Справа № 2а-16588/12/2670
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 січня 2014 року 11:00 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Іщука І.О.,
розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1, ОСОБА_2, Київської
міської організації Всеукраїнська
громадянська організація
«Громадянська позиція»до третя особа 1
третя особа 2 третя особа 3Київської
міської державної адміністрації
(Виконавчий орган Київської міської
ради) Публічне акціонерне товариство
«Спеціальне науково-реставраційне
проектне будівельно-виробниче
підприємство «Укрреставрація»,
Регіональне відділення Фонду
державного майна України по м. Києву
Міністерство культури
Українипровизнання нечинним та
скасування розпорядження № 329 від
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:
ОСОБА_1, ОСОБА_2, Київська міська
організація Всеукраїнська
громадянська організація
«Громадянська позиція» звернулися до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Київської міської
державної адміністрації (Виконавчий
орган Київської міської ради), треті
особи: Публічне акціонерне товариство
«Спеціальне науково-реставраційне
проектне будівельно-виробниче
підприємство «Укрреставрація»,
Регіональне відділення Фонду
державного майна України по м. Києву,
Міністерство культури України про
визнання нечинним та скасування
розпорядження № 329 від 29.02.2012 р.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
Київською міською радою (Київської
міської державної адміністрації)
прийнято незаконне Розпорядження від
29.02.2012 р. № 329 «Про проектування та
реконструкцію нежитлових приміщень
будівлі «Гостинний двір» будинку № 4 на
Контрактовій площі у Подільському
районі», яким Публічному акціонерному
товариству «Спеціальне
науково-реставраційне проектне
будівельно-виробниче підприємство
«Укрреставрація» надано право на
проектування та реконструкцію
нежитлових приміщень будівлі
«Гостинний двір» будинку № 4 на
Контрактовій площі у Подільському
районі під торговельно-офісний центр
за умови виконання пункту 2 вказаного
Представники позивачів в судому
засіданні підтримали позовні вимоги та
просили суд задовольнити їх в повному
обсязі. В обґрунтування заявлених
позовних вимог зазначили, що вважають,
що Розпорядження від 29.02.2012 р. № 329 «Про
проектування та реконструкцію
нежитлових приміщень будівлі
«Гостинний двір» будинку № 4 на
Контрактовій площі у Подільському
районі» прийнято поза межами
компетенції відповідача та з істотним
порушенням норм законодавства в сфері
охорони культурної спадщини, у зв'язку
з чим, оскаржуване розпорядження
підлягає визнанню нечинним та
скасуванню. Розпорядження відповідача
про реконструкцію будівлі, розміщеної
в межах історико-архітектурних
заповідників, прийняте всупереч
містобудівним обмеженням,
встановленим Законом України «Про
охорону культурної спадщини» та
Розпорядженням КМДА № 979 від 17.05.2002 р. та
без попереднього дозволу центрального
органу виконавчої влади у сфері
охорони культурної спадщини. Крім того,
будівля Гостинного двору на
Контрактовій площі, 4 у м. Києві ніколи
не була об'єктом комунальної власності,
що виключає можливість розпорядження
нею з боку відповідача на правах
власника та в межах функцій органу
місцевого самоврядування. Приймаючи
оскаржуване розпорядження, відповідач
вийшов за межі наданої йому
Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти заявлених
позовних вимог та просив відмовити в
його задоволенні з огляду на його
необґрунтованість. Згідно наданих
письмових пояснень зазначив, що
будинок Гостинного двору втратив
статус пам'ятки національного значення
на підставі Постанови Кабінету
Міністрів України «Про виключення
будівлі гостинного двору у м. Києві із
списку пам'ятників архітектури
Української РСР, що перебувають під
охороною держави» від 15.08.2011 р. № 1380.
Крім того, зазначене розпорядження
КМДА стосується виключно
«реконструкції нежитлових приміщень
будівлі», а не самої будівлі. Так чинним
законодавством не заборонено
здійснення реконструкції нежитлових
приміщень будівлі, що знаходиться в
межах заповідників та немає
пам'яткоохоронного статусу. Щодо
набуття чинності оскаржуваним
розпорядженням зазначив, що воно має
ненормативний характер та стосується
прав осіб, що зазначені в рішенні.
Враховуючи, що приміщення будівлі не є
об'єктом культурної спадщини, то
здійснювана реконструкція не може
породжувати у позивача жодних прав.
Представник третьої особи 1 в судовому
засіданні заперечив проти позовних
вимог та просив суд відмовити в їх
задоволенні в повному обсязі. Згідно
наданих письмових пояснень зазначив,
що є орендарем будівлі Гостинного
двору за адресою: м. Київ, Контрактова
площа, 4. Оскаржуваним розпорядженням
доручено ПАТ «Спеціальне
науково-реставраційне проектне
будівельно-виробниче підприємство
«Укрреставрація» забезпечити
проектування та здійснити
реконструкцію нежитлових приміщень
будівлі «Гостинний двір» будинку № 4 на
Контрактовій площі у Подільському
районі під торговельно-офісний центр
за умови виконання пункту 2 цього
розпорядження. Позивачами не надано
доказів того, що до Контактової площі у
м. Києві є затверджені положення про
історико-культурний заповідник та
історико-культурні заповідні
території. Гостинний двір не було
включено до Державного реєстру
нерухомих пам'яток України. Постанова
Кабінету Міністрів УРСР від 18.05.1987 № 183
«Про оголошення комплексу пам'яток
історичного центру м. Києва державним
історико-культурним заповідником
«Стародавній Київ»» та Розпорядження
Київської міської державної
адміністрації від 17.05.2002 р. № 979 не може
застосовуватися до будівель
Гостинного двору. Саме Розпорядження
КМДА від 29.02.2012 р. № 329 стосується
виключно реконструкції нежитлових
приміщень будівлі. Зокрема, позивачами
зазначено, що порушуються їх права у
сфері охорони культурної спадщини та
як членів територіальної громади міста
як складової системи місцевого
самоврядування. Проте не вказано в чому
саме полягає порушення прав
громадської організації та громадян
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Таким чином, права
позивачів оскаржуваним Розпорядженням
№ 329 порушено не було.
В судовому засіданні 21.02.2013 р. суд
задовольнив клопотання представника
відповідача та залучив до участі у
справі третю особу 2 на стороні
позивачів, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - Регіональне
відділення фонду державного майна
України та третю особу 3 на стороні
позивачів, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - Міністерство
Представник третьої особи 2 в судовому
засіданні усно заперечив проти
заявлених позовних вимог.
Представник третьої особи 3 в судове
засідання не з'явився, про час, дату та
місце судового розгляду справи був
повідомлений належним чином, докази
чого містяться в матеріалах справи.
Разом із письмовими поясненнями у
справі, 13.03.2013 р. представником третьої
особи 3 заявлено клопотання про розгляд
справи без його участі. Згідно наданих
письмових пояснень зазначив, що
розташування будівлі Гостинного двору
на Контрактовій площі в м. Києві
обумовлює низку містобудівних та інших
обмежень стосовно вказаного об'єкта
нерухомості. На території
забороняється діяльність, що негативно
впливає або може негативно вплинути
на стан збереження об'єктів культурної
спадщини, режим їх охорони та
використання. Згідно з постановою Ради
Міністрів Української РСР від 18.05.87 № 183
його оголошено державним
історико-архітектурним заповідником
«Стародавній Київ». На сьогоднішній
день заповідник не має статусу
юридичної особи. Законом України «Про
охорону культурної спадщини» до
повноважень центрального органу
виконавчої влади у сфері охорони
культурної спадщини було віднесено
надання дозволів на проведення робіт
на пам'ятках національного значення,
зокрема погодження програм та
проектів містобудівних, архітектурних
та ландшафтних робіт на пам'ятках
національного значення, їх територіях,
в історико-культурних заповідниках
тощо. Однак даним Законом не
передбачено надання центральним
органом виконавчої влади у сфері
охорони культурної спадщини
попередніх дозволів на проведення
зазначених робіт. Оскаржуване
розпорядження за своїм змістом не є
документом дозвільного характеру, який
дає право на проведення робіт з
реконструкції будівлі Гостинного
двору, а документом, який визначає
умови проведення таких робіт. Щодо
інших обставин справи, то вони не
можуть бути прокоментовані, пояснені
або заперечні, оскільки не входять до
компетенції Міністерства культури
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 28.03.2013 р. було зупинено
набрання законної сили судовим
рішенням у справі № 2а-7460/12/2670.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 25.11.2013 р. провадження у
справі № 2а-16588/12/2670 поновлено.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди
для розгляду справи у судовому
засіданні, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, а також
зважаючи на відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, суд
дійшов висновку про можливість
розгляду справи у письмовому
провадженні.

Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд,

В С Т А Н О В И В:

Київською міською державною
адміністрацією 29.02.2012 р. прийнято
Розпорядження № 329 «Про проектування
та реконструкцію нежитлових приміщень
будівлі «Гостинний двір» будинку № 4 на
Контрактовій площі у Подільському
районі».

29.02.2012 р. Виконавчим органом Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) прийнято
Розпорядження «Про проектування та
реконструкцію нежитлових приміщень
будівлі «Гостинний двір» будинку № 4 на
Контрактовій площі у Подільському
районі» № 329, в п.1 якого вказано, що «ПАТ
«Спеціальне науково-реставраційне
проектне будівельно-виробниче
підприємство «Укрреставрація»
забезпечити проектування та
реконструкцію нежитлових приміщень
будівлі «Гостинний двір» будинку № 4 на
Контрактовій площі у Подільському
районі під торговельно-офісний центр
за умови виконання пункту 2 цього
розпорядження».

ПАТ «СНРПБВП «Укрреставрація» орендує
будівлю Гостинного двору за адресою: м.
Київ, Контрактова площа, 4, згідно
договорів оренди № 149 від 18.03.1994 р. та
від 15.10.2012 р.

Позивачі вважаючи, що оскаржуваним
розпорядженням порушуються їхні права
у сфері охорони культурної спадщини та
як членів територіально громади міста,
як складової системи місцевого
самоврядування звернулись до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом за захистом своїх прав
та інтересів.

Вирішуючи дану справу суд виходить з
наступного.

Законом України «Про охорону
культурної спадщини» від 8 червня 2000
року N 1805-III (надалі - Закон N 1805-III)
врегульовано правові, організаційні,
соціальні та економічні відносини у
сфері охорони культурної спадщини з
метою її збереження, використання
об'єктів культурної спадщини у
суспільному житті, захисту
традиційного характеру середовища в
інтересах нинішнього і майбутніх
поколінь.

Вищезазначеним законом дано
визначення наступних термінів:

- пам'ятка культурної спадщини - об'єкт
культурної спадщини, який занесено до
Державного реєстру нерухомих пам'яток
України;

- охорона культурної спадщини - система
правових, організаційних, фінансових,
матеріально-технічних, містобудівних,
інформаційних та інших заходів з
обліку (виявлення, наукове вивчення,
класифікація, державна реєстрація),
запобігання руйнуванню або заподіянню
шкоди, забезпечення захисту,
збереження, утримання, відповідного
використання, консервації,
реставрації, ремонту, реабілітації,
пристосування та музеєфікації об'єктів
культурної спадщини;

- зони охорони пам'ятки - встановлювані
навколо пам'ятки охоронна зона, зона
регулювання забудови, зона
охоронюваного ландшафту, зона охорони
археологічного культурного шару, в
межах яких діє спеціальний режим їх
використання;

Статтею 33 Закону N 1805-III визначено, що
комплекс (ансамбль) пам'яток з усією
сукупністю компонентів, що становить
культурну, історичну та наукову
цінність, просторово, планувально і
функціонально виділений у структурі
населеного пункту або локалізований
поза його межами, може бути оголошений
історико-культурним заповідником
державного або місцевого значення.

Історико-культурною заповідною
територією оголошується історично
сформована територія, в межах якої
збереглася значна кількість об'єктів
культурної спадщини.

У межах історико-культурного
заповідника та історико-культурної
заповідної території забороняється
діяльність, що негативно впливає або
може негативно вплинути на стан
збереження об'єктів культурної
спадщини, режим їх охорони та
використання.

Частиною 5 Закону N 1805-III визначено, що
історико-культурний заповідник та
історико-культурна заповідна
територія мають власні положення.

Положення про історико-культурний
заповідник затверджується органом, до
сфери управління якого він віднесений
при прийнятті рішення про оголошення
комплексу (ансамблю) пам'яток
історико-культурним заповідником.

Положення про історико-культурну
заповідну територію затверджується
центральним органом виконавчої влади у
сфері охорони культурної спадщини.

З урахуванням викладеного, пам'ятками є
лише пам'ятки культурної спадщини -
об'єкти культурної спадщини, які
занесені до Державного реєстру
нерухомих пам'яток України.

Натомість позивачами, у відповідності
до положень чинного законодавства, не
надано суду доказів про наявність та
затвердження положень про
історико-культурну заповідну
територію чи про історико-культурний
заповідник щодо Контрактової площі у м.
Києві, а також доказів включення
Гостинного двору до Державного реєстру
нерухомих пам'яток України позивачами
не надано.

Відповідно до ст. 2 Закону N 1805-III об'єкти
культурної спадщини поділяються за
типами на споруди та комплекси
(ансамблі). А за видами діяльності
поділяються на окремі будівлі, що
повністю або частково збереглися в
автентичному стані, та об'єкти
містобудування - історично сформовані
площі, комплекси із збереженою
планувальною і просторовою структурою
та історичною забудовою.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 2 Закону N
1805-III комплекси (ансамблі) -
топографічно визначені сукупності
окремих або поєднаних між собою
об'єктів культурної спадщини.

Відповідно до абз. 5 ч. 2 ст. 2 Закону N
1805-III об'єкти містобудування - історично
сформовані центри населених місць,
вулиці, квартали, площі, комплекси
(ансамблі) із збереженою планувальною і
просторовою структурою та історичною
забудовою, у тому числі поєднаною з
ландшафтом, залишки давнього
розпланування та забудови, що є носіями
певних містобудівних ідей.

Отже, комплекси (ансамблі) і об'єкти
містобудування (площі, комплекси)
складаються з об'єктів культурної
спадщини.

Відповідно до ст. 1 Закону N 1805-III
об'єктом культурної спадщини є
визначне місце, споруда (витвір),
комплекс (ансамбль), їхні частини,
пов'язані з ними рухомі предмети, а
також території чи водні об'єкти
(об'єкти підводної культурної та
археологічної спадщини), інші природні,
природно-антропогенні або створені
людиною об'єкти незалежно від стану
збереженості, що донесли до нашого часу
цінність з археологічного,
естетичного, етнологічного,
історичного, архітектурного,
мистецького, наукового чи художнього
погляду і зберегли свою автентичність.

Статтею 13 Закону передбачено, що не
можуть бути включені до Державного
реєстру нерухомих пам'яток України
об'єкти, які є спорудами, створеними за
старовинними проектами чи науковими
реконструкціями.

Відповідно до п 10 «Порядку визначення
категорій пам'яток для занесення
об'єктів культурної спадщини до
Державного реєстру нерухомих пам'яток
України», затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №
1760, критерій автентичності означає, що
пам'ятка повинна значною мірою
зберегти свою форму та
матеріально-технічну структуру,
історичні нашарування, а також роль у
навколишньому середовищі.

Суд зазначає, що будівлю Гостинний двір
було виключено з Переліку пам'яток
культурної спадщини, що не підлягають
приватизації, відповідно до п. 8 ст. 3
Закону України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
сприяння іпотечному кредитуванню» №
5059-VІ від 05.07.2012 р. та списку пам'ятників
архітектури УРСР, що перебувають під
охороною держави на підставі Постанови
Кабінету Міністрів України «Про
виключення будівлі Гостинного двору у
м. Києві із списку пам'ятників
архітектури Української РСР, що
перебувають під охороною держави» № 1380
від 15.08.2011 р. (надалі - Постанова № 1380),
оскільки сучасна споруда Гостинного
двору не відповідає критерію
автентичності.

При вирішенні даної справи суд
враховує рішення Окружного
адміністративного суду м. Києва від
19.04.2013 р. у справі № 2а-7460/12/2670, залишене
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 30.10.2013 р., яким у задоволенні позову
Приватному виробничо-торгівельному
підприємству «Гостинний двір», ОСОБА_5,
Київській міській організації
Всеукраїнської громадської
організації «Громадянська позиція»,
ОСОБА_2, ОСОБА_6 та третій особі, яка не
заявляє самостійні вимоги на предмет
спору - Українському товариству
охорони пам'яток історії та культури
відмовлено повністю. Предметом
оскарження в даній справі є постанова
Кабінету Міністрів України від 15.08.2011 р.
№ 1380 «Про виключення будівлі
Гостинного двору у м. Києві із списку
пам'ятників архітектури Української
РСР, що перебувають під охороною
держави» (надалі - Постанова № 1380). Суд
звертає увагу, що рішення у справі №
2а-7460/12/2670 набрало законної сили, а тому
воно є належним доказом у справі.

Тобто, зазначеним судовим рішенням
встановлено, що Постанова № 1380
прийнята на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано та правомірно.

Таким чином судом встановлено, що
Гостинний двір не належить до пам'яток
культурної спадщини, а тому не належить
до комплексу пам'яток на території
Контрактової площі.

Отже, правових підстав щодо поширення
на Гостинний двір обмежень,
встановлених Законом N 1805-III суд не
вбачає.

З урахуванням викладеного, Гостинний
двір не може бути частиною комплексу
або площі, як об'єкту культурної
спадщини.

Крім того, суд вважає, що не можуть бути
застосовані до споруди Гостинного
двору Постанова Ради Міністрів УРСР
від 18.05.1987 № 183 «Про оголошення
комплексу пам'яток історичного центру
м. Києва державним історико-культурним
заповідником «Стародавній Київ», яка
приймалась без урахування нової
будівлі Гостинного двору, яка ще не
була завершена на момент прийняття
зазначеної постанови, та Розпорядження
Київської міської державної
адміністрації від 17.05.2002 № 979, яким
створено архітектурний заповідник
Контрактової площі на Подолі, не може
встановлювати обмеження для
Гостинного двору передбачені для
нерухомих об'єктів культурної
спадщини, оскільки будівля Гостинного
двору не є автентичною.

Як вже зазначалось, відповідно до
Постанови № 1380, будівля Гостинного
двору була виключена із списку
пам'ятників архітектури УРСР, що
перебувають під охороною держави.

Таким чином, Розпорядження Київської
міської державної адміністрації від
29.02.2012 р. № 329 було прийнято в той час,
коли зазначена будівля вже не була
об'єктом культурної спадщини, не мала
пам'яткоохоронного статусу, навіть
враховуючи факт знаходження її на
території Державного
історико-архітектурного заповідника
«Стародавній Київ».

Крім того, зі змісту оскаржуваного
розпорядження вбачається, що воно
стосується виключно реконструкції
нежитлових будівель, а не самої
будівлі.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про
столицю України-місто-герой Київ» від 15
січня 1999 року N 401-XIV (надалі - Закон N 401-XIV)
визначено права Київської міської ради
та Київської міської державної
адміністрації встановлювати порядок
утримання та експлуатації об'єктів,
розташованих у місті, та прилеглої до
них території, правила благоустрою,
торговельного, побутового,
транспортного, житлово-комунального та
іншого соціально-культурного
обслуговування, визначати особливості
землекористування та використання
інших природних ресурсів.

Суд зазначає, що оскаржуване
розпорядження не носить нормативний
характер та стосується прав осіб, що
зазначені в розпорядженні.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що Київською міською
державною адміністрацією в межах
повноважень та відповідно до чинного
законодавства України було прийнято
Розпорядження від 29.02.2012 р. № 329 «Про
проектування та реконструкцію
нежитлових приміщень будівлі
«Гостинний двір» будинку № 4 на
Контрактовій площі у Подільському
районі».

В ході дослідження матеріалів справи,
судом не встановлено, а позивачами не
вказано підстав та не доведено в ході
судового розгляду справи, що їх права
та інтереси було порушено оскаржуваним
розпорядженням.

Таким чином, позивачами не доведено, що
вони дійсно мали відповідне право чи
інтерес, про захист яких вони просять, а
тому відповідно до приписів ч. 1 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, не довели обставину дійсного
порушення відповідачем прав та
інтересів позивачів належними та
допустимим доказами.

Враховуючи, що судом не встановлено
порушення прав та охоронюваних законом
інтересів позивачів та також той факт,
що прийняте розпорядження повністю
узгоджується з вимогами чинного
законодавства і є прийнятим відповідно
до обставин, що склалися, тобто є вірним
по своїй суті, у суду відсутні правові
підстави для задоволення позовних
вимог.

Нормами частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Дослідивши фактичні обставини справи у
їх сукупності, з урахуванням положень
чинного законодавства, оцінивши докази
у справі за своїм внутрішнім
переконанням, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги в даній справі не
підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69 -71, 94, 160 - 163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У позові ОСОБА_1, ОСОБА_2, Київської
міської організації Всеукраїнська
громадянська організація
«Громадянська позиція» до Київської
міської державної адміністрації
(Виконавчий орган Київської міської
ради), треті особи: Публічне акціонерне
товариство «Спеціальне
науково-реставраційне проектне
будівельно-виробниче підприємство
«Укрреставрація», Регіональне
відділення Фонду державного майна
України по м. Києву, Міністерство
культури України відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її отримання особою, яка
оскаржує постанову, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.О. Іщук