Справа № 2а-8818/11
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 січня 2014 року Справа № 144805/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та
Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу Управління соціальної політики
Виконавчого комітету Тернопільської
міської ради на постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської обл. від 11.05.2011р. в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Управління
соціальної політики Виконавчого
комітету Тернопільської міської ради
про визнання дій протиправними та
зобов'язання провести нарахування і
виплату щорічної разової грошової
допомоги учасника війни,-

В С Т А Н О В И Л А:

04.04.2011р. позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися до суду із адміністративним
позовом, у якому просили визнати
протиправними дії відповідача
Управління соціальної політики
Виконавчого комітету Тернопільської
міської ради щодо виплати разової
грошової допомоги в 2010 році у розмірі
меншому, ніж визначено Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту»; стягнути на
користь позивачів з органу соціального
захисту доплату разової грошової
допомоги у розмірі 1998 грн. кожному
через установу банку; судові витрати
покласти на відповідача (а.с.2 і на
звороті).

Розгляд справи проведений судом першої
інстанції в порядку скороченого
провадження, передбаченого ст.183-2 КАС
України.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
обл. від 11.05.2011р. заявлений позов
задоволено, зобов'язано відповідача
провести нарахування та виплату
позивачам щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня, передбаченої ст.14
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», за 2010 рік, у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком, з
урахуванням ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», та з урахуванням
виплачених сум; постанова суду
допущена до негайного виконання (а.с.12).

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, постанову суду оскаржив
відповідач Управління соціальної
політики Виконавчого комітету
Тернопільської міської ради, який у
поданій апеляційній скарзі просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду, покликаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи
(а.с.14-16).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що відповідач проводив виплату
належної позивачу допомоги у межах
кошторисних призначень; наявність
рішень Конституційного Суду України не
дає підстав суду для застосування до
спірних правовідносин показника
мінімальної пенсії за віком, який
визначений згідно ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», як розрахункову
величину для визначення розмірів
разової грошової допомоги.

Також відповідач не наділений
повноваження на самостійне визначення
розміру спірної допомоги; судом не
з'ясовано питання перерахування
бюджетних коштів на рахунки
відповідача для проведення
розглядуваних виплат; на даний час
відсутні акти, які б визначали порядок
та умови здійснення наведеної
допомоги.

На підставі ст.197 КАС України розгляд
наведеної справи проводиться в порядку
письмового провадження, оскільки
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає
до часткового задоволення, з наступних
підстав.

Приймаючи рішення по справі, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем не була виплачена на
користь позивачів в належному розмірі
разова грошова допомога до 5-го травня,
передбачена ч.5 ст.14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» за 2010 рік. При
цьому, норми вказаного Закону є
чинними, органи державної влади не
мають права зменшувати розміри спірних
виплат.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, не в повній мірі
відповідають нормам матеріального та
процесуального права, виходячи з
наступного.

Разом з тим, вирішуючи спір, суд не
вирішив всіх позовних вимог, а також
фактично частково задовольнив
заявлений позов.

Як слідує з матеріалів справи, позивачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є учасниками війни, що
стверджується копіями відповідних
посвідчень (а.с.3, 7).

З урахуванням наведеного, позивачам на
підставі постанови КМ України № 299 від
07.04.2010р. «Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується в 2010 році
відповідно до Законів України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» органом
соціального захисту виплачена щорічна
разова грошова допомога до 5 травня у 2010
році в розмірі 120 грн. кожному (а.с.5).

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
викладені в новій редакції положення
ч.5 ст.14 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», відповідно до
яких щорічно до 5 травня учасникам
війни виплачується разова грошова
допомога у розмірі, який визначається
КМ України в межах бюджетних
призначень, встановлених законом про
Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп/2008 від 22.05.2008р. наведені
положення визнані неконституційними.

Отже, починаючи з 22.05.2008р., відновлено
дію ч.5 ст.14 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», відповідно до
якої розмір грошової допомоги
учасників війни має становити три
мінімальні пенсії за віком.

Таким чином, відповідачем неправомірно
здійснена позивачам виплата допомоги у
розмірі, який визначений постановою КМ
України № 299 від 07.04.2010р. «Про розміри
разової грошової допомоги, що
виплачується в 2010 році відповідно до
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань»

Окрім цього, на думку колегії суддів,
спірні правовідносини не регулюються
положеннями Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»,
нормами якого не передбачено
конкретного розміру спірної допомоги.

Приписами ст.70 цього Закону надано
право КМ України у 2010 році
встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Звідси, вказана правова норма поширює
свою дію на правовідносини щодо
державних соціальних гарантій, у яких
вихідним критерієм слугує мінімальна
заробітна плата.

Проте, у даному випадку таким критерієм
є мінімальна пенсія за віком, а відтак
положення ст.70 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» не
розповсюджується на спірні
правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальна
пенсія за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, виплата щорічної допомоги
учасникам війни до 5 травня за 2010 рік
повинна становити три мінімальних
пенсій за віком, з урахуванням вимог ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

За таких обставин позивачі мають право
на отримання спірної допомоги у
розмірі трьох мінімальних пенсій за
віком кожний, з урахуванням вимог ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

З огляду на положення ст.ст.21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішенням, дією або
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач порушив норми права, які
регулюють спірні правовідносини,
адміністративний суд повинен визнати
такі дії незаконними і зобов'язати
відповідача провести нарахування та
виплату належних сум відповідно до
закону.

В силу ст.17-1 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», яка містить
положення про те, що щорічну виплату
разової грошової допомоги до 5 травня
здійснюють органи праці та соціального
захисту населення, обов'язок по виплаті
спірної допомоги слід покласти саме на
Управління соціальної політики
Виконавчого комітету Тернопільської
міської ради.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» розмірів щорічної грошової
допомоги як на причину невиконання
зобов'язань до уваги не приймаються,
оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Таким чином, колегія суддів приходить
до переконання про часткову
підставність позовних вимог у частині
визнання відмови органу праці та
соціального захисту населення щодо
проведення перерахунку щорічної
разової грошової допомоги
протиправною, зобов'язання відповідача
нарахувати і виплатити на користь
позивачів недоплачену частину спірної
допомоги за 2010 рік.

При цьому, не можуть бути задоволені
позовні вимоги про стягнення спірних
сум з відповідача, оскільки саме орган
соціального захисту зобов'язаний
здійснювати обрахування та виплату
спірних сум щорічної допомоги, вказані
дії до компетенції адміністративного
суду не належать.

Разом з тим, судом помилково допущено
винесену постанову до негайного
виконання, оскільки у розглядуваному
випадку слід застосовувати приписи
ст.256 КАС України, яка є спеціальною для
цієї категорії справ. При цьому,
розглядувана справа не підпадає під
перелік категорій спорів, для яких
законом передбачено негайне виконання;
також судом не обґрунтовано
необхідність звернення винесеної
постанови до негайного виконання.

Враховуючи наведене, заявлений позов
підлягає до часткового задоволення.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, через що постанова суду
підлягає скасуванню з прийняттям
нового рішення про часткове
задоволення заявленого позову з
вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст.94, 160, 183-2, 195-197, п.3 ч.1
ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
соціальної політики Виконавчого
комітету Тернопільської міської ради
задоволити частково.

Постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
обл. від 11.05.2011р. скасувати та прийняти
нову постанову, якою позов ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 задоволити частково.

Визнати дії Управління соціальної
політики Виконавчого комітету
Тернопільської міської ради щодо
нарахування та виплати на користь
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня як
учасникам війни згідно ст.ст.14, 17-1
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» за 2010 рік не в повному розмірі,
- протиправними.

Зобов'язати Управління соціальної
політики Виконавчого комітету
Тернопільської міської ради
нарахувати та виплатити на користь
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щорічну разову
грошову допомогу до 5 травня як
учасникам війни згідно ст.ст.14, 17-1
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», за 2010 рік, в розмірі 3 (трьох)
мінімальних пенсій за віком кожному та
з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова апеляційного суду є
остаточною і касаційному оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька