Справа № 820/8745/13-а
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2013-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2013 р.Справа №
820/8745/13-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бенедик А.П. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання
Гашути К.В.

Представник позивача - Растопчінова
О.В.

Представник відповідача - Красникова
О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Харківської митниці
Міндоходів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
30.09.2013р. по справі № 820/8745/13-а

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Новий Стиль"

до Харківської митниці Міндоходів

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, приватне акціонерне
товариство "Новий Стиль", звернулось до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Харківської митниці Міндоходів, в
якому просило:

1) скасувати рішення Харківської
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості товарів №870000003/2013/000982/1
від 07.06.2013 р.;

4) скасувати прийняту Харківською
митницею Міндоходів картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 807100000/2013/00708
від 10.06.2013 р.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 30.09.2013 року
задоволено у повному обсязі
адміністративний позов приватного
акціонерного товариства "Новий Стиль".

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою в задоволенні
позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті постанови, норм
матеріального права, а саме: ст.. ст. 53, 54,
57-63, 64 Митного кодексу України, наказу
Міністерства фінансів України № 598 від
24.05.2012 року "Про затвердження Форми
рішення про коригування митної
вартості товарів, Правил заповнення
рішення про коригування митної
вартості товарів, Переліку додаткових
складових до ціни договору", з обставин
і обґрунтувань, викладених в
апеляційній скарзі.

Позивач подав заперечення на
апеляційну скаргу, в яких він,
наполягаючи на законності та
обґрунтованості постанови суду першої
інстанції, просив залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а оскаржувану
постанову без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представник позивача,
наполягаючи на законності та
обґрунтованості постанови суду першої
інстанції, просив залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а оскаржувану
постанову без змін.

Представник відповідача, наполягаючи
на порушенні судом першої інстанції,
при прийнятті постанови, норм
матеріального права, просив скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою в задоволенні позову
відмовити, з обставин і обґрунтувань,
викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які
прибули в судове засідання (пояснення
представника позивача та представника
відповідача), перевіривши рішення суду
та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що ПрАТ "Новий стиль" під час
здійснення зовнішньоекономічної
імпортної операції в межах укладеного
з резидентом КНР компанією CFC SHANGHAI Co LTD
контракту №011109-CFC від 01.11.2009р. склав і
подав до відповідача, Харківської
митниці Міндоходів, вантажну митну
декларацію ІМ 40 №807100000/2013/02581 на товар.
Позивач визначив митну вартість товару
за основним методом у розмірі 215044,83грн.

Відповідач, здійснюючи контроль за
правильністю визначення митної
вартості товарів, застосував резервний
метод визначення митної вартості
товарів, у зв'язку з чим прийняв
оскаржуване рішення №870000003/2013/000982/1 від
07.06.2013 р. "Про коригування митної
вартості товарів", яким позивачу
скориговано митну вартість товару.
Також Харківською митницею Міндоходів
прийнято рішення у формі картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 807100000/2013/00708
від 10.06.2013р.

Позивач, не погодившись із
вищезазначеними рішеннями, звернувся
до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, виходив з того, що
реалізація суб'єктом владних
повноважень у спірних правовідносинах
управлінської функції в порядку ч.1 ст.
55 Митного кодексу України шляхом
прийняття рішення про коригування
митної вартості товарів та в порядку ч.6
ст.54 Митного кодексу України шляхом
прийняття рішення про відмову в
митному оформленні товару у вигляді
картки відмови у митному оформленні
товарів, здійснена відповідачем
безпідставно.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для прийняття митним органом
спірних рішень стало непідтвердження
платником податків в ході процедури
консультацій підстав для застосування
основного методу визначення митної
вартості товару та цінова інформація
митного органу про інший (вищий) рівень
цін на імпортуємий товар.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу
України основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є перший
метод - за ціною договору (вартість
операції). Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу. Застосуванню
другорядних методів передує процедура
консультацій між органом доходів і
зборів та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій орган
доходів і зборів та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи. У разі якщо неможливо
застосувати жоден із зазначених
методів, митна вартість визначається
за резервним методом відповідно до
вимог, встановлених статтею 64 цього
Кодексу.

В розумінні ч.4 ст.58 Митного кодексу
України митною вартістю є ціна товару,
збільшена на розмір платежів,
перелічених у ч.10 цієї ж статті.

Відповідно до ч. 2 ст.53 Митного кодексу
України передбачено, що документами,
які підтверджують митну вартість
товарів, є: 1) декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; 2) зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Згідно з ч.3 ст.53 Митного кодексу
України право органу доходів і зборів
на висунення письмової вимоги про
надання додаткових документів виникає
лише у разі, коли 1) перелічені
документи містять розбіжності, 2)
перелічені документи містять ознаки
підробки, 3) перелічені документи не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, 4)
перелічені документи не містять
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Судом встановлено, що подані позивачем
до митного оформлення документи
повністю відповідали вимогам ч.2 ст.58
Митного кодексу України і не
створювали підстав для виникнення у
митниці обґрунтованих сумнівів
відносно непідтвердженості чи
невизначеності кількісно і достовірно
та/або відсутності хоча б однієї із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що іноземний контрагент
позивача - резидент КНР компанія CFC SHANGHAI
Co LTD згідно з поданими до митного
оформлення документами є виробником
імпортованого товару. Митний орган
цієї обставини при здійсненні митних
процедур під сумнів не поставив,
належних та допустимих згідно з ст. 70
КАС України доказів на спростування
достовірності цієї обставини до суду
не подав.

Колегія суддів зазначає, що за
відсутності ознак пов'язаності
імпортера з іноземним контрагентом, за
відсутності ознак, котрі б показували
на явну незвичайність умов або суттєву
відмінність від звичайних умов
господарської операції з поставки,
відносно такої складової митної
вартості товару як ціна придбання,
митний орган не мав фактичних даних
вважати подані платником податків
документи про ціну придбання неповними
чи недостовірними. Що стосується інших
складових митної вартості, то суб'єкт
владних повноважень також не мав
підстав для сумніву в достовірності та
правильності їх визначення платником
податків.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку, що митним
органом не було встановлено обставин,
передбачених положеннями ч. 3 ст. 53
Митного кодексу України, щодо
наявності підстав для витребування у
позивачу у справі додаткових
документів.

Відповідно до ст. 54 Митного кодексу
України передбачено, що контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів орган доходів
і зборів визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.4 ст.53 Митного кодексу
України орган доходів і зборів під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Харківською митницею при винесенні
спірних рішень була застосована
однакова митна вартість одиниці
імпортованої продукції на рівні 4,8 дол.
США за кілограм до всього товару, хоча
згідно з зовнішньоекономічним
контрактом та інвойсом номенклатура
поставки має суттєві відмінності по
позиціям товару в залежності від
характеристик. При цьому, кількість
товару за переліченими контрактами
вимірюється не в кілограмах, а в
одиницях продукції.

Застосування відповідачем лише з
причини спрацювання модуля АСАУР ціни
на товар за відомостями
спеціалізованої бази даних Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Держмитслужби України суд вважає
необґрунтованим, оскільки самі по собі
відомості згаданої системи не містять
жодних параметрів, об'єктивно
необхідних для судження про схожість,
подібність, аналогічність чи
ідентичність товарів. Потрібні для
такого судження характеристики товару
можуть бути з'ясовані лише у спосіб
порівняння змісту поданих до митного
оформлення документів з документами
про властивості раніше імпортованого
товару. Проте, при прийнятті
оскаржуваного рішення, відповідачем
такого порівняння зроблено не було.

Колегія суддів відмічає, що
відповідачем у справі не було надано до
суду жодних фактичних даних, які б
свідчили про наявність у поданих
позивачем до митного оформлення
документах розбіжностей чи ознак
підробки; суб'єктом владних
повноважень не доведено, що подані
документи не підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів або не містять відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що прийняті митним органом
рішення коригування митної вартості
товарів та про відмову позивачу в
митному оформленні товару у вигляді
картки відмови у митному оформленні
товарів здійснена відповідачем
безпідставно, а тому суд першої
інстанції дійшов правильного та
вичерпного висновку щодо
обґрунтованості доводів позивача та
задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1
205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської митниці
Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 30.09.2013р.
по справі № 820/8745/13-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський
В.А.Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П.
Калитка О.М. ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ:
Калиновський В.А.

Повний текст ухвали виготовлений 02.12.2013
р.