Справа № 806/7102/13-а
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2014-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 січня 2014 р.
Житомир справа № 806/7102/13-a

категорія 8.2.1

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Капинос О.В. ,

при
секретарі - Барібан А.І.,

за участю представника позивача
Тарасюк Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Житомирі
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укреколайн" до
Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
26.07.2012 р. №,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області, у якому просить
визнати протиправним та скасувати
прийняте на підставі акту перевірки №
756/22-00/35825128 від 12.07.2012 року податкове
повідомлення-рішення № від 26.07.2012
року, яким збільшено суму грошового
зобов"язання з податку на додану
вартість в сумі 137282,00 грн. та
застосовано штрафну (фінансову)
санкцію 34321,00 грн. Підставою для
прийняття оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень стало встановлене
перевіркою порушення ст.185, п.198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого ТОВ "Укреколайн"
завищено податковий кредит в сумі 310010,00
грн. у тому числі за квітень 2011 року в
сумі 58009,00 грн., травень 2011 року - 24937,00
грн., червень 2011 року - 71807,00 грн., липень
2011 року - 27681,00 грн., серпень 2011 року -
52500,00 грн., вересень 2011 року - 30851,00 грн.,
жовтень 2011 року - 26250,00 грн., листопад 2011
року - 11292,00 грн., грудень 2011 року - 6683,00
грн. В обґрунтування позовних вимог в
позові зазначає, що товариством
правомірно сформовано податковий
кредит на підставі первинних
документів по господарським операціям
з контрагентами ТОВ "Флорена-Плюс", ТОВ
"Дельта плюс ЮГ" та ТОВ "Укрхолод".
Вважає, що позивач у перевіряємий
період правомірно відніс до складу
податкового кредиту суми ПДВ у розмірі
310010,00 грн., оскільки ця сума сплачена у
складі ціни товару на підставі
належним чином оформлених податкових
накладних, отриманих від платників ПДВ
ТОВ "Флорена-Плюс", ТОВ "Дельта плюс ЮГ"
та ТОВ "Укрхолод". Крім того, правочини,
укладені з вказаними контрагентами не
мають ознак нікчемності та є укладеним
відповідно до норм чинного
законодавства, а господарські операції
підтверджуються належними первинними
документами.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав в повному
обсязі, просив його задовольнити з
підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, своїми
процесуальними правами, передбаченими
ст. 49 Кодексу адміністративного
судочинства України, не скористався, на
адресу суду направив письмове
клопотання з проханням відкласти
розгляд справи на іншу дату, у зв"язку з
неможливістю прибуття в судове
засідання, при цьому доказів на
підтвердження поважності не прибуття
суду не надав.

У відповідності до ч. 4 ст. 128 КАС
України, у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Враховуючи, що суд обмежений строком
розгляду справи, крім того,
законодавство не обмежує кількість
представників сторін в судовому
процесі, суд вважає за можливе
розглянути справу на підставі наявних
у ній доказів.

Заслухавши пояснення представника
позивача та дослідивши наявні в
матеріалах справи письмові докази, суд
прийшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що
Новоград-Волинською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області було проведено
планову виїзну перевірку ТОВ
"Укреколайн" з питань дотримання вимог
податкового законодавства, валютного
та іншого законодавства за період з
01.04.2011 року по 31.03.2012 року.

За наслідками проведеної перевірки
встановлено порушення ст.185, п.198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого ТОВ "Укреколайн"
завищено податковий кредит в сумі 310010,00
грн., у тому числі за квітень 2011 року в
сумі 58009,00 грн., травень 2011 року - 24937,00
грн., червень 2011 року - 71807,00 грн., липень
2011 року - 27681,00 грн., серпень 2011 року -
52500,00 грн., вересень 2011 року - 30851,00 грн.,
жовтень 2011 року - 26250,00 грн., листопад 2011
року - 11292,00 грн., грудень 2011 року - 6683,00
грн.

Підставою для даного висновку стало
невизнання податкового кредиту за
операціями із отримання товарів від
ТОВ "Флорена-Плюс", ТОВ "Дельта плюс ЮГ"
та ТОВ "Укрхолод" у квітні-грудні 2011
року.

На думку відповідача в порушення ст. 185,
п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України,
позивачем включено до складу
податкового кредиту суми ПДВ по
придбаним ТМЦ, які не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов"язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
бухгалтерського та податкового обліку.

Крім того, за висновком податкового
органу, укладені із ТОВ "Флорена-Плюс",
ТОВ "Дельта плюс ЮГ" та ТОВ "Укрхолод"
договори на придбання ТМЦ є
правочинами, які порушують публічний
порядок та відповідно до п. 1, п. 2 ст. 215,
п. 1, п. 5 ст. 203 Цивільного кодексу
України є нікчемними і в силу ст. 216
Цивільного кодексу України не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов"язані з їх недійсністю, так як
позивачем не надано будь-яких
документів, які підтверджують факт
транспортування ТМЦ постачальниками.

На підставі акту перевірки № 756/22-00/35825128
від 12.07.2012 року (т. І а.с.9-44)
Новоград-Волинською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області було прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 26.07.2012 року, яким товариству
збільшено суму грошового зобов"язання
з податку на додану вартість в сумі
137282,00 грн. та застосовано штрафну
(фінансову) санкцію 34321,00 грн. (т. І а.с.5).

Однак, суд не погоджується з даними
висновками податкового органу з огляду
на наступне.

Встановлено, що між позивачем та його
контрагентами було укладено ряд
договорів на поставку та
купівлю-продаж ТМЦ, зокрема 10.01.2011 року
між ТОВ "Укреколайн" та ТОВ "Дельта Плюс
Юг" було укладено договір
купівлі-продажу № 10/01/11, відповідно до
якого продавець (ТОВ "Дельта Плюс Юг")
продає, а покупець (ТОВ "Укреколайн")
купує товар (склобій категорії "Б");
01.07.2011 року між ТОВ "Укреколайн" та ТОВ
"Флорена-плюс" було укладено договір
про постачання ТМЦ № 01/07/11, відповідно
до якого продавець (ТОВ "Флорена-плюс")
на підставі замовлення покупця
зобов"язується передати у власність
покупця (ТОВ "Укреколайн") ТМЦ, а
покупець зобов"язується прийняти ТМЦ
та оплатити його на умовах даного
Договору; 01.11.2011 року між ТОВ
"Укреколайн" та ТОВ "Укрхолод" було
укладено договір поставки ТМЦ № 01/11/11-П,
відповідно до якого постачальник (ТОВ
"Укрхолод") на підставі замовлення
покупця, зобов"язується передати у
власність покупця (ТОВ "Укреколайн")
ТМЦ, а покупець зобов"язується прийняти
ТМЦ та оплатити його на умовах даного
Договору (том І а.с. 54-55, том ІІ а.с. 1-4,
а.с. 96-99).

При цьому, як вбачається з вказаних
договорів всі витрати, пов'язані з
транспортуванням та доставкою ТМЦ до
пункту призначення здійснюються за
рахунок Продавця.

На виконання умов договорів у
квітні-грудні 2011 року ТОВ
"Флорена-Плюс", ТОВ "Дельта плюс ЮГ" та
ТОВ "Укрхолод" було здійснено ряд
поставок ТМЦ, що підтверджується
видатковими накладними,
товаро-транспортними накладними, та
податковими накладними, копії яких
містяться в матеріалах справи (том І
а.с.59-167, том ІІ а.с. 33-95, 107-128).

Пунктом 2.1. Положення про документальне
забезпечення записів в
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Мінфіну України від
24.05.1995р. №88 встановлено, що
"первинні документи" - це документи,
створені у письмовій або електронній
формі, що фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Відповідно до пункту 2.4. Наказу Мінфіну
від 24.05.1995, № 88 "Про затвердження
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку" первинні
документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, усі
видаткові накладні, які є первинними
документами, містять усі необхідні
реквізити передбачені пунктом 2.4.
Наказу Мінфіну від 24.05.1995, № 88 "Про
затвердження Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку", а саме назву
документу, номер, дату відвантаження,
повну назву продавця та покупця, їх
адреси, номера свідоцтв, назву товару,
кількість товару, ціну товару, загальну
вартість товару, підписи продавця та
покупця.

Таким чином, належним чином оформленні
вказані документи є достатніми
доказами, які підтверджують поставку
та отримання товару за договором.

Крім того, наявність
товарно-транспортних накладних, як
того вимагає п.11.7 "Правил перевезення
вантажів автомобільним транспортом
України", затверджених наказом
Міністерства транспорту України №363
від 14.10.1997 року, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 20.02.1998
року за №128/2568, беззаперечно свідчить
про доставку товару позивачу.
Наявність видаткових накладних
беззаперечно свідчить про передачу ТМЦ
контрагентами ТОВ "Флорена-Плюс", ТОВ
"Дельта плюс ЮГ" та ТОВ "Укрхолод"
позивачу.

Відповідно до виписок з банківських
рахунків позивач повністю
розрахувався за отримані ТМЦ з
контрагентами ТОВ "Флорена-Плюс", ТОВ
"Дельта плюс ЮГ" та ТОВ "Укрхолод" (том І
а.с. 56-58, том ІІ а.с. 23-32).

Отже, реальність господарської
операції із отримання ТМЦ
підтверджується належним чином
укладеними договорами, які виконані
сторонами, а саме: ТОВ "Флорена-Плюс",
ТОВ "Дельта плюс ЮГ" та ТОВ "Укрхолод"
передали ТМЦ разом з необхідними
товаро-супровідними документами, а
позивач оплатив та прийняв товар. А
тому дані обставини свідчить про те, що
договори були повністю виконані
сторонами та були спрямовані на
реальне настання наслідків, що
обумовлені ними.

Крім того, матеріали справи містять
докази подальшого використання ТОВ
"Укреколайн" придбаних товарів у
господарській діяльності. Зокрема,
частина придбаного товару була
реалізована відповідно до укладених
договорів на адресу Колективного
підприємства "Папірбуд", АТ "Ветропак
Гостомельський склозавод" та
Товариства з додатковою
відповідальністю "ЖЛ", що
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями договорів з даними
контрагентами та копіями видаткових та
товаро-транспортних накладних,
довіреностей на отримання товару (том
ІІ а.с. 142- 167). Також придбаний товар
позивачем був використаний на власні
потреби, що підтверджується наявними
копіями актів на списання та
обліковими картками (том ІІ а.с. 168-192).

На думку суду, вказані докази безумовно
свідчать про реальність (товарність)
проведених ТОВ "Укреколайн"
господарських операцій.

Щодо визнання податковим органом
договорів між позивачем ТОВ
"Флорена-Плюс", ТОВ "Дельта плюс ЮГ" та
ТОВ "Укрхолод" нікчемними, то
відповідно до ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити
Цивільному кодексу України, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.

Підставою для недійсності правочину
відповідно до ст.215 ЦК України є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Згідно ст.228 ЦК України правочин, який
порушує публічний порядок, є нікчемним.
Правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

В Постанові Пленуму Верховного Суду
України №9 від 06.11.2009 року визначено, що
при кваліфікації правочину за статтею
228 ЦК України має враховуватись вина,
яка виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однієї зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним тощо.

При визнанні договору нікчемним
податковим органом не дотримано
зазначених вимог законодавчих норм,
тобто не встановлено вини та умислу
позивача, спрямованих на заволодіння
державним майном, порушення публічного
порядку.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не надано доказів про
умисність укладення угод між ТОВ
"Укреколайн" і ТОВ "Флорена-Плюс", ТОВ
"Дельта плюс ЮГ", ТОВ "Укрхолод" з метою,
яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства.

До справи Новоград-Волинськрю ОДПІ не
надано рішення суду у цивільній чи
господарській справі, вироку суду у
кримінальній справі або іншого
належного доказу на підтвердження
"безтоварності" здійснених позивачем
господарських операцій. Висновок
відповідача про "безтоварність"
господарської операції носить
характер припущення, яке не
підтверджено належними доказами.

Реальне настання правових наслідків за
визначеними Новоград-Волинською ОДПІ
правочинамм підтверджено і не
оспорюється висновками акту
документальної перевірки. Так,
контрагенти позивача виконали
повністю взяті на себе зобов'язання по
поставці товару, а позивач, в свою
чергу, провів повний розрахунок за
придбання ТМЦ. Позивач у своїх
бухгалтерській та податковій
звітностях відобразив вчинені
операції та своєчасно сплатив податки.

Акт перевірки не містить жодних
доказів, які б підтверджували, що зміст
договорів поставки та купівлі-продажу
ТМЦ не відповідають дійсним намірам
сторін щодо набуття цивільних прав і
обов'язків чи свідчить про намір сторін
ухилитися від оподаткування доходів,
отриманих внаслідок виконання
господарських зобов'язань, що виникли
на підставі цих договорів.

Таким чином, правочини є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.

Докази на спростування факту отримання
ТМЦ від ТОВ "Флорена-Плюс", ТОВ "Дельта
плюс ЮГ" та ТОВ "Укрхолод" позивачу ТОВ
"Укреколайн" відповідачем не надані.

Відповідно до ст.198.1 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше;

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст.39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст.193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду. Якщо платник
податку придбає (виготовляє)
товари/послуги та необоротні активи,
які призначаються для їх використання
в операціях, що не є об'єктом
оподаткування або звільняються від
оподаткування, то суми податку,
сплачені (нараховані) у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
відносяться до податкового кредиту
зазначеного платника. Якщо у
подальшому такі товари/послуги,
основні виробничі засоби фактично
використовуються в операціях, які не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування
відповідно до цього Кодексу,
міжнародних договорів (угод) (за
винятком випадків проведення операцій,
передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1
статті 196 цього Кодексу), то з метою
оподаткування такі товари/послуги,
основні виробничі засоби вважаються
проданими у податковому періоді, на
який припадає таке використання, у тому
випадку, якщо платник податку
скористався правом на податковий
кредит за цими товарами/послугами,
основними виробничими засобами. Датою
використання товарів/послуг, основних
виробничих засобів вважається дата
визнання витрат відповідно до розділу
III цього Кодексу.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи
не підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
п.201.11 ст.201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Отже, необхідним документом для
включення витрат по оплаті поставки
товару і податкового кредиту є
податкові накладні, а тому враховуючи,
що позивачу при передачі товару надано
належним чином оформленні податкові
накладні у нього виникло право
включити сплачені суми до податкового
кредиту.

Крім того, однією з підстав своїх
висновків відповідач вказує на
наявність порушеної кримінальної
справи за фактом підроблення
документів, відносно посадових осіб
ТОВ "Флорена Плюс", яка перебуває на
стадії досудового слідства.

Однак, з такою позицією працівників
податкового органу суд погодитись не
може, оскільки Податковий кодекс
України не ставить в залежність
виникнення у платника податку на
додану вартість права на податковий
кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання.

Так, у разі наявності у державних
органів інформації про зловживання в
системі оподаткування конкретною
компанією, вони повинні застосовувати
відповідні заходи саме до цього
суб'єкта, а не розповсюджувати
негативні наслідки на інших осіб при
відсутності зловживання з їх боку
(Рішення Європейського суду з прав
людини від 09.01.2007 року у справі
"Інтерсплав проти України").

Податковим кодексом України або ж
іншим нормативно-правовим актом не
встановлено будь-яких обмежень, ніж
наявність належним чином оформленої
податкової накладної, щодо включення
до податкового кредиту суми сплаченого
податку, не встановлено обов'язку для
позивача здійснювати контроль за
веденням господарської діяльності та
зобов'язань сплати податку до бюджету
контрагентами.

Крім того, матеріали справи містять
докази того, що на момент проведення
господарських операцій з позивачем ТОВ
"Флорена-Плюс" мало статус юридичної
особи та було зареєстровано платником
податку на додану вартість, що
підтверджується копіями статуту ТОВ
"Флорена-Плюс", свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи, свідоцтва
про реєстрацію платника податку на
додану вартість, довідки та виписки з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(том ІІ а.с. 5-22).

З огляду на вищевикладене, не можна по
факту можливого ухилення від сплати
податків з боку контрагентів ТОВ
"Флорена-Плюс", ТОВ "Дельта плюс ЮГ" та
ТОВ "Укрхолод" перекладати на ТОВ
"Укреколайн" відповідальність за їх
дії, тим самим ставлячи ТОВ
"Укреколайн" в ряд порушників
податкового законодавства.

Також безпідставними є твердження в
акті перевірки щодо ненадання
позивачем первинних документів на
підтвердження факту передачі товарів
від контрагентів.

Так, як вбачається з наявних в
матеріалах справи копій відповіді та
журналу вихідної кореспонденції
позивачем надавалися на запити ОДПІ
необхідні первинні документи (том ІІ
а.с.210-215).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідачем не надано суду достатніх
доказів на підтвердження
правомірності прийняття податкового
повідомлення - рішення № від
26.07.2012 року, а тому суд приходить до
висновку, що оскаржуване рішення є
протиправним та підлягає скасуванню в
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 158-162, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
прийняте Новоград-Волинською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
повідомлення-рішення від 26.07.2012 р.
№.

Постанова суду може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Житомирський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня проголошення.

У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Головуючий суддя
О.В. Капинос

Повний текст постанови виготовлено: 15
січня 2014 р.