Справа № 0670/6726/12
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"16" січня 2014 р.
Справа № 0670/6726/12

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Кузьменко Л.В.

суддів:
Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю "Елізіум
Пласт", Коростенської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "09" жовтня
2013 р. у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Елізіум
Пласт" до Коростенської об'єднаної
державної податкової інспекція
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Елізіум Пласт"
звернулось з позовом до Коростенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Житомирської області
Державної податкової служби про
визнання дій протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень №, № і
№ від 18.05.2012 р. та № , №
від 08.08.2012року.

На обґрунтування позовних вимог
Позивач зазначив, що уповноваженими
особами Відповідача була проведена
планова виїзна перевірка підприємства
з питань дотримання податкового
законодавства за період з 01.01.2011року по
31.12.2011року, за результатами якої, на
думку Позивача, уповноважені особи
податкового органу безпідставно
прийшли до висновку про завищення
валових витрат платника в результаті
включення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток за
2010р., витрат по придбанню товарів у ТОВ
"ТД Азарія" і витрат по сплаті відсотків
за користування кредитними коштами від
АТ "Фортуна-банк". Позивач вважає, що
податковий орган безпідставно також
дійшов до висновку про необхідність
віднесення до валового доходу
кредиторської заборгованості перед
компанією "BEOLOGIC NV" (Бельгія). При цьому,
податковим органом не було враховано
судове рішення щодо правомірності
включення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток до
валових витрат платника.

Позивач вважає, що товариством
правомірно віднесено до податкового
кредиту кошти податку на додану
вартість, що були сплачені у вартості
товарів у ТОВ "ТД Азарія", оскільки
господарські відносини носили
реальний характер. На думку Позивача,
податковий орган безпідставно
збільшив грошові зобов'язання з
орендної плати за землю, позаяк такі
зобов'язання повністю відповідають
сумам орендної плати за користування
земельними ділянками, що зазначені в
договорі.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 09.10.13 року
позов задоволено частково. Суд визнав
протиправними та скасував податкові
повідомлення - рішення Коростенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Житомирської області
№, № від 18.05.2012 року та №
від 08.08.2012року. В задоволенні
інших позовних вимог відмовлено.

Сторони не погодились з постановою
суду першої інстанції, подали
апеляційні скарги.

Позивач в апеляційній скарзі з
посиланням на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права
просить скасувати постанову в частині
відмови в задоволенні позову.

Відповідач з підстав порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права просить
скасувати постанову суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог.

В судове засідання 16.01.2014 року
представники сторін не прибули, про
день, час та місце судового розгляду
справи були належним чином
повідомлені.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційні
скарги не підлягають задоволенню з
огляду на таке.

З матеріалів справи слідує, що в період
з 12.03.2012 року по 23.04.2012року
уповноваженими особами інспекції була
проведена планова виїзна перевірка
підприємства з питань дотримання
податкового законодавства за період з
01.01.2011року по 31.12.2011року. За
результатами такої перевірки було
винесено податкові повідомлення -
рішення:

- № від 18.05.2012року, відповідно до
якого Товариству з обмеженою
відповідальністю "Елізіум Пласт" були
збільшені грошові зобов'язання з
податку на прибуток в сумі 1698213,00грн.;

- № від 18.05.2012року, відповідно до
якого Товариству з обмеженою
відповідальністю "Елізіум Пласт" були
збільшені грошові зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі
6200,00грн. та застосовані фінансові
санкції в сумі 3100,00грн.;

- № від 18.05.2012 р., відповідно до
якого Товариству з обмеженою
відповідальністю "Елізіум Пласт" були
збільшені грошові зобов'язання з
орендної плати за земельні ділянки
державної і комунальної власності в
сумі 16000,00грн. та застосовані фінансові
санкції в сумі 3634,00грн.;

Вказані податкові повідомлення -
рішення Позивачем були оскаржені в
адміністративному порядку. За
результатами розгляду скарги Позивача
ДПС в Житомирській області вказані
податкові повідомлення - рішення були
залишені без змін та додатково були
збільшені грошові зобов'язання з
податку на додану вартість сумі
7437,00грн. та застосовані фінансові
санкції в сумі 3719,00грн. та орендної
плати за землю в сумі 10191,00грн. та
застосовані фінансові санкції в сумі
903,00грн., про що Відповідачем були
винесені нові податкові повідомлення
- рішення: № від 08.08.2012року та №
від 08.08.2012року.

Як зазначено в оскаржуваному
податковому повідомленні - рішенні
№ від 18.05.2012року, підставою для
його винесення щодо збільшення
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Елізіум Пласт"
грошових зобов'язань з податку на
прибуток в сумі 1698213,00грн., стали
порушення Позивачем вимог пп.5.2.1 п.5.2
ст.5, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 і п.6.1 ст.6 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" та вимог пп.135.5.4 п.135.5 ст.135,
п.138.2 і пп.138.8.1 п.138.8 та пп.138.10.5 п.138.10 ст.138,
Податкового кодексу України.

За своєю суттю вказані порушення
зведені виключно до:

- невизнання податковим органом
визначення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток за
2010рік в сумі 2428028,00грн. та його
правомірності

включення до складу валових витрат за 1
- 1V квартали 2011року;

- невизнання податковим органом
валових витрат, понесених платником
при придбанні в лютому та квітні 2011року
плівки захисної у ТОВ "ТД Азарія" на
суму відповідно 37185,00грн. та 31001,00грн.;

- невизнання податковим органом
валових витрат, понесених платником
протягом 2011року по сплаті відсотків за
користування кредитними коштами від АТ
"Фортуна-банк" на загальну суму
4861646,00грн.;

- віднесення податковим органом до
валового доходу кредиторської
заборгованості платника перед
компанією "BEOLOGIC NV" (Бельгія) в розмірі
25678,00грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції, з висновками
якого погоджується і колегія суддів,
виходив з того, що правомірність
визначення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток за
2010рік в сумі 2428028,00грн. була предметом
судового розгляду в іншій
адміністративній справі №0670/9424/11, що
перебувала в провадженні
Житомирського окружного
адміністративного суду між тими ж
самими сторонами. Відповідно до
постанови суду першої інстанції від
14.12.2011року, що набрала законної сили
відповідно до ухвали Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 10.07.2012року, підтверджено
правомірність визначення Позивачем
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток за
2010рік в сумі 2428028,00грн.

За приписами ст.72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній справі, що
набрало законної сили, не підлягають
доказуванню при розгляді іншої справи,
в якій беруть участь ті ж самі особи.

За приписами пункту 3 підрозділу 4
розділу XX "Перехідні положення"
Податкового кодексу України визначено,
що до складу валових витрат першого
кварталу 2011 року підлягають включенню
всі суми від'ємного значення об'єкта
оподаткування з податку на прибуток -
як ті, що утворилися станом на 1 січня 2010
року, так і ті суми від'ємного значення,
що виникли протягом 2010 року.

Слід зазначити, що абзац другий пункту 3
підрозділу 4 розділу XX "Перехідні
положення" Податкового кодексу України
передбачає право платника податку на
прибуток відобразити у складі витрат
другого кварталу 2011 року суму
від'ємного значення, що є результатом
розрахунку об'єкта оподаткування за
підсумками першого кварталу 2011 року.

Водночас розрахунок об'єкта
оподаткування за перший квартал 2011
року здійснювався на підставі чинних
до 1 квітня 2011 року норм Закону України
від 28.12.94 N 334/94-ВР "Про оподаткування
прибутку підприємств" (надалі - Закон).

Пунктом 6.1 статті 6 Закону було
визначено, що якщо об'єкт оподаткування
платника податку з числа резидентів за
результатами податкового року має
від'ємне значення об'єкта
оподаткування (з урахуванням суми
амортизаційних відрахувань), сума
такого від'ємного значення підлягає
включенню до складу валових витрат
першого календарного кварталу
наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
від'ємного значення об'єкта
оподаткування попереднього року у
складі валових витрат таких податкових
періодів наростаючим підсумком до
повного погашення такого від'ємного
значення.

У 2010 році зазначена норма
застосовувалася з урахуванням пункту
22.4 статті 22 Закону.

Особливості, встановлені пунктом 22.4
статті 22 Закону, полягали в обмеженні
врахування у складі валових витрат у
порядку статті 6 Закону сум від'ємного
значення об'єкта оподаткування з
податку на прибуток, яке утворилося
станом на 1 січня 2010 року. До складу
валових витрат платника податку на
прибуток за перший квартал 2010 року
підлягало включенню лише 20 відсотків
від'ємного значення, що утворилося
станом на 1 січня 2010 року.

Водночас, як передбачено абзацом
другим пункту 22.4 статті 22 Закону, у 2011
році сума від'ємного значення, яка
відповідно до абзацу першого цього
пункту не була врахована у складі
валових витрат, та від'ємне значення
об'єкта оподаткування, яке виникло у 2010
році, підлягають включенню до складу
валових витрат у порядку,
встановленому статтею 6 цього Закону,
без обмежень, встановлених цим пунктом.
Отже, у 2011 році встановлені пунктом 22.4
статті 22 Закону обмеження щодо
можливості врахування всієї суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування з податку на прибуток у
складі валових витрат не
застосовувалися. При цьому прямо
передбачалося право врахувати у складі
валових витрат першого кварталу 2011
року всю суму від'ємного значення
об'єкта оподаткування, що виникло у 2010
році.

Таким чином, відповідно до зазначених
законодавчих норм до складу валових
витрат першого кварталу 2011 року
підлягали включенню всі суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування з податку на прибуток -
як ті, що утворилися станом на 1 січня 2010
року, так і ті суми від'ємного значення,
що виникли протягом 2010 року.

З огляду на вказані приписи суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про правомірність включення Позивачем
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток за
2010рік в сумі 2428028,00грн. до розрахунку
об'єкта оподаткування цим податком за
наслідками другого, другого і третього
кварталів, другого - четвертого
кварталів 2011 року.

З матеріалів справи також слідує, що
позивач мав господарські відносини з
ТОВ "ТД Азарія" у лютому та квітні
2011року згідно з договором купівлі -
продажу від 25.02.2011року щодо придбанням
Позивачем плівки захисної на суму
відповідно 37185,00грн. та 31001,00грн. (а.с.224-225
т.1).

Про реальність даних господарських
операцій між Позивачем та ТОВ "ТД
Азарія" свідчать наявні в матеріалах
справи первинні документи
бухгалтерського та податкового обліку
(договір, податкові та видаткові
накладні, рахунки - фактури, платіжні
доручення, акти списання), які
підтверджують факт придбання і
поставки вказаного товару та його
оплату (а.с.214-225 т.1).

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
безпідставність доводів податкового
органу щодо відсутності
бухгалтерських документів про
транспортування вказаного товару. З
матеріалів справи слідує, що до валових
витрат Позивач відніс лише витрати по
оплаті самого товару (плівки захисної),
а витрати по транспортуванню такого
товару до валових витрат Позивача за
вказані звітні періоди (1- 11 квартали
2011року) не відносилися.

За приписами п.п.5.3.9 п.5.3. ст.5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" не включаються до складу
валових витрат лише будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Правові норми п.5.2.1 п.5.2 ст.5 та п.6.1 ст.6
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" і пп.135.5.4 п.135.5
ст.135, п.138.2 і пп.138.8.1 п.138.8 та пп.138.10.5 п.138.10
ст.138, Податкового кодексу України, на
які зроблена посилка в оскаржуваному
податковому повідомленні - рішенні,
містять лише визначення складу доходів
і валових витрат та порядку врахування
від'ємного значення об'єкта
оподаткування у результатах наступних
податкових періодів.

Отже, витрати Позивача, зумовлені
вказаними господарськими відносинами
з ТОВ "ТД Азарія", підлягали врахуванню
при визначенні об'єкта оподаткування
податком на прибуток за перший та
другий квартали 2011року.

Не знайшли свого підтвердження доводи
податкового органу щодо невизнання
валових витрат, понесених платником
протягом 2011року по сплаті відсотків за
користування кредитними коштами від АТ
"Фортуна-банк" на загальну суму
4861646,00грн.

В судовому засіданні сторонами
визнавався факт сплати Позивачем
протягом 2011року відсотків за
користування кредитними коштами від АТ
"Фортуна-банк" на загальну суму
4861646,00грн., які були зумовлені договором
про надання відновлюваної кредитної
лінії від 19.10.2009року (а.с.226-230 т.1).

Як зазначено в п.1.3 даного договору, за
користування кредитом встановлена
плата в розмірі 25 відсотків річних, а
відповідно до п.1.4. договору такий
кредит Позивачу надавався для "ведення
статутної діяльності та поповнення
обігових коштів". Безпосереднє
використання Позивачем вказаних
коштів чи їх використання із
залученням комісіонера ТОВ "АСТИКА" по
договору комісії від 30.10.2010року жодним
чином не впливає на правомірність
віднесення сплачених відсотків за
користуванням такими коштами до
валових витрат Позивача.

За приписами пп.138.10.5 п.138.10 ст.138
Податкового кодексу України до складу
інших витрат включаються фінансові
витрати, до яких належать витрати на
нарахування процентів (за користування
кредитами та позиками, а тому Позивач
правомірно сплачені протягом 2011року
відсотки за користування кредитними
коштами від АТ "Фортуна-банк" на
загальну суму 4861646,00грн. відніс до своїх
валових витрат за відповідні звітні
періоди 2011року.

В судовому засіданні встановлено та не
заперечується сторонами, що станом на
другий та четвертий квартали 2011року у
Позивача була кредиторська
заборгованість перед компанією "BEOLOGIC NV"
(Бельгія) на загальну суму 25678,00грн.,
термін погашення якої складав три роки.

Разом з тим, доводи податкового органу,
що така кредиторська заборгованість є
безнадійною кредиторською
заборгованістю і підлягає віднесенню
до валового доходу платника не
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства з огляду на таке.

Дійсно, відповідно до вимог пп. 14.1.257 п.
14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України
сума заборгованості одного платника
податків перед іншим платником
податків, що не стягнута після
закінчення строку позовної давності,
вважається безповоротною фінансовою
допомогою та згідно з вимогами пп. 135.5.4
п. 135.5 ст. 135 Кодексу включається до
складу інших доходів.

Вказана заборгованість Позивача
зумовлена господарськими відносинами
Позивача з компанією "BEOLOGIC NV"(Бельгія)
відповідно до імпортного контракту від
12.07.2008року.

Постановою Верховної Ради України від
14.07.93 N 3382-XII ратифіковано Конвенцію про
позовну давність у міжнародній
купівлі-продажу товарів, підписану
14.07.74 від імені України у м. Нью-Йорку
(далі - Конвенція). Відповідно до листа
Міністерства закордонних справ
України від 21.02.2001 N 21/19-612-267 положення
Конвенції набрали чинності для України
з 01.04.94.

В розумінні вимог статті 2 Конвенції
вказаний імпортний контракт є
міжнародним договором купівлі -
продажу, так як на момент укладення
договору комерційні підприємства
покупця та продавця перебували у
різних державах.

Відповідно до статті 3 Конвенції ця
Конвенція застосовується лише в тих
випадках, коли комерційні підприємства
сторін договору міжнародної
купівлі-продажу товарів у момент його
укладення перебувають у Договірних
державах. Оскільки Конвенція не
передбачає іншого, вона застосовується
незалежно від права, яке могло б
підлягати застосуванню на підставі
норм міжнародного приватного права.
Конвенція не застосовується в тих
випадках, коли сторони договору
купівлі-продажу в ясній формі
виключили її застосування.

У статті 8 Конвенції позовну давність
встановлено тривалістю у чотири роки.

Згідно зі статтею 9 Конституції України
Конвенція є частиною національного
законодавства України, а частиною
другою статті 19 Закону України "Про
міжнародні договори України"
визначено, що якщо міжнародним
договором України, який набрав
чинності в установленому порядку,
встановлено інші правила, ніж ті, що
передбачені у відповідному акті
законодавства України, то
застосовуються правила міжнародного
договору.

У приписі частини другої статті 17
Закону України "Про міжнародні
договори України" визначено, що на
запит органів, які застосовують
міжнародні договори України,
Міністерство закордонних справ
України надає інформацію з питань, що
виникають у зв'язку з виконанням
міжнародних договорів України,
зокрема, про склад учасників Конвенції.

Податковим органом не надано будь-яких
доказів щодо відсутності у позивача
підстав для застосування положень
Конвенції до правовідносин із
компанією "BEOLOGIC NV"(Бельгія).

З огляду на вказане, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
щодо правомірності визначення
Позивачем протягом 2011року валового
доходу і валових витрат та об'єкта
оподаткування податком на прибуток, а
отже, у податкового органу були
відсутні підстави для донарахування
суми грошового зобов'язання з податку
на прибуток за вказані звітні періоди
2011року.

Зазначене свідчить, що податкове
повідомлення - рішення Коростенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Житомирської області №
від 18.05.2012року, відповідно до якого
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Елізіум Пласт" були
збільшені грошові зобов'язання з
податку на прибуток в сумі 1698213,00грн.
винесено без врахування вимог чинного
законодавства та всіх обставин, що мали
значення для його винесення, а тому є
протиправним та підлягає скасуванню.

Як зазначалось вище, господарські
відносини Позивача з ТОВ "ТД Азарія"
щодо придбанням Позивачем плівки
захисної в лютому та квітні 2011року на
суму відповідно 37185,00грн. та 31001,00грн.
носили реальний характер. Дослідженими
в судовому засіданні платіжним
дорученням №13 від 16.05.2011року
підтверджено сплату Позивачем у
вартості вказаного товару 6200,15грн.
податку на додану вартість, а реєстрами
проведених платіжних документів
підтверджено сплату Позивачем
протягом квітня - березня 2011року у
вартості вказаного товару 7436,93грн.
податку на додану вартість

В розумінні вимог п.198.1 ст.198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Відповідно до положень п.198.3 ст.198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Вказана правова норма не містить
жодних обов'язкових вимог до платника,
за невиконання яких можуть
застосовуватися відповідні фінансові
санкції, а тому посилання Відповідачем
на вказану правову норму як підставу
для винесення оскаржуваних податкових
повідомлень - рішень є безпідставним.

Відповідно до вимог 198.6 ст.198
Податкового кодексу України вказаний
податковий кредит у Позивача виник
відповідно у лютому та квітні 2011року. У
разі якщо платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

За приписами п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту лише суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

При дослідженні в судовому засіданні
податкових накладних, виданих Позивачу
ТОВ "ТД Азарія", встановлено, що вони
видані з дотримання вимог ст.201
Податкового кодексу України та
містять всі необхідні реквізити.

З огляду на вказане суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що сплачені Позивачем ТОВ "ТД Азарія" у
вартості товарів суми податку на
додану вартість в розмірі 13637,00грн.
(6200,15грн.+7436,93грн.) правомірно були
віднесені Позивачем до податкового
кредиту за жовтень 2011року, а тому у
податкового органу були відсутні
підстави для донарахування сум
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість та застосування
фінансових санкцій за вказані звітні
періоди 2011року.

Відтак, податкові повідомлення -
рішення Коростенської об'єднаної
державної податкової інспекції
Житомирської області № від
18.05.2012року, відповідно до якого
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Елізіум Пласт" були
збільшені грошові зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі
6200,00грн. та застосовані фінансові
санкції в сумі 3100,00грн., та рішення
№ від 08.08.2012року, яким Товариству
з обмеженою відповідальністю "Елізіум
Пласт" були збільшені грошові
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 7437,00грн. та застосовані
фінансові санкції в сумі 3719,00грн. є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Доводи апеляційної скарги податкового
органу не спростовують наведених
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для її задоволення колегія
суддів не вбачає.

Як зазначено в оскаржуваних
податкових повідомленнях - рішеннях
№ від 18.05.2012 р. та № від
08.08.2012року, підставою для їх винесення
щодо збільшення Товариству з обмеженою
відповідальністю "Елізіум Пласт"
грошових зобов'язань з орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності та застосування
фінансових санкцій, стали порушення
Позивачем вимог пп.285.5.1 п.285.5 ст.285 та
п.286.4 ст.286 Податкового кодексу України.

За своєю суттю вказані порушення
полягають в тому, що визначений
самостійно Позивачем за 2011рік розмір
орендної плати за користування
земельними ділянками державної і
комунальної власності не відповідає
вимогам пп.285.5.1 п.285.5 ст.285 та п.286.4 ст.286
Податкового кодексу України.

З матеріалів справи слідує, що протягом
2011року Позивачем відповідно до
договору оренди землі, укладеного
18.06.2010року з Коростеньскою міською
радою та зареєстрованого 25.08.2010року,
орендувалася земельна ділянка площею
0,6816га по вул.Кірова,88 в м.Коростені.
Сума орендної плати складала 21018,67грн.,
що було підтверджено в ході перевірки.
Спір між сторонами по даній справі щодо
розміру орендної плати по даній
земельній ділянці відсутній.

Згідно договору оренди землі,
укладеного 14.01.2008року з Коростеньскою
міською радою та зареєстрованого
13.03.2008року, Позивачем орендувалася
також земельна ділянка площею 1,6076га по
вул.Кірова,88 в м.Коростені. Сума
орендної плати була визначена в
розмірі 17298,00 в рік. З урахуванням
коефіцієнтів індексації сума орендної
плати за вказану земельну ділянку на
2011рік Позивачем була визначена в
розмірі 21693,89грн.

В зв'язку із закінченням терміну дії
даного договору на дану земельну
ділянки між Позивачем та Коростеньскою
міською радою був укладений новий
договір оренди від 01.08.2011року, який був
зареєстрований 11.10.2011року.

Як встановлено податковим органом в
ході перевірки, Позивач за
новоукладеним договорами оренди землі
всупереч вимогам п.286.4 ст.286
Податкового кодексу України до
податкового органу не подав звітний
розрахунок орендної плати за вказану
земельну ділянку, що призвело до
недоплати орендної плати на 16000,00грн.
(розрахунок доданий до акту перевірки).

Вказане порушення Позивачем вимог п.286.4
ст.286 Податкового кодексу України
правомірно стало підставою для
винесення оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення № від
18.05.2012 р. щодо збільшення грошового
зобов'язання з орендної плати за
земельні ділянки державної і
комунальної власності в сумі 16000,00грн.
та застосування фінансової санкції в
сумі 3634,00грн.

В ході перевірки, проведеної ДПС в
Житомирській області за скаргою
Позивача, було встановлено, що
відповідно до рішення Коростенської
міської ради від 09.12.2012року, грошова
оцінка зазначеної орендованої
Позивачем земельної ділянки з
01.01.2011року складала 1305011,00грн.

З урахуванням вимог пп.285.5.1 п.285.5 ст.285
Податкового кодексу України та
коефіцієнтів індексації сума орендної
плати за вказану земельну ділянку за
період з 01.01.2011року по 10.10.2011року (термін
дії старого договору) повинна складати
30415,20грн., а за період з 11.10.2011року по
31.12.2011року, тобто за новим договором -
17470,00грн., а всього в розмірі 47885,20грн.
(розрахунки наведені в рішенні ДПС в
Житомирській області від 30.07.2012року по
результатам розгляду скарги платника
на 2011рік Позивачем).

Протягом 2011року Позивачем за вказану
земельну ділянку було сплачено лише
21693,89грн., тобто розмір орендної плати
було занижено на 26191,31грн. (47885,20 - 21693,89). З
урахуванням податкового повідомлення -
рішення № від 18.05.2012 р. щодо
збільшення грошового зобов'язання з
орендної плати в розмірі 16000,00грн.
додатково було донараховано Позивачу
10191,31грн. такого грошового зобов'язання.

Зазначені обставини правомірно стали
підставою для винесення оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення №
від 08.08.2012року, відповідно до
якого Товариству з обмеженою
відповідальністю "Елізіум Пласт" були
збільшені грошові зобов'язання з
орендної плати за земельні ділянки
державної і комунальної власності в
сумі 10191,00грн. та застосовані фінансові
санкції в сумі 903,00грн.

За приписами пп.288.5.1 п.288.5 ст.288
Податкового кодексу України розмір
орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
не може бути меншою:

для земель сільськогосподарського
призначення - розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом;

для інших категорій земель -
трикратного розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом.

Вказана правова норма розмежовує такі
визначення як розмір орендної плати та
річна сума платежу за користування
такими земельними ділянками.

Відповідно до вимог ст. 21 Закону
України "Про оренду землі" орендна
плата за землю - це платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за згодою сторін у договорі оренди
(крім строків внесення орендної плати
за земельні ділянки державної та
комунальної власності, які
встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України).

В розумінні вимог ст.23 Закону за згодою
сторін переглядається лише орендна
плата за земельні ділянки, що
перебувають у власності фізичних та
юридичних осіб.

Системний аналіз наведених правових
норм безспірно свідчить про
домінування вимог пп.288.5.1 п.288.5 ст.288
Податкового кодексу України у
правовідносинах щодо розміру орендної
плати за користування земельними
ділянками державної і комунальної
власності, так як така орендна плата
має статус обов'язкового платежу до
відповідних бюджетів і не може
обмежуватися простим волевиявленням
сторін у відповідному договорі.

З огляду на вказане, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що податкові
повідомлення - рішення Коростенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Житомирської області №
від 18.05.2012 р., яким Товариству з
обмеженою відповідальністю "Елізіум
Пласт" були збільшені грошові
зобов'язання з орендної плати за
земельні ділянки державної і
комунальної власності в сумі 16000,00грн.
та застосовані фінансові санкції в
сумі 3634,00грн. і за № від
08.08.2012року, яким позивачу збільшено
грошові зобов'язання з орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності в сумі 10191,00грн.
та застосовані фінансові санкції в
сумі 903,00грн. винесені у відповідності
до вимог чинного законодавства, а тому
підстави для їх скасування та
задоволення позову в цій частині -
відсутні.

Доводи апеляційної скарги позивача
вказаних висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права. Доводи апеляційних скарг сторін
у справі висновків суду першої
інстанції не спростовують, а тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю "Елізіум
Пласт" та Коростенської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області залишити без
задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "09" жовтня
2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Л.В. Кузьменко

судді: (підпис)
Л.О. Зарудяна

(підпис)
Т.В. Іваненко

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Л.В. Кузьменко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Елізіум Пласт"
вул.Кірова,88,м.Коростень,Коростенський
район, Житомирська область,11501

3- відповідачу: Коростенська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області вул.Коротуна,
3,м.Коростень,Коростенський район,
Житомирська область,11500