткування з кварталу, наступного
за тим, в якому було перевищено
граничний розмір виручки. Інших
наслідків, на думку позивача,
недодержання вимог ст. 1 Указу
Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва", яка передбачає умови
для застосування спрощеної системи
суб'єктами малого підприємництва,
чинне законодавство не містить. Таким
чином, оскільки до закінчення кварталу,
в якому відбулось перевищення
500-тисячного обмеження щодо виручки,
підприємець залишається платником
єдиного податку, отримані ним доходи у
цьому кварталі, у тому числі й доходи,
що перевищують 500 тис. грн.,
оподатковуються виключно єдиним
податком.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Севастополя
від 23.09.2009 у задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того,
що оподаткування доходів, отриманих
платником єдиного податку з порушенням
умов перебування на спрощеній системі
оподаткування (перевищення граничного
розміру виручки платником єдиного
податку), повинно здійснюватися з
урахуванням загальної системи
оподаткування.

Севастопольський апеляційний
адміністративний суд постановою від
22.02.2010 судове рішення першої інстанції
скасував, а позов задовольнив в повному
обсязі, з тих підстав, що єдиним
наслідком перевищення граничного
розміру виручки платником єдиного
податку є перехід його на загальну
систему оподаткування, починаючи з
наступного звітного періоду, оскільки
ст. 6 Указу Президента України "Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва" визначено, що суб'єкт
малого підприємництва, який сплачує
єдиний податок, не є платником податку
на доходи фізичних осіб, а результати
від своєї діяльності підприємець
повинен оподатковувати виключно за
умовами встановленими вищезазначеним
Указом.

Не погодившись із судовим рішенням
апеляційної інстанції, податкова
інспекція подала касаційну скаргу, де
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, просить зазначене
судове рішення скасувати та залишити в
силі постанову суду першої інстанції.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, позивач у 2008 році перебував
на спрощеній системі оподаткування. У IV
кварталі 2008 Підприємцем було отримано
виручку у розмірі 1 048 986,25 грн., що
перевищує 500 тис. грн., а з І кварталу 2009
року позивач перейшов на загальну
систему оподаткування.

За період з 01.04.2006 по 31.03.2009 відповідачем
було проведено планову документальну
перевірку Підприємця щодо дотримання
податкового та валютного
законодавства за цей період.

У ході перевірки фахівці Державної
податкової інспекції дійшли висновку,
викладеному в акті перевірки від 23.06.2009,
що в порушення пп. 4.2.8 п. 4.2 ст. 4, пп. 8.1.3 п.
8.1 ст. 8, абз. "а", "в" п.19.1 ст.19 Закону
України від 22.05.2003 № 889-IV "Про податок з
доходів фізичних осіб", ст. 13 Декрету
Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 №
13-92 "Про прибутковий податок з громадян"
позивачем до складу загального
оподатковуваного доходу за 2008 рік не
включено суми у розмірі 548 986,25 грн., в
результаті чого занижено податок з
доходів фізичних осіб на суму 61 760,95 грн.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем винесено оскаржуване
податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до пп. 9.12.1 п. 9.12 ст. 9 Закону
України "Про податок з доходів фізичних
осіб" оподаткування доходів, отриманих
фізичною особою від продажу нею
товарів (надання послуг, виконання
робіт) у межах її підприємницької
діяльності без створення юридичної
особи, а також фізичною особою, яка
сплачує ринковий збір, здійснюється за
правилами, встановленими спеціальним
законодавством з цих питань, з
урахуванням норм цього пункту.

Указ Президента України від 03.07.1998 №727/98
"Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва" (далі - Указ №727/98) є
спеціальним нормативним актом, що
визначає правила оподаткування
доходів суб'єктів підприємницької
діяльності - фізичних осіб, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи.

Так, ст. 1 Указу № 727/98 встановлено, що
спрощена система оподаткування, обліку
та звітності запроваджується для
суб'єктів малого підприємництва
фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн.

Виручкою від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) вважається
сума, фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг)
(абзац 5 вказаної статті).

Приписами ст. 6 Указу визначено, що
суб'єкт малого підприємництва, який
сплачує єдиний податок, не є платником
податку на доходи фізичних осіб,
оскільки вказаний податок сплачується
ним у складі єдиного податку.

Відповідно до ст. 2 цього Указу фізична
особа, зареєстрована як платник
єдиного податку, сплачує такий податок
за ставкою, встановленою місцевими
радами за місцем державної реєстрації
платника, залежно від виду його
діяльності. При цьому, лише за умов
додержання приписів зазначеного Указу,
доходи, отримані від здійснення
підприємницької діяльності, що
обкладаються єдиним податком, не
включаються до складу сукупного
оподатковуваного доходу за підсумками
звітного року такого платника податку
та осіб, що перебувають з ним у трудових
відносинах, а сплачена сума єдиного
податку є остаточною і не включається
до перерахунку загальних податкових
зобов'язань як самого платника податку,
так і осіб, які перебувають з ним у
трудових відносинах, включаючи членів
його сім'ї, які беруть участь у
підприємницькій діяльності.

Зважаючи на викладене, несплата
податку з доходів фізичних осіб, як це
передбачено для платників єдиного
податку, можлива лише в разі дотримання
суб'єктом малого підприємництва умов
перебування на спрощеній системі
оподаткування. Зазначене стосується
також і відповідності граничного
обсягу виручки платника єдиного
податку розмірам, визначеним Указом.

Статтею 5 вказаного Указу передбачено,
що у разі порушення вимог, установлених
ст. 1 цього Указу, платник єдиного
податку повинен перейти на загальну
систему оподаткування, обліку та
звітності, починаючи з наступного
звітного періоду (кварталу).

У той же час зазначений Указ не містить
положень, які б регулювали питання
оподаткування сум, що перевищили
граничний обсяг виручки, встановлений
законодавцем.

За таких обставин оподаткування
доходів, отриманих платником податків
єдиного податку з порушенням умов
перебування на спрощеній системі
оподаткування, повинно здійснюватися з
урахуванням загальної системи
оподаткування, зокрема, доходи
(виручка), отримані таким суб'єктом,
підлягають оподаткуванню у порядку,
встановленому розділом IV Декрету
Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 №
13-92 "Про прибутковий податок з
громадян", який відповідно до п. 22.10 ст. 22
Закону України "Про податок з доходів
фізичних осіб" діє у частині
оподаткування доходів фізичних осіб
від зайняття підприємницькою
діяльністю, та застосовується з
урахуванням положень п. 9.12 ст. 9 цього
Закону до набрання чинності
спеціальним законом з питань
оподаткування фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності.

Абзацом 1 ст. 13 Декрету № 13-92 визначено,
що оподаткуванню підлягають доходи
громадян, одержані протягом
календарного року від здійснення
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, а також інші
доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III
цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) i документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути
підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при
проведенні остаточних розрахунків за
нормами, визначеними Головною
державною податковою інспекцією
України за погодженням з Міністерством
економіки України та Державним
комітетом України по сприянню малим
підприємствам та підприємництву (абзац
2 вказаної статті).

Таким чином, у разі перевищення
граничного розміру виручки у платника
єдиного податку виникає не тільки
обов`язок переходу у наступному
податковому періоді на загальну
систему оподаткування, а й
оподаткування суми такого перевищення
за ставкою, передбаченою ст. 7 Закону №
889-IV.

Висновок суду апеляційної інстанції
про те, що перехід платника податків,
який обрав спрощену систему
оподаткування та звітності, у
наступному податковому періоді на
загальну систему оподаткування є
єдиною передбаченою санкцією для
такого платника не відповідає
правильному застосуванню наведених
норм, оскільки оподаткування за
ставкою єдиного податку може мати
місце при дотриманні норм Указу № 727/98,
а у випадку недотримання вказаних норм,
зокрема щодо перевищення граничного
розміру виручки, передбачає
оподаткування таких сум на загальних
підставах, оскільки при цьому
відпадають встановлені ст. 1 Указу №
727/98 юридичні підстави для пільгового
режиму оподаткування.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що у разі
перевищення граничного розміру
виручки у платника єдиного податку
виникає не тільки обов`язок переходу у
наступному податковому періоді на
загальну систему оподаткування, а й
оподаткування суми такого перевищення
із застосуванням правил загальної
системи оподаткування, а тому
донарахування державним податковим
органом Підпрємцю податкового
зобов'язання за платежем "податок з
доходів фізичних осіб" у розмірі 61 760,95
грн. є правомірним.

За викладених обставин суд першої
інстанції застосував норми
матеріального та процесуального права
та спір у справі вирішив правильно,
тому рішення суду апеляційної
інстанції підлягає скасуванню, а
рішення ухвалене судом першої
інстанції - залишенню в силі.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Нахімовському районі м.
Севастополя задовольнити.

Постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 22.02.2010 у справі № 2а-1169/09/2770
скасувати та залишити в силі постанову
Окружного адміністративного суду м.
Севастополя від 23.09.2009.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, крім як з
підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К. Голубєва

А.О. Рибченко