Справа № 2а-2596/10/1670
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/527/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому
судовому засіданні касаційну скаргу
Гадяцької міжрайонної державної
податкової інспекції Полтавської
області на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
07.10.2010 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 09.12.2010 у справі №2а-2596/10/1670 за
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Гадяцької міжрайонної
державної податкової інспекції в
Полтавській області (Зіньківське
відділення) про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судом першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія:

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 07.10.2010,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 09.12.2010,
позові вимоги фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1,
позивач) до Гадяцької міжрайонної
державної податкової інспекції в
Полтавській області (Зіньківське
відділення) (далі - Гадяцька МДПІ в
Полтавській області, відповідач)
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення від 02.07.2009
№013101710/0.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Гадяцька МДПІ
Полтавської області 31.12.2010 звернулась з
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, який
своєю ухвалою від 12.01.2011 прийняв її до
свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просив
скасувати постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
07.10.2010 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 09.12.2010, прийняти нове рішення, яким
у задоволенні позовних вимог
відмовити.

В обґрунтування своїх вимог відповідач
посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, ст. 129 Конституції України, ст.
13 Декрету Кабінету Міністрів України
«Про прибутковий податок з громадян»
від 26.12.1992 №13-92 (далі-Декрет №13-92), ст.13
Інструкції про оподаткування доходів
фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю,
затвердженої наказом Міністерства
фінансів України Головної державної
податкової інспекції України від 21.04.1993
№12 (далі-Інструкція №12), ст.ст.7, 9, 86, 138,
159, 163 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Перевіривши матеріалами справи,
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів, дійшла висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій було
встановлено, що у період з 25.05.2009 по
04.06.2009 працівниками Гадяцької МДПІ в
Полтавській області проведено виїзну
планову перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства за період з 01.04.2006 по
31.03.2009, за результатами якої складено
акт від 17.06.2009 №452/17-НОМЕР_1.

На підставі акту перевірки
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення-рішення від 02.07.2009
№/0, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання за платежем
прибутковий податок на доходи від
підприємницької діяльності та інших
доходів громадян у розмірі 35277,42грн.

Фактичною підставою для визначення
податкового зобов'язання слугував
висновок контролюючого органу про
порушення позивачем вимог ст.13 Декрету
№13-92, ст.13 Інструкції №12, в результаті
чого позивачем занижено суму чистого
доходу за 2006 рік на суму 36022,00грн.
(додатково нараховано податок з
доходів фізичних осіб - суб'єктів
господарської діяльності в сумі
4708,86грн. (13%)), за 2007 рік занижено суму
чистого доходу на 65177,97грн. (додатково
нараховано податок з доходів фізичних
осіб - суб'єктів господарської
діяльності в сумі 9776,69грн. (15%)), за 2008 рік
занижено суму чистого доходу на
65177,97грн. (додатково нараховано податок
з доходів фізичних осіб - суб'єктів
господарської діяльності в сумі
19915,35грн. (15%)), за 1-й квартал 2009 рік
занижено суму чистого доходу на
5843,44грн. (додатково нараховано податок
з доходів фізичних осіб - суб'єктів
господарської діяльності в сумі
876,52грн. (15%)). При цьому, податковий орган
виходив з того, що підприємець,
здійснюючи, в тому числі, і інші види
діяльності (оптові поставки
м'ясопродуктів), крім продажу товарів і
надання супутніх такому продажу послуг
на ринках, доходи, одержані нею від
здійснення інших видів
підприємницької діяльності, не
оподаткувала в загальному порядку.

Згідно з пп. 9.12.1 п.9.12. ст. 9 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» (далі-Закон України
№889-ІV) оподаткування доходів,
отриманих фізичною особою від продажу
нею товарів (надання послуг, виконання
робіт) у межах її підприємницької
діяльності без створення юридичної
особи, а також фізичною особою, яка
сплачує ринковий збір справляється за
правилами встановленими спеціальним
законодавством з цих питань, з
урахуванням норм цього пункту.

Відповідно до п. 22.10 ст.22 вказаного
Закону було визнано таким, що втратив
чинність Декрет №13-92, крім розділу IV в
частині оподаткування доходів
фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю, який
застосовується з урахуванням положень
п. 9.12. ст. 9 Закону України №889-ІV та діє
до набрання чинності спеціальним
законом з питань оподаткування цих
осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності.

Вказаними нормами закону врегульовано
питання сплати податку фізичними
особами -суб'єктами підприємницької
діяльності, які знаходяться на
загальній системі оподаткування чи
сплачують фіксований податок за
придбаним патентом.

Статтею 13 Декрету №13-92 встановлено, що
оподаткуванню підлягають доходи
громадян, одержані протягом
календарного року від здійснення
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, а також інші
доходи громадян, передбачені як об'єкти
оподаткування у розділах II та III цього
Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий дохід, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути
підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при
проведенні остаточних розрахунків за
нормами, визначеними Головною
Державною податковою інспекцією
України за погодженням з Міністерством
економіки України та Державним
комітетом України по сприянню малим
підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів,
належать витрати, які включаються до
складу валових витрат виробництва
(обігу) або підлягають амортизації
згідно з Законом України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Статтею 13 Інструкції №12, передбачено,
що оподаткуванню підлягають доходи,
одержані за звітний податковий період
фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності від
продажу нею товарів (надання послуг,
виконання робіт) у межах її
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи.

Якщо фізична особа - суб'єкт
підприємницької діяльності отримує
інші доходи, ніж зазначені у частині
першій цього пункту, то такі доходи
оподатковуються за загальними
правилами, встановленими законом з
питань оподаткування доходів фізичних
осіб для платників податку, що не є
такими суб'єктами підприємницької
діяльності.

Відповідно до ст. 14 Декрету №13-92
громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи, мають право
самостійно обрати спосіб
оподаткування доходів, одержаних від
цієї діяльності, за фіксованим
розміром податку (далі фіксований
податок) шляхом придбання патенту за
умови, якщо: кількість осіб, які
перебувають у трудових відносинах з
таким громадянином - платником податку,
включаючи членів його сім'ї, які беруть
участь у підприємницькій діяльності,
не перевищує п'яти; валовий доход
такого громадянина від самостійного
здійснення підприємницької діяльності
або з використанням найманої праці за
останні 12 календарних місяців, що
передують місяцю придбання патенту, не
перевищує семи тисяч
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; громадянин здійснює
підприємницьку діяльність з продажу
товарів і надання супутніх такому
продажу послуг на ринках та є платником
ринкового збору згідно з
законодавством. Доходи такого
громадянина, одержані від здійснення
інших видів підприємницької
діяльності, оподатковуються у
загальному порядку.

Доходи громадянина, одержані від
здійснення підприємницької
діяльності, що оподатковуються
фіксованим податком, не включаються до
складу його сукупного
оподатковуваного доходу за підсумками
звітного року, а сплачена сума
фіксованого податку є остаточною і не
включається до перерахунку загальних
податкових зобов'язань такого платника
податку або осіб, які перебувають з ним
у трудових відносинах, чи членів його
сім'ї, які беруть участь у
підприємницькій діяльності.

У разі сплати фіксованого податку
платник такого податку звільняється
від ведення обов'язкового обліку
доходів і витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП
ОСОБА_1 здійснювала підприємницьку
діяльність без створення юридичної
особи за самостійно обраним способом
оподаткування доходів, одержаних від
цієї діяльності, за фіксованим
податком шляхом придбання патенту.
Господарську діяльність позивач
здійснював реалізуючи на ринку місті
Зіньків м'ясопродукти, закуплені у
населення.

ФОП ОСОБА_1 здійснювала продаж
м'ясопродуктів за попередньою
домовленістю сторін, при цьому з
покупцем укладався письмовий договір,
за яким розрахунки проводилися шляхом
зарахування коштів на рахунки позивача
в установах банків.

Фактична сплата за реалізовані товари
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями довідок про суми
зарахування коштів на рахунки в
установах банків обслуговуючих
позивача.

Матеріали справи також містять копії
договорів купівлі-продажу та про
надання послуг по постачанню продуктів
харчування (м'ясопродуктів) укладених
із Зіньківською міською радою,
Лютенсько-Будищанською,
Велико-Павлівською, Тарасівською,
Удовиченківською, Власівською,
Проценківською сільськими радами
Полтавської області, за якими ФОП
ОСОБА_1 зобов'язувалась продавати або
постачати товар (м'ясо) покупцям
(замовникам), а ті, в свою чергу,
приймати та оплачувати вартість
товару.

До матеріалів справи також залучено
довідки Шилівської сільської ради
Зіньківського району Полтавської
області, Проценківської сільської ради
Зіньківського району Полтавської
області, Зіньківської міської ради
Полтавської області,
Великопавлівської сільської ради
Зіньківського району Полтавської
області, Лютенсько-Будищанської ради
Зінківського району Полтавської
області, Тарасівської сільської ради
Зінківського району Полтавської
області, Удовиченківської сільської
ради Зінківського району Полтавської
області в яких зазначено, що придбання
м'яса та м'ясопродуктів згідно
договорів, укладених з ФОП ОСОБА_1
здійснювалося лише на території
Зінківського ринку.

Згідно даних акту перевірки
контролюючим органом також
встановлено, що у поданих до Гадяцької
МДПІ деклараціях про одержані доходи
за 2006 рік, 2007 рік, 2008 рік та 1-й квартал 2009
року ФОП ОСОБА_1 зазначала, що здійснює
торгівлю за патентом (фіксованим
податком), суми доходів, отриманих на
рахунки в банках, у деклараціях не
відобразила.

Виходячи з цього, податковим органом
зроблено висновок, що сума валового
доходу одержаного ФОП ОСОБА_1 у період з
2006 року по 1 квартал 2009 року має бути
занесена до декларації про доходи та
відображена у графі валовий дохід
платника податку, який фактично
становить за 2006 рік - 48296,21грн., за 2007 рік
- 86903,96гри., за 2008 рік - 177025,34грн., за 1
квартал 2009 року 7791,25грн.

На спростування позовних вимог
податковий орган посилається на наявну
в матеріалах справи первинну
документацію (платіжні доручення,
накладні, рахунки-фактури) на поставку
м'ясопродуктів у період з 2006 - 2009 роках
по взаємовідносинах ФОП ОСОБА_1 з
місцевими радами Зіньківського району,
як доказ того, що обсяги реалізованої
продукції у перевіряємий період носять
ознаки оптової торгівлі, яка мала місце
поза межами ринку.

Законодавче визначення терміну
роздрібної торгівлі знаходить своє
відображення, зокрема, у ст. 1 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» як
діяльність по продажу товарів
безпосередньо громадянам та іншим
кінцевим споживачам для їх особистого
некомерційного використання незалежно
від форми розрахунків. Аналогічне
визначення роздрібної торгівлі
наведено і в ст. 698 Цивільного кодексу
України, а саме: за договором
роздрібної купівлі-продажу продавець,
який здійснює підприємницьку
діяльність з продажу товару,
зобов'язується передати покупцеві
товар, що звичайно призначається для
особистого, домашнього або іншого
використання, не пов'язаного з
підприємницькою діяльністю, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
оплатити його.

Отже, при роздрібній торгівлі
здійснюється реалізація товарів
безпосередньо населенню або
підприємствам. В результаті роздрібної
торгівлі товар вибуває з сфери
обертання і споживається в домашньому
господарстві або виробництві.

З матеріалів справи вбачається, що за
договорами, укладеними між позивачем
та місцевими радами, м'ясопродукти
постачалися кінцевому споживачу без
мети їх подальшого комерційного
використання.

Згідно довідки від 14.02.2010 №16, виданої
ФОП ОСОБА_1, директором підприємства
Зіньківської районної спілки
споживчих товариств «Зіньківський
ринок», за підприємцем закріплено
торгові місця №33 та №34 для здійснення
торгівлі м'ясом. Ринковий збір
сплачується вчасно і в повному обсязі.

Згідно пункту 35 Правил торгівлі на
ринках, затверджених спільним наказом
Міністерства економіки та з питань
європейської інтеграції України,
Міністерства внутрішніх справ України,
Державної податкової адміністрації
України, Державного комітету
стандартизації, метрології та
сертифікації України від 26.02.2002
№57/188/84/105 (далі-Правила), обов'язок
справляння ринкового збору, контролю
за його оплатою продавцями та
перерахуванням цього збору до
місцевого бюджету в терміни та в
обсягах, передбачених чинним
законодавством, покладено саме на
адміністрацію ринку.

Пунктом 23 зазначених Правил
передбачено, що ринковий збір та інші
платежі справляються після проведення
ветеринарно-санітарної експертизи
продукції тваринного та рослинного
походження до початку торгівлі.
Торгівля без документів, що
підтверджують сплату ринкового збору
забороняється.

На підтвердження факту реалізації
м'яса саме на території ринку до
матеріалів справи залучено експертні
висновки продуктів тваринного
походження Зіньківської лабораторії
ветсанекспертизи, що реалізовувались
ФОП ОСОБА_1 на Зінківському ринку.

З огляду на зазначене, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про те, що позивач
виконав всі вимоги передбачені ст.14
Декрету №13-92 для громадян, що
здійснюють підприємницьку діяльність
та обрали спосіб оподаткування
доходів, одержаних від цієї діяльності,
за фіксованим розміром податку шляхом
придбання патенту, що дає підстави для
звільнення останнього від ведення
обов'язкового обліку доходів і витрат.

Щодо перевищення позивачем у 2008 році
передбаченого ст. 14 Декрету №13-92
граничного розміру валового доходу при
здійсненні підприємницької діяльності
за фіксованим податком, то слід
зазначити, що питання оподаткування
доходів, отриманих фізичною особою -
суб'єктом підприємницької діяльності
або фізичною особою, що сплачує
ринковий збір врегульовано п. 9.12 ст. 9
Закону України №889-ІV.

Відповідно до пп. 9.12.2 п. 9.12 ст. 9 Закону
України №889-ІV, якщо фізична особа -
суб'єкт підприємницької діяльності або
фізична особа, яка сплачує ринковий
збір, отримує інші доходи, ніж
визначені у підпункті 9.12.1 цього пункту,
то такі доходи оподатковуються за
загальними правилами, встановленими
цим Законом для платників податку, що
не є такими суб'єктами підприємницької
діяльності.

Таким чином, оподаткуванню за
загальними правилами підлягають лише
«інші доходи». У даному випадку під
«іншими доходами» слід розуміти
доходи, які отримані фізичною особою
від здійснення діяльності, коли
ринковий збір не сплачується.

Разом з тим, відповідач під «інші
доходи» підвів суму перевищення
граничного розміру доходу та торгівлю
м'ясопродуктами за договорами. Проте,
ці поняття не є тотожними, а доказів
того, що позивач отримав у перевіряємий
період доходи від здійснення
підприємницької діяльності, в той час
як ринковий збір не сплачувався,
відповідачем не надано.

З огляду на зазначене та за
встановлених судом обставин,
нарахування позивачу податку з доходів
фізичних осіб в сумі 35277,42грн. в період
його перебування на фіксованому
податку є неправомірним.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судами
попередніх інстанцій при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 210, 2201, 223, 224, 230, 231, ч.5
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Гадяцької
міжрайонної державної податкової
інспекції Полтавської області
залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 07.10.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 09.12.2010
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв