Справа № 811/3625/13-а
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2013-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 811/3625/13-а
Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Кравчук О.В.
розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу
до відповідача - Начальника Управління
Укртрансінспекції у Кіровоградській
області Кукуленка О.В.
про визнання дій незаконними та про
визнання постанови про застосування
адміністративно-господарського штрафу
До Кіровоградського окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_1 (далі - позивач) з
адміністративним позовом до
Начальника Управління
Укртрансінспекції у Кіровоградській
області Кукуленка О.В. (далі -
відповідач), у якому просить:
- визнати дії Начальника Управління
Укртрансінспекції у Кіровоградській
області Кукуленка О.В. щодо
застосування 30 жовтня 2013 року відносно
адміністративно-господарського штрафу
у розмірі 1700,00 грн. незаконними;
- визнати постанову Начальника
Управління Укртрансінспекції у
Кіровоградській області Кукуленка О.В.
№014800 від 30 жовтня 2013 року нечинною.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що за наслідками проведеної
працівниками управління
Укртрансінспекції у Кіровоградській
області перевірки складено акт, в якому
зафіксовано порушення вимог статті 48
Закону України „Про автомобільний
транспорт". 30 жовтня 2013 року
відповідачем винесено постанову №014800
про застосування до позивача фінансові
санкції в розмірі 1700,00 грн. за
порушення, відповідальність за яке
передбачена абзацом третім частини
першої статті 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт». Позивач
вважає, що вказана постанова є
протиправною та такою, що підлягає
скасуванню, з огляду на відсутність
обставин, які слугували підставою для
її винесення. Так, позивач вказав на те,
що посадовими особами відповідача
безпідставно складено акт про вчинене
порушення, адже він не здійснював
перевезення вантажів, а здійснював
поїздку для власних потреб.
У судовому засіданні позивачем вимоги
позову підтримано з підстав,
викладених у позовній заяві.
В судовому засіданні представник
відповідача просив суд відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог,
надавши письмові заперечення проти
позову, в яких посилається на те, що під
час проведення рейдової перевірки 27
жовтня 2013 року працівниками управління
Укртрансінспекції у Кіровоградській
області було виявлено порушення ОСОБА_1
вимог законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
вантажу, зокрема, у нього був відсутній
страховий поліс (договір) обов'язкового
особистого страхування від нещасних
випадків на транспорті відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
№959 від 14 серпня 1996 року (а.с.23-26).
За клопотанням позивача та
представника відповідача подальший
розгляд та вирішення справи судом було
здійснено у порядку письмового
провадження (а.с.40-41).
Розглянувши у письмовому провадженні
подані представниками сторін
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно і
неупереджено оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд
27 жовтня 2013 року о 12 год. 30 хв. на
Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка
на 716+405 км державними інспекторами був
перевірений транспортний засіб RENAULT
реєстраційний номер НОМЕР_1, яким
Вказаний автомобіль на праві приватної
власності належить ОСОБА_3, який
уповноважив відповідною довіреністю
ОСОБА_1, зокрема, експлуатувати та
розпоряджатися належним йому на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_2
транспортним засобом, а саме: вантажним
сідловим тягачем марки RENAULT MAGNUM FT 385 1996
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1 (а.с.33-36).
В ході перевірки відповідачем був
складений акт перевірки додержання
вимог законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом від 27 жовтня 2013 року, в
якому зафіксовано порушення,
відповідальність за які передбачена
статтею 60 Закону України „Про
автомобільний транспорт": надання
послуг з перевезення вантажів без
оформлення документів перелік яких
визначений статтею 48 Закону України
„Про автомобільний транспорт",
зокрема, не оформлений страховий поліс
(договір) обов'язкового особистого
страхування від нещасних випадків на
транспорті на водія ОСОБА_1
Водій даного автомобіля - ОСОБА_1 з
вказаним актом ознайомлений, (а.с.27).
30 жовтня 2013 року начальником
управління Укртрансінспекції в
Кіровоградській області розглянуто
справу про порушення позивачем норм
законодавства України про
автомобільний транспорт та прийнято
постанову №014800 про застосування
фінансових санкцій, якою до ОСОБА_1
застосовано фінансову санкцію в
розмірі 1700,00 грн. за вчинені порушення,
а саме: надання послуг з перевезення
вантажів без оформлення документів,
перелік яких визначений статтею 48
Закону України „Про автомобільний
транспорт", зокрема, без страхового
поліса (договору) обов'язкового
особистого страхування від нещасних
випадків на транспорті (а.с.29-30).
Надаючи правову оцінку обставинам
справи, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Відносини між автомобільними
перевізниками, замовниками
транспортних послуг, органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування, пасажирами, власниками
транспортних засобів, а також їх
відносини з юридичними та фізичними
особами - суб'єктами підприємницької
діяльності, які забезпечують
діяльність автомобільного транспорту
та безпеку перевезень регулюються
Законом України "Про автомобільний
транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-III.
Згідно частини четвертої статті 6
Закону України "Про автомобільний
транспорт" реалізація державної
політики у сфері автомобільного
транспорту здійснюється через
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує реалізацію державної
політики з питань безпеки на наземному
транспорті, місцеві органи виконавчої
влади та органи місцевого
У відповідності до абзацу першого
частини шостої, абзацу першого частини
сьомої статті 6 Закону України "Про
автомобільний транспорт" центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики з питань
безпеки на наземному транспорті,
забезпечує, зокрема, реалізацію
державної політики з питань безпеки на
автомобільному транспорті загального
користування та здійснює, зокрема,
державний нагляд і контроль за
дотриманням автомобільними
перевізниками вимог законодавства,
норм та стандартів на автомобільному
За приписами частини дванадцятої
статті 6 Закону України "Про
автомобільний транспорт" державному
контролю підлягають усі транспортні
засоби українських та іноземних
перевізників, що здійснюють
автомобільні перевезення пасажирів і
вантажів на території України.
При цьому статтею 1 Закону України "Про
автомобільний транспорт" визначено, що
автомобільний перевізник - фізична або
юридична особа, яка здійснює на
комерційній основі чи за власний кошт
перевезення пасажирів чи (та) вантажів
транспортними засобами; а вантажні
перевезення - це перевезення
вантажів вантажними автомобілями.
У відповідності до статті 47 Закону
України "Про автомобільний транспорт"
до внутрішніх перевезень вантажів
відносяться перевезення вантажів між
пунктами відправлення та призначення,
розташованими в Україні, та комплекс
допоміжних операцій, пов'язаних з цими
перевезеннями, а також технологічні
перевезення вантажів, що здійснюються
в межах одного виробничого об'єкта без
виїзду на автомобільні дороги
загального користування.
Зі змісту зазначений положень Закону
вбачається, що законодавцем
диференційовано автомобільних
перевізників в залежності від їх
правового статусу (юридична особа,
фізична особа-підприємець), підстав і
мети вантажних перевезень (на
договірних умовах, для власних потреб)
та виокремлено правовий статус водія
відповідного транспортного засобу.
Стаття 48 Закону України "Про
автомобільний транспорт" встановлює
перелік документів, на підставі яких
виконуються вантажні перевезення.
У свою чергу, згідно абзацу 3 частини
першої статті 60 Закону України "Про
автомобільний транспорт", за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт, зокрема за надання послуг з
перевезень пасажирів та вантажів без
оформлення документів, перелік яких
визначений статтями 39 та 48 цього
Закону, до автомобільних перевізників
застосовуються фінансові санкції -
штраф у розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян
Так, за приписами частин першої, другої
статті 48 вказаного Закону автомобільні
перевізники, водії повинні мати і
пред'являти особам, які уповноважені
здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконують вантажні
перевезення. Документами для
здійснення внутрішніх перевезень
вантажів для водія є: посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
товарно-транспортна накладна або інший
визначений законодавством документ на
вантаж, інші документи, передбачені
законодавством. Таким чином, перелік
документів, встановлених Законом
України „Про автомобільний транспорт",
не є вичерпним - його може бути
доповнено іншими нормативними актами.
Відповідно до пункту 2 Переліку
документів, необхідних для здійснення
перевезення вантажу автомобільним
транспортом у внутрішньому сполученні,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 25 лютого 2009 року
№ 207 „Про затвердження Переліку
документів, необхідних для здійснення
перевезення вантажу автомобільним
транспортом у внутрішньому сполученні"
(далі - Постанова № 207), для водія
юридичної особи або фізичної особи -
підприємця, що здійснює вантажні
перевезення для власних потреб,
необхідними документами є: накладна
або інший документ, який підтверджує
право власності на вантаж; посвідчення
на право керування транспортним
засобом відповідної категорії;
реєстраційний документ на
транспортний засіб або інший
засвідчений в установленому порядку
документ, що підтверджує право
керування, користування чи
розпорядження транспортним засобом;
талон про проходження державного
технічного огляду; поліс (сертифікат)
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів. Для водія юридичної особи
необхідним є також дорожній лист з
відмітками про проведення
передрейсових медичного огляду водія
та огляду технічного стану
транспортного засобу.
У свою чергу, за змістом пункту 1
Положення про обов'язкове особисте
страхування від нещасних випадків на
транспорті, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 14
серпня 1996 року №959, суб'єктами, які
підлягають обов'язковому особистому
страхуванню від нещасних випадків на
транспорті є, зокрема, працівники
транспортних підприємств незалежно
від форм власності та видів діяльності,
які безпосередньо зайняті на
транспортних перевезеннях (далі -
водії), а саме: водії автомобільного,
електротранспорту: машиністів і
помічників машиністів поїздів
(електровозів, тепловозів,
Пунктом 4 Положення зазначено, що
страхувальниками водіїв є юридичні
особи або дієздатні громадяни -
суб'єкти підприємницької діяльності,
які є власниками транспортних засобів
чи експлуатують їх і уклали із
страховиком договори страхування.
З аналізу вказаних правових положень у
їх системному зв'язку вбачається, що
визначений статтею 48 Закону України
„Про автомобільний транспорт" перелік
документів, які водії повинні мати при
здійсненні вантажних перевезень,
підзаконними нормативними актами
розширено для водіїв - працівників
транспортних підприємств, юридичних
осіб, фізичних осіб-підприємців.
Позаяк у спірних правовідносинах
ОСОБА_1 не є ані працівником
автотранспортного підприємства, ні
фізичною особою-підприємцем, суд
доходить висновку, що страховий поліс
(договір) обов'язкового особистого
страхування від нещасних випадків на
транспорті не може розглядатися
документом, обов'язковим для
здійснення позивачем вантажного
перевезення відповідно до статті 48
Закону України „Про автомобільний
Крім того, суд наголошує, що
відповідачем не доведено факту
здійснення ОСОБА_1 перевезення вантажу
на комерційній основі. Так, долучена до
матеріалів справи накладна №541 від 25
жовтня 2013 року, на яку посилається
відповідач, засвідчує придбання товару
суб'єктом господарювання ФОП ОСОБА_4 у
контрагента - ТОВ „Світловодський
завод адсорбентів" (а.с.28). Натомість
відповідачем не надано інших доказів,
які підтвердили б надання позивачем
оплатних послуг із перевезення такого
вантажу та спростували б твердження
позивача про те, що на час перевірки він
здійснював приватну поїздку до м.
Вінниця та принагідно безоплатно
перевіз вищезазначений вантаж.
З огляду на викладене, суд вважає, що
відповідач помилково дійшов висновку
про те, що страховий поліс (договір)
обов'язкового особистого страхування
від нещасних випадків на транспорті є
документом, відсутність якого
обумовлює застосування до позивача
штрафних санкцій на підставі частини
першої статті 60 Закону України "Про
автомобільний транспорт".
Суд також бере до уваги, що згідно
частини третьої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5)добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
Перевіривши юридичну та фактичну
обґрунтованість дій відповідача і
прийнятої постанови №014800 від 30 жовтня
2013 року про застосування фінансових
санкцій у розмірі 1700,00 грн. на
відповідність вимогам частини третьої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд знаходить
підстави для визнання дій Начальника
Управління Укртрансінспекції у
Кіровоградській області Кукуленка О.В.
протиправними, а спірної постанови -
Згідно частини першої статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
Позивачем документально підтверджена
сплата судового збору в розмірі 178,93 грн
(а.с.2,9), а тому зазначена сума підлягає
поверненню з Державного бюджету
Керуючись статтями 2, 17, 71, 86, 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов задовольнити
Визнати дій Начальника Управління
Укртрансінспекції у Кіровоградській
області Кукуленка О.В. щодо
застосування 30 жовтня 2013 року відносно
ОСОБА_1 адміністративно-господарського
штрафу у розмірі 1700,00 грн.
Визнати постанову Начальника
Управління Укртрансінспекції у
Кіровоградській області Кукуленка О.В.
№014800 від 30 жовтня 2013 року нечинною.
Присудити ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 178,93 грн зобов'язавши Головне
управління Державної казначейської
служби України в Кіровоградській
області стягнути 178,93 грн (сто сімдесят
вісім гривень, дев'яносто три копійки)
з Державного бюджету України шляхом їх
безспірного списання з рахунку
Управління Укртрансінспекції у
Кіровоградській області.
Постанова суду набирає законної сили у
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Кіровоградський окружний
адміністративний суд в десятиденний
строк з дня отримання копії цієї
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
О.В.
Кравчук