Справа № 2а/0470/14208/12
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 р. Справа №2а/0470/14208/12 13 год.
30 хвил. Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого суддіВерба І.О. при
секретарі судового засіданняЧмоні А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області
про скасування акту та припису, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 26
листопада 2012 року звернулась до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із позовною
заявою до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області з позовними
вимогами про:

- визнання протиправними дій головного
державного інспектора
Дніпропетровського відділу контролю
та державного нагляду Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області
ОСОБА_4 при проведенні позапланової
перевірки приватного підприємця
ОСОБА_3 29 грудня 2011 року по факту
самочинного будівництва об'єкта за
адресою: АДРЕСА_1;

- скасування акту від 29 грудня 2011 року,
складеного відносно приватного
підприємця ОСОБА_3 головним державним
інспектором Дніпропетровського
відділу контролю та державного нагляду
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області ОСОБА_4 за
результатами позапланової перевірки
по факту самочинного будівництва
об'єкта за адресою: АДРЕСА_1;

- скасування припису від 29 грудня 2011
року, виданого відносно приватного
підприємця ОСОБА_3 головним державним
інспектором Дніпропетровського
відділу контролю та державного нагляду
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області ОСОБА_4 за
результатами позапланової перевірки
по факту самочинного будівництва
об'єкта за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 21 грудня 2012
року адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 залишено без
розгляду на підставі пункту 9 частини 1
статті 155 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд ухвалою від 24
вересня 2013 року скасував ухвалу
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 21 грудня 2012
року у справі №2а/0470/14208/12 та направив
справу до суду першої інстанції для
вирішення питання про відкриття
провадження.

На виконання ухвали апеляційного суду
судом визнано поважними причини
пропуску строку звернення до
адміністративного суду фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області
про визнання протиправними дій,
скасування акту та припису.

В обґрунтування позову зазначено
наступне:

- приватний підприємець ОСОБА_3 не має
ніякого відношення до об'єкту
будівництва за адресою АДРЕСА_1, нічого
там не будувала і незрозуміло яким
чином інспекцією ДАБК у
Дніпропетровській області відносно
неї був складений акт від 29 грудня 2011
року та виданий припис від 29 грудня 2011
року;

- позивач не була присутня при
проведенні вищевказаної позапланової
перевірки, документи, оформлені за
результатами позапланової перевірки
від 29 грудня 2011 року, інспекцією ДАБК у
Дніпропетровській області до
відповідного органу внутрішніх справ
для встановлення особи суб'єкта
містобудування не надсилалися, вказана
в акті особа приватному підприємцю
ОСОБА_3 невідома та не числиться у неї в
найманих працівниках, припис наданий
невідомій особі, для, начебто, передачі
ОСОБА_3, проте, припису ОСОБА_3 не
отримувала.

Відповідач проти позову заперечив,
зазначивши, що перевіркою доведено
факт самовільного будівництва, позивач
ухиляється від здійснення
контрольованої діяльності, просив у
задоволенні позову відмовити.

Судом допитано як свідків головного
державного інспектора
Дніпропетровського відділу контролю
та державного нагляду Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області
ОСОБА_4, та голову будинкового комітету
«АДРЕСА_1» ОСОБА_5.

Позивач у судовому засіданні пояснила,
що на її думку замовником будівництва є
колишній орендар приміщення ОСОБА_6,
якого вона не знає, який залишив
приміщення, сама позивач ніякого
відношення до об'єкту будівництва за
адресою АДРЕСА_1 не має, нічого не
будувала, про будівництво їй нічого не
відомо.

Представник відповідача пояснив, що
при проведенні перевірки 29 грудня 2011
року був присутній та також проводив
власну перевірку прокурор
Амур-Нижньодніпровського району м.
Дніпропетровська, який відбирав
пояснення в приміщенні прокуратури у
виконроба, який приймав участь у
будівельних роботах на вказаному
об'єкті, ОСОБА_7, який пояснював хто є
замовником будівельних робіт, судом
витребувано копію наглядового
провадження. На вимогу суду
прокуратурою надано наявні матеріали
наглядового провадження. Представник
відповідача в судовому засіданні проти
пояснень позивача заперечив, зазначив,
що в ході перевірки достовірно
встановлено, що замовником будівництва
є саме ОСОБА_3, а не ОСОБА_6.

В судовому засіданні представником
позивача заявлено клопотання про
відмову від позову в частині позовних
вимог про визнання протиправними дій
головного державного інспектора
Дніпропетровського відділу контролю
та державного нагляду Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області
ОСОБА_4 при проведенні спірної
позапланової перевірки, таку відмову
прийнято судом.

Заслухавши пояснення представників
сторін, показання свідків, розглянувши
подані документи і матеріали,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що
прокуратура Дніпропетровської області
в порядку статей 8, 20 Закону України
«Про прокуратуру» направила на адресу
Інспекції ДАБК у Дніпропетровській
області вимогу про виділення
працівників для участі в перевірки
додержання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, зобов'язавши
у строк до 04.01.2011 року інформувати
прокуратуру області про результати
перевірки.

29 грудня 2011 року Інспекцією ДАБК у
Дніпропетровській області в
присутності виконроба ОСОБА_7
проведена позапланова перевірка щодо
дотримання приватним підприємцем
ОСОБА_3 вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
під час виконання підготовчих і
будівельних робіт.

Перевірка проводилась по факту
самочинного будівництва за
місцезнаходженням об'єкту будівництва
за адресою АДРЕСА_1.

Результатами перевірки встановлено, що
за вищевказаною адресою розпочато
роботи з будівництва прибудови до
житлового будинку; на момент перевірки
на даному об'єкті виконувалися роботи
по влаштуванню залізобетонного
монолітного фундаменту, а саме:
встановлено арматурні каркаси та
проводиться бетонування конструкцій;
роботи виконуються без зареєстрованої
в Інспекції ДАБК у Дніпропетровській
області декларації про початок
виконання будівельних робіт, чим
порушені вимоги статті 34 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

29 грудня 2011 року приватному підприємцю
ОСОБА_3 на об'єкт будівництва в районі
АДРЕСА_1 виданий припис, яким зазначено,
що в результаті перевірки встановлено
порушення статті 34 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», та вимагалось:

- прибути 30.12.2011 року на 12-00 до
Інспекції ДАБК у Дніпропетровській
області та представити повну
документацію на об'єкт відповідно до
ПКМУ №553 від 23.05.2011 року;

- зупинити виконання будівельних робіт
з 29.12.2011 року;

- надати інформацію стосовно умов
будівництва, а також вартість
виконаних будівельних робіт з
будівництва вищезазначеного об'єкта.

Припис одержав ОСОБА_7 для передачі
ОСОБА_3 29.11.2011 року, що засвідчено його
підписом.

10 січня 2012 року за підписом голови
домового комітету ОСОБА_8 на адресу
комісії міської ради направлено
звернення, згідно якого з 27.11.2011 року за
адресою по АДРЕСА_1 почались
будівельні роботи по прибудові до
будинку нової будівлі площею 60 кв.м., на
прохання управління домового комітету
та мешканців будинку показати
дозвільні документи на відведення
землі та дозвіл на будівництво
підрядник, виконуючий будівельні
роботи, замовник ОСОБА_3, протягом трьох
днів документи надати не змогли. Роботи
продовжувались з 27 по 29.11.2011 року та за
три дні був закладений фундамент
глибиною близько метра, знищений
пішохідний прохід, зменшений проїзд
автомобілів. Будівельні роботи велись
в нічний час. На адресу голови домового
комітету ОСОБА_8 надходили погрози
фізичної розправи у телефонному
режимі. ОСОБА_3, прибудовуючи до своєї
квартири додаткову будівлю, не маючи
дозволу на будівництво, порушує закон.

14.02.2012 року Інспекцією ДАБК у
Дніпропетровській області проведено
повторну перевірку.

З метою встановлення обставин справи,
судом викликано та допитано свідків.

Так, свідок ОСОБА_4, головний державний
інспектор Дніпропетровського відділу
контролю та державного нагляду
Інспекції ДАБК у Дніпропетровській
області пояснив, що він на підставі
доручення прокуратури області разом із
прокурором Амур-Нижньодніпровського
району здійснював перевірку. На час
проведення перевірки здійснювались
роботи по улаштуванню фундаменту
працівниками та виконробом, з пояснень
виконроба замовником робіт була ОСОБА_3
Виконроба запросили до прокуратури.
Виконроб надав свідку ОСОБА_4 номер
телефону ОСОБА_3 і свідок особисто з
власного телефону зателефонував
ОСОБА_3, додзвонився та в розмові просив
надати документи та прибути на об'єкт
будівництва, також вимагав надання
документів на наступний день 30.12.2011
року. Складений акт та припис були
вручені виконробу для передачі ОСОБА_3
Витребувані документи подані не були.
На питання відповідача свідок пояснив,
що під час перевірки проводились
роботи по улаштуванню фундаменту
глибиною від 0,5 до 1 м, це глибина
фундаменту; скільки осіб працювало
свідок точно не пам'ятав, 3-4 особи та
виконроб; фактично була вирита траншея,
встановлені опалубки, арматура та
проводилось бетонування. На питання
суду яким чином було з'ясовано, що
замовником є ОСОБА_3, свідок пояснив, що
ОСОБА_7, який назвався виконробом
пояснив, що замовником є ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що є головою
будинкового комітету «АДРЕСА_1» так як
проживає в цьому будинку. 27.11.2011 року їй
зателефонували сусіди з третього
поверху під забудовою та сказали, що
йде будівництво, приїхала машина та
почали рити фундамент. Через годину
свідок ОСОБА_5 приїхала з роботи,
зателефонувала в управління міської
забудови міста. До цього свідок та
сусіди зайшли в приміщення, там було
казино, гральні автомати, їх зустріла
дівчина та у неї мешканці попросили
телефон власниці. Дівчина запанікувала
та сказала, що нічого не знає, після
вона зателефонувала з власного
телефону ОСОБА_3, яка в телефонній
розмові сказала ОСОБА_5 «На якій
підставі ви тут все питаєте?»,
використовувала хамські вислови.
Розмова закінчилась, документи не
принесли. Свідок ОСОБА_5 зателефонувала
секретарю голови
Амур-Нижньодніпровської районної у
місті ради з проханням реагування.
Після обіду прийшов чоловік, який
займався питаннями комунальної
власності, і будівництво 27.11.2011 року
закінчилось. 28.12.2011 року з ранку
приїхала бетономашина й стала заливати
бетон, приблизно 1,5 метри глибина
фундаменту. Мешканці будинку
домовились та після обіду
зателефонували на 101 в РОВД, через 3
години телефонували на гарячу лінію
МВС України. Приїхали працівники РОВД
Амур-Нижньодніпровського району м.
Дніпропетровська, чотири мешканці
будинку надали пояснення щодо
будівництва. На питання суду свідок
пояснила, що орендаря ОСОБА_12 вона не
знає; так як будівництво велось поряд з
приміщенням ОСОБА_3, чотири мешканці
дому зайшли саме до цього приміщення,
дівчина з цього приміщення де
розміщено казино сказала, що
зателефонує власниці ОСОБА_3,
телефонувала з власного телефону,
розмовляла с власницею ОСОБА_5

Суд зазначає, що статтею 34 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» визначені
дії замовника, після здійснення яких
виникає право на виконання будівельних
робіт, зокрема, це направлення
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю за місцезнаходженням об'єкта
будівництва.

Відповідно до «Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю», затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23
травня 2011 року №553 (далі - Порядок №553)
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється
Держархбудінспекцією та її
територіальними органами
(інспекціями).

Підставою для проведення позапланової
перевірки є виявлення факту
самочинного будівництва об'єкта.

Відповідно до пункту 9 Порядку №553
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється у присутності
суб'єктів містобудування або їх
представників, які будують або
збудували об'єкт будівництва. У разі
виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта, щодо якого
неможливо встановити суб'єкта
містобудування, який будує чи збудував
такий об'єкт, перевірка проводиться із
залученням представників органів
місцевого самоврядування та органів
внутрішніх справ. Документи, оформлені
за результатами такої перевірки,
надсилаються до відповідного органу
внутрішніх справ для встановлення
особи суб'єкта містобудування.

За результатами державного
архітектурно-будівельного контролю
посадовою особою інспекції
складається акт перевірки відповідно
до вимог, установлених Порядком №553.
Один примірник акту надається суб'єкту
містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, а
другий залишається в інспекції. Акт
перевірки підписується посадовою
особою інспекції, яка провела
перевірку та суб'єктом містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль.

Вирішуючи по суті позовні вимоги про
скасування акту перевірки, а не
закриваючи провадження у справі в
частині вказаних позовних вимог,
враховуючи відсутність єдиної судової
практики з цього питання, суд виходить
із наступного.

Відповідно до статті 124 Конституції
України правосуддя в Україні
здійснюється виключно судами.
Юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.

Відмова суду у прийнятті позовних та
інших заяв, скарг, оформлених
відповідно до чинного законодавства, є
порушенням права на судовий захист, яке
згідно зі статтею 64 Конституції
України не може бути обмежене (пункт 2
резолютивної частини рішення
Конституційного суду України у справі
за конституційним зверненням громадян
ОСОБА_9, ОСОБА_10 та інших громадян щодо
офіційного тлумачення статей 55, 64, 124
Конституції України (справа за
зверненнями жителів міста Жовті Води)
від 25 грудня 1997 року №9-зп).

Положення частини другої статті 124
Конституції України щодо поширення
юрисдикції судів на всі
правовідносини, що виникають у державі,
необхідно розуміти так, що право особи
(громадянина України, іноземця, особи
без громадянства, юридичної особи) на
звернення до суду за вирішенням спору
не може бути обмежене законом, іншими
нормативно-правовими актами (пункт 1
резолютивної частини рішення
Конституційного суду України у справі
за конституційним зверненням
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
«Кампус Коттон клаб» щодо офіційного
тлумачення положення частини другої
статті 124 Конституції України від 9
липня 2002 року №15-рп/2002.

Офіційне тлумачення норми права
Конституційним Судом України є його
інтелектуально-волевою діяльністю,
спрямованою на з'ясування розуміння,
роз'яснення і трактування змісту
положень Конституції і законів
України.

Таке тлумачення має низку завдань
різного суспільного значення і
спрямування. Наприклад, в
правореалізуючій діяльності - це
однакове розуміння дійсного змісту
норми права і правильного її
застосування усіма суб'єктами
суспільних відносин, у правовиховній
діяльності - розуміння суб'єктами
суспільних відносин концептуальних
ідей, цілей, принципів права, тощо.

Завданням судів всіх рівнів є
забезпечення верховенства
конституційних приписів при
здійсненні судочинства.

Принцип законності, про який йдеться у
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України перебуває в
органічному зв'язку з положенням
частини першої статті 129 Конституції
України і його не можна трактувати
відірвано від цього припису.

Саме тому законодавець у процесуальних
кодексах, прийнятих на основі
Конституції України, акцентував увагу
на обов'язку суду роз'яснити особі, якій
відмовляється у відкритті провадження
або закривається провадження у справі,
до суду якої юрисдикції належить
звертатись для вирішення заявленого
спору.

Підсудність справ та особливості
процедури їх розгляду судами загальної
юрисдикції відповідного рівня
підлягає визначенню процесуальним
законом.

З огляду на характер спірних
правовідносин та суб'єктний склад осіб,
які приймають участь у справі, з
врахуванням конституційного принципу
відсутності спорів, на які не
поширюється юрисдикція судів України,
суд вирішує заявлені позовні вимоги
про скасування акту перевірки по суті.

Позивач в обґрунтування такої вимоги
зазначив, що не згоден із викладенням в
акті перевірки виявлених саме з його
боку порушень.

Відмовляючи в задоволенні позову в цій
частині суд зазначає, що акт перевірки
це службовий документ, який
підтверджує факт проведення перевірки
і є носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на відповідача.

За результатами розгляду
уповноваженою особою суб'єкта владних
повноважень акту та інших матеріалів
перевірки, у терміни та порядку,
встановлені законом, можуть прийматись
певні управлінські рішення.

Таким чином, акт перевірки лише фіксує
обставини, встановлені під час
проведення перевірки, факти виявлених
порушень законодавства та не є
остаточним документом, зобов'язуючим
до вчинення будь-яких дій. Права та
обов'язки для суб'єкта господарювання,
перевірку якого проведено, породжує
саме рішення, прийняте на підставі
складеного за результатами перевірки
акту, а не акт перевірки.

Контролюючий орган не позбавлений
права викладати в акті перевірки
власні суб'єктивні висновки щодо
зафіксованих обставин, та в подальшому
обґрунтовувати ними власну позицію
щодо наявності певних допущених
суб'єктом господарювання порушень у
разі виникнення спору щодо прийнятих
на підставі такого акту рішень. Оцінка
акту перевірки, в тому числі і оцінка
дій посадових осіб щодо його складання,
викладення у ньому висновків
перевірки, а також щодо самих висновків
перевірки, надається при вирішенні
спору щодо оскарження рішення,
прийнятого на підставі такого акту, дій
органу, вчинених за таким актом
перевірки.

З огляду на викладене, суд не вбачає
наявними підстави для скасування акту
перевірки та відмовляє в задоволенні
позову в цій частині.

Вирішуючи вимогу позивача про
скасування припису, винесеного на
підставі акту перевірки, суд зазначає
наступне.

ОСОБА_3 на час виникнення спірних
правовідносин була власником
нежитлового приміщення НОМЕР_2, що
розташоване на першому поверсі будинку
АДРЕСА_1, що складається з поз.1-9
загальною площею 112,3 кв.м. та літ.а. -
ганку, літ.а1 - ганку, яке 31.10.2013 року
подарувала своїй доньці ОСОБА_11.

З матеріалів справи та технічного
паспорту приміщення вбачається, що
спірні будівельні роботи проводились
вздовж приміщення, що належало
позивачу, та не заперечувалось
позивачем та його представником. З
матеріалів наглядового провадження,
наданого на вимогу суду вбачається
факт проведення будівництва, що
підтверджено фотографіями об'єкту в
процесі будівництва.

Надаючи оцінку доводам позивача про те,
що замовником будівництва є колишній
орендар приміщення ОСОБА_6, якого
позивач не знає та який залишив
приміщення, суд зазначає, що будь-яких
підтверджень таким доводам не надано.

Так, наданий договір оренди від 10.12.2011
року про оплатне користування
приміщенням площею 95 м.кв. не
передбачає проведення будь-яких
будівельних робіт, а лише використання
приміщення під склад. Доказів
фактичного використання орендарем
майна та проведення будь-яких
будівельних робіт не надано. Судом факт
провадження будівельних робіт
встановлено, іншу особу, зацікавлену в
будівництві судом не виявлено.

Крім того, з показань свідка ОСОБА_5
вбачається, що на час перевірки в
приміщенні позивача функціонувало
казино, були встановлені гральні
автомати.

Надаючи оцінку законності винесеного
припису з врахуванням вимог частини 3
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд зазначає, що
таким приписом зобов'язано позивача
прибути до інспекції, зупинити
будівельні роботи та надати інформацію
стосовно умов будівництва.

Доводи позивача щодо його
неприсутності при приведенні
перевірки, які підставу скасування
акту припису, не є достатніми та
самостійними для задоволення
заявлених вимог, оскільки припис
направлений саме на встановлення
обставин проведення будівельних робіт
та наявності необхідних дозвільних
документів, також судом встановлено, що
в день перевірки позивача в
телефонному режимі інспектор
запрошував на проведення перевірки,
вимагав надання наявних документів,
перевіркою не встановлено факту
проведення робіт невідомими особами.

З урахування викладеного, суд дійшов
висновку про необґрунтованість
позовних вимог та відсутність підстав
для їх задоволення.

Належить також зазначити, що з
матеріалів наглядового провадження,
наданого на вимогу суду вбачається, що
заочним рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 23 травня
2013 року позов прокурора
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська в інтересах
держави в особі Інспекції ДАБК у
Дніпропетровській області, третя особа
Дніпропетровська міська рада, про
знесення самочинного будівництва
задоволено, зобов'язано фізичну
особу-підприємця ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) за
власний рахунок знести самочинно
збудований об'єкт - фундамент прибудови
до житлового будинку АДРЕСА_1 у м.
Дніпропетровську.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області про
скасування акту та припису - відмовити
повністю.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 24
грудня 2013 року.

Суддя
І.О. Верба