Справа № 803/2764/13-а
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2014-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2014 року Справа № 803/2764/13-a

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Каленюк Ж.В.,

при секретарі судового засідання
Шаблій Л.П.,

за участю представника позивача Клок
О.М.,

представника відповідача Павленко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Володимир-Волинського міжрайонного
прокурора до Володимир-Волинської
міської ради про визнання незаконним
та скасування рішення від 02 грудня 2013
року № 31/2,

ВСТАНОВИВ:

Володимир-Волинський міжрайонний
прокурор звернувся з адміністративним
позовом до Володимир-Волинської
міської ради про визнання незаконним
та скасування рішення від 02 грудня 2013
року № 31/2 «Про звернення міської ради
до Верховної Ради України щодо подій у
ніч з 29 на 30 листопада 2013 року на
Майдані Незалежності у місті Києві».

В обґрунтування позову вказав, що
прийняте Володимир-Волинською міською
радою рішення не відповідає вимогам
чинного законодавства. Відповідно до
частини першої статті 140 Конституції
України місцеве самоврядування є
правом територіальної громади
самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України. Однак рішенням від 02
грудня 2013 року № 31/2
Володимир-Волинської міської ради
прийнято звернення
Володимир-Волинської міської ради до
Верховної Ради України з вимогами про
ліквідацію спецпідрозділу «Беркут»,
звільнення з органів внутрішніх справ
без права поновлення на посаді та
притягнення до кримінальної
відповідальності керівництво
підрозділу і всіх бійців, які брали
участь у побитті людей у Києві на
Майдані Незалежності, притягнення до
відповідальності глави Міністерства
внутрішніх справ В. Захарченка, негайну
відставку Президента України В.
Януковича та Кабінету Міністрів
України, проведення позачергових
виборів Президента України. Цим рада
вирішила питання не місцевого значення
та вийшла за межі своїх повноважень.

Відповідно до статті 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
рада в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень,
які з мотивів їх невідповідності
Конституції та законів України можуть
визнаватися незаконними лише в
судовому порядку.

Оскільки рішення від 02 грудня 2013 року №
31/2 прийняте Володимир-Волинською
міською радою з порушенням Конституції
та законів України, то в силу
повноважень, визначених статтями 20, 23
Закону України «Про прокуратуру»
прокурор просив визнати це рішення
незаконним і скасувати.

У письмовому запереченні проти позову
відповідач його вимог не визнав, в
обґрунтування заперечення пояснив, що
Володимир-Волинська міська рада є
виборним представницьким органом
місцевого самоврядування спільних
інтересів територіальної громади
міста, здійснюючи від її імені та в її
інтересах функції та повноваження
місцевого самоврядування. Рішенням від
02 грудня 2013 року № 31/2 вирішено лише
прийняти звернення
Володимир-Волинської міської ради до
Верховної Ради України, яке їй
надіслано 03 грудня 2013 року. За
результатами розгляду звернення воно17
грудня 2013 року надіслано для розгляду
і вжиття заходів реагування
Генеральному прокурору України.

Приймаючи дане рішення міська рада
звернулася із пропозицією щодо
вирішення суспільно-важливих для
територіальної громади питань і ніяким
чином не намагалася вирішувати та
наділяти себе повноваженнями інших
органів. З цих підстав вважає
оскаржуване рішення таким, що
відповідає нормам чинного
законодавства та у задоволенні позову
відповідач просив відмовити (а.с.36-40).

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримує з підстав,
викладених у позовній заяві, та просить
визнавши рішення відповідача
протиправним - скасувати; представник
відповідача позов не визнає та у його
задоволенні просить відмовити з
підстав, викладених у письмовому
запереченні проти позову.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню повністю з таких
мотивів і підстав.

Судом встановлено, що 02 грудня 2013 року
на засіданні сесії
Володимир-Волинської міської ради
Волинської області шостого скликання
прийнято рішення №31/2 «Про звернення
міської ради до Верховної Ради України
щодо подій у ніч з 29 на 30 листопада 2013
року на Майдані Незалежності у місті
Києві» (а.с.8-9).

Вказаним рішенням міська рада прийняла
звернення, адресоване Верховній Раді
України, яким від імені територіальної
громади міста висловлює обурення
подіям, що відбулися у ніч з 29 на 30
листопада 2013 року на Майдані
Незалежності у місті Києві, та вимагає:
ліквідувати спецпідрозділ «Беркут»,
звільнити з органів внутрішніх справ
без права поновлення на посаді та
притягнути до кримінальної
відповідальності керівництво
підрозділу і всіх бійців, які брали
участь у побитті людей у Києві на
Майдані Незалежності, притягнути до
відповідальності главу Міністерства
внутрішніх справ України В. Захарченка;
зобов'язати керівництво Міністерства
внутрішніх справ та його структурних
підрозділів на місцях не вчиняти
жодних актів насильства щодо мирних
громадян та не брати участь у спробах
розгону мирних акцій протесту на всій
території України; негайну відставку
Президента України В. Януковича та
Кабінету Міністрів України, проведення
позачергових виборів Президента
України. Також вирішено надіслати
звернення до Верховної Ради України та
забезпечити його публікацію та
розміщення у громадсько-політичній
газеті «Слово правди» та на веб-сайті
міської ради.

Надаючи оцінку рішенню, прийнятому
Володимир-Волинською міською радою,
судом враховано, що відповідно до
статті 140 Конституції України місцеве
самоврядування є правом
територіальної громади - жителів села
чи добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища та
міста - самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Згідно з частиною другою статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Повноваження міської ради визначені
статтею 143 Конституції України та
статтями 25, 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні». Так
відповідно до статті 143 Конституції
України територіальні громади села,
селища, міста безпосередньо або через
утворені ними органи місцевого
самоврядування управляють майном, що є
в комунальній власності; затверджують
програми соціально-економічного та
культурного розвитку і контролюють їх
виконання; затверджують бюджети
відповідних
адміністративно-територіальних
одиниць і контролюють їх виконання;
встановлюють місцеві податки і збори
відповідно до закону; забезпечують
проведення місцевих референдумів та
реалізацію їх результатів; утворюють,
реорганізовують та ліквідовують
комунальні підприємства, організації і
установи, а також здійснюють контроль
за їх діяльністю; вирішують інші
питання місцевого значення, віднесені
законом до їхньої компетенції. Органам
місцевого самоврядування можуть
надаватися законом окремі
повноваження органів виконавчої влади.

Відповідно до статті 25 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання (загальна компетенція). Згідно
зі статтею 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради на
пленарних засіданнях вирішують
визначений перелік питань, які
віднесено до їх виключної компетенції.

Виходячи з цих конституційних положень
у системному зв'язку з положеннями
статті 6 Конституції України про те, що
державна влада в Україні здійснюється
на засадах її поділу на законодавчу,
виконавчу та судову, Конституційний
Суд України у рішенні від 26 березня 2002
року № 6-рп/2002 в справі про охорону
трудових прав депутатів місцевих рад
визначив політико-правову природу
органів місцевого самоврядування, які
не є органами державної влади, а є
представницькими органами, через які
здійснюється право територіальної
громади самостійно вирішувати не
будь-які питання суспільного життя, а
питання саме місцевого значення, тобто
такі, які пов'язані передусім з
життєдіяльністю територіальних громад
і перелік яких визначено у Конституції
і законах України.

Такі ж положення закріплені у статті 4
Європейської хартії місцевого
самоврядування, яка встановлює, що
головні повноваження і функції
органів місцевого самоврядування
визначаються конституцією або законом;
органи місцевого самоврядування в
межах закону мають повне право вільно
вирішувати будь-яке питання, яке не
вилучене із сфери їхньої компетенції
і вирішення якого не доручене жодному
іншому органу; повноваження, якими
наділяються органи місцевого
самоврядування, як правило, мають бути
повними і виключними.

Отже, аналіз норм Основного Закону та
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» дозволяє
зробити висновок, про наявність у
міської ради повноважень на прийняття
на її пленарних засіданнях
обов'язкових до виконання рішень не з
будь-яких питань суспільного життя, а з
питань саме місцевого значення, тобто
тих, що пов'язані передусім із
життєдіяльністю територіальної
громади. Іншого чинним законодавством
України не передбачено.

Вказані вище статті не відносять ні до
загальної, ні до виключної компетенції
міських рад повноваження щодо розгляду
та вирішення питань про ініціювання
перед Верховною Радою України питань
про ліквідацію спецпідрозділу
«Беркут», звільнення з органів
внутрішніх справ та притягнення до
кримінальної відповідальності окремих
працівників, відставку Президента
України та Кабінету Міністрів України,
проведення позачергових виборів
Президента України. Звернення із
такими вимогами до Верховної Ради
України свідчить про порушення питання
загальнодержавного значення, а не
питання територіальної громади міста
Володимира-Волинського.

Відповідно до частини першої статті 144
Конституції України органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території. Згідно з
частиною першою статті 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень.

Отже, незалежно від того, чи має рішення
органів місцевого самоврядування
нормативний характер, воно є
обов'язковим до виконання в межах
відповідної територіальної громади.

Оскільки за своєю правовою природою
рішення відповідача про прийняття
звернення із викладеною у ньому
оцінкою політичної ситуації у країні
та вимогами до Верхоної Ради України
щодо вжиття певних заходів стосується
депутатської діяльності, а не питань
територіальної громади, то викладення
його у формі рішення міської ради та, як
наслідок, надання йому ознак
обов'язкового виконання, є виходом за
межі повноважень відповідача.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (КАС України) у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Із системного аналізу наведених вище
норм суд приходить до висновку, що
відповідач, приймаючи від імені
територіальної громади міста
Володимира-Волинського оспорюване
рішення, вирішив питання, які не
стосуються безпосередньо її
життєдіяльності та які не належать до
його компетенції. Тобто, рішення
Володимир-Волинської міської ради
прийняте не на підставі та не у межах
повноважень, що передбачені
Конституцією та законами України, а
тому не може вважатися правомірним.

Частиною десятою статті 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» встановлено, що акти органів
та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Як передбачено пунктом 3 частини
третьої статті 20, частини п'ятої статті
23 Закону України «Про прокуратуру» при
виявленні порушень закону прокурор у
межах своєї компетенції має право
звертатися до суду в передбачених
законом випадках, із позовом про
визнання протиправним рішення чи
окремих його положень і щодо
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень.

З огляду на наведене, рішення від 02
грудня 2013 року № 31/2 «Про звернення
міської ради до Верховної Ради України
щодо подій у ніч з 29 на 30 листопада 2013
року на майдані Незалежності у місті
Києві» підлягає визнанню протиправним
та скасуванню, а адміністративний
позов - задоволенню повністю.

Керуючись статтями 2, 71, частиною
третьою статті 160, статтями 162, 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі статей 19, 140, 143, 144
Конституції України, Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», Закону України «Про
прокуратуру», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Володимир-Волинської міської
ради від 02 грудня 2013 року № 31/2 «Про
звернення міської ради до Верховної
Ради України щодо подій у ніч з 29 на 30
листопада 2013 року на майдані
Незалежності у місті Києві».

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі 15 січня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
Ж.В.Каленюк