Справа № 803/2787/13-а
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року м.
ЛуцькСправа № 803/2787/13-a

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого, судді
Смокович В.І.,

при секретарі судового засідання
Литвиненко І.П.,

за участю прокурора
Климюк Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Прокурора Іваничівського району
Волинської області до Грибовицької
сільської ради Іваничівського району
Волинської області про визнання
протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Іваничівського району
Волинської області звернувся в суд з
адміністративним позовом до
Грибовицької сільської ради
Іваничівського району Волинської
області про визнання незаконним та
скасування рішення №25/2 від 05 грудня 2013
року "Про ситуацію, що склалася в
Україні в ніч з 29 на 30 листопада на
Європейській площі у Києві"

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
рішенням Грибовицької сільської ради
Іваничівського району Волинської
області №25/2 від 05 грудня 2013 року "Про
ситуацію, що склалася в Україні в ніч з
29 на 30 листопада на Європейській площі
у Києві" вирішено: підтримати та
схвалити в цілому текст звернення
депутатів Іваничівської районної ради
«Про ситуацію, що склалася в Україні в
ніч з 29 на 30 листопада на Європейській
площі у Києві» прийнятого на 23
(позачерговій) сесії Іваничівської
районної ради від 03 грудня 2013 року №23/2
(п.1); дане рішення оприлюднити на дошці
оголошень, на видних місцях в установах
та організаціях розміщених на
території сільради (п.2); контроль за
виконанням даного рішення покласти на
сільського голову О.Шимчука (п.3).

У зверненні (яке є невід'ємною частиною
даного рішення) зазначено про
висловлення недовіри Президенту
України Віктору Януковичу, а також
викладені вимоги про відставку
Кабінету Міністрів України, проведення
позачергових виборів Президента
України та до Верховної Ради України,
притягнення до кримінальної
відповідальності Міністра внутрішніх
справ і всіх причетних до
кровопролиття, а також відновлення
курсу Євроінтеграції України.

Прокурор зазначає, що це рішення є
протиправним, оскільки при прийнятті
своїх актів місцева рада зобов'язана
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Однак Закон України «Про місцеве
самоврядування в Україні» не наділяє
сільські ради повноваженнями вимагати
відставки Кабінету Міністрів України,
висловлювати недовіру Президенту
України, ініціювати питання про
проведення позачергових виборів
Президента України та до Верховної
Ради України, притягнення до
кримінальної відповідальності та
вирішення питань міжнародного
значення. На думку прокурора,
відповідно до статті 2 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
органи місцевого самоврядування мають
право вирішувати лише питання
місцевого значення, а не
загальнодержавні.

На підставі вищевикладеного просить
суд визнати незаконним та скасувати
рішення Грибовицької сільської ради
Іваничівського району Волинської
області №25/2 від 05 грудня 2013 року «Про
ситуацію, що склалася в Україні в ніч з
29 на 30 листопада на Європейській площі
у Києві».

Прокурор в судовому засіданні уточнила
позовні вимоги та просила суд визнати
протиправним та скасувати рішення
Грибовицької сільської ради
Іваничівського району Волинської
області №25/2 від 05 грудня 2013 року "Про
ситуацію, що склалася в Україні в ніч з
29 на 30 листопада на Європейській площі
у Києві".

Відповідач в судове засідання свого
представника не направив, заперечення
на позовну заяву не подав, не повідомив
про причини неявки та не подав
клопотання про розгляд справи за його
відсутності, хоча був належним чином
повідомлений про дату, час і місце
судового розгляду справи повісткою,
яка надіслана за його
місцезнаходженням та вручена 02 січня
2014 року (а.с.27).

Заслухавши пояснення прокурора, повно
і всебічно з'ясувавши всі обставини
справи в їх сукупності на підставі
чинного законодавства, перевіривши їх
дослідженими в судовому засіданні
письмовими доказами суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Грибовицької сільської ради
Іваничівського району Волинської
області №25/2 від 05 грудня 2013 року "Про
ситуацію, що склалася в Україні в ніч з
29 на 30 листопада на Європейській площі
у Києві" вирішено: підтримати та
схвалити в цілому текст звернення
депутатів Іваничівської районної ради
«Про ситуацію, що склалася в Україні в
ніч з 29 на 30 листопада на Європейській
площі у Києві» прийнятого на 23
(позачерговій) сесії Іваничівської
районної ради від 03 грудня 2013 року №23/2
(п.1); дане рішення оприлюднити на дошці
оголошень, на видних місцях в установах
та організаціях розміщених на
території сільради (п.2); контроль за
виконанням даного рішення покласти на
сільського голову О.Шимчука (п.3) (а.с.10).

Зі змісту звернення депутатів, яке
схвалене рішенням ради №25/2 від 05
грудня 2013 року та є додатком до нього,
слідує, що Грибовицька сільська рада
Іваничівського району Волинської
області підтримує висловлення
недовіри Президенту України,
проведення дострокових президентських
та парламентських виборів, відставку
Кабінету Міністрів України, покарання
винних осіб та притягнення до
кримінальної відповідальності
Міністра внутрішніх справ України, а
також відновлення курсу на
Євроінтеграцію України (а.с.11).

Надаючи оцінку рішенню, яке прийняте
Грибовицькою сільською радою
Іваничівського району Волинської
області, судом враховано, що
відповідно до статті 140 Конституції
України місцеве самоврядування є
правом територіальної громади -
жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища та міста -
самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Повноваження сільської ради визначені
статтею 143 Конституції України та
статтею 26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

Так відповідно до статті 143 Конституції
України територіальні громади села,
селища, міста безпосередньо або через
утворені ними органи місцевого
самоврядування управляють майном, що є
в комунальній власності; затверджують
програми соціально-економічного та
культурного розвитку і контролюють їх
виконання; затверджують бюджети
відповідних
адміністративно-територіальних
одиниць і контролюють їх виконання;
встановлюють місцеві податки і збори
відповідно до закону; забезпечують
проведення місцевих референдумів та
реалізацію їх результатів; утворюють,
реорганізовують та ліквідовують
комунальні підприємства, організації і
установи, а також здійснюють контроль
за їх діяльністю; вирішують інші
питання місцевого значення, віднесені
законом до їхньої компетенції.

У частині першій статті 2 Закону
зазначено, що місцеве самоврядування в
Україні - це гарантоване державою право
та реальна здатність територіальної
громади - жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища, міста - самостійно
або під відповідальність органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

За правовою позицією Конституційного
Суду України предметами відання
місцевого самоврядування є не будь-які
питання суспільного життя, а питання
саме місцевого значення. Перелік таких
питань визначено у Конституції України
та Законі України "Про місцеве
самоврядування в Україні" (абзац другий
пункту 4 мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 26
березня 2002 року N 6-рп/2002 у справі про
охорону трудових прав депутатів
місцевих рад).

Отже, аналіз норм Основного Закону та
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" дозволяє
суду зробити висновок про наявність у
сільської ради повноважень на
прийняття на її пленарних засіданнях
рішень не з будь-яких питань, а лише тих,
які мають місцеве значення. За правовою
позицією Конституційного Суду України
предметами відання місцевого
самоврядування є не будь-які питання
суспільного життя, а питання саме
місцевого значення. Перелік таких
питань визначено у Конституції України
та Законі України "Про місцеве
самоврядування в Україні" (абзац другий
пункту 4 мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 26
березня 2002 року N 6-рп/2002 у справі про
охорону трудових прав депутатів
місцевих рад).

Виходячи з цих конституційних
положень у системному зв'язку з
положеннями статті 6 Конституції
України про те, що державна влада в
Україні здійснюється на засадах її
поділу на законодавчу, виконавчу та
судову Конституційний Суд України у
своєму Рішенні від 26 березня 2002
року N 6-рп/2002 визначив політико-правову
природу органів місцевого
самоврядування, які не є органами
державної влади, а є
представницькими органами, через які
здійснюється право територіальної
громади самостійно вирішувати не
будь-які питання суспільного життя, а
питання саме місцевого значення,
тобто такі, які пов'язані передусім з
життєдіяльністю територіальних
громад і перелік яких визначено у
Конституції і законах України.
Гарантоване державою місцеве
самоврядування здійснюється
територіальною громадою через
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи і передбачає
правову, організаційну та
матеріально-фінансову самостійність,
яка має певні конституційно-правові
межі, встановлені, зокрема, приписами
статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону
України.

З аналізу вказаних конституційних
положень слідує, що органи місцевого
самоврядування, здійснюючи владні
управлінські функції і самостійно
вирішуючи питання місцевого значення,
віднесені законом до їх компетенції, та
приймаючи рішення, які є
обов'язковими до виконання на
відповідній території, зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Такі ж положення закріплені у статті 4
Європейської хартії місцевого
самоврядування, яка встановлює, що
головні повноваження і функції
органів місцевого самоврядування
визначаються Конституцією або
законом; органи місцевого
самоврядування в межах закону мають
повне право вільно вирішувати будь-яке
питання, яке не вилучене із сфери
їхньої компетенції і вирішення якого
не доручене жодному іншому органу;
повноваження, якими наділяються
органи місцевого самоврядування, як
правило, мають бути повними і
виключними. Аналогічної позиції
Конституційний Суд України
дотримувався і в рішенні від 16 квітня
2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування
актів органів місцевого
самоврядування).

Як орган місцевого самоврядування
сільська рада в межах повноважень,
визначених законом, приймає нормативні
та інші акти у формі рішень на
пленарних засіданнях на основі
колективного і вільного обговорення та
голосування більшістю депутатів від
загального складу ради; її рішення, які
є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Отже, аналіз норм Основного Закону та
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" дозволяє
зробити висновок про наявність у
сільської ради повноважень на
прийняття на її пленарних засіданнях
рішень не з будь-яких питань, а лише тих,
які мають місцеве значення та пов'язані
передусім з життєдіяльністю
територіальної громади села Грибовиця
Іваничівського району Волинської
області. Іншого чинним законодавством
України не передбачено.

Однак, як слідує зі змісту рішення №25/2
від 05 грудня 2013 року, а також звернення
депутатів районної ради, яке є
невід'ємною частиною цього рішення,
всупереч положенням статті 2 Закону
Грибовицька сільська рада за межі
своєї компетенції та прийняла рішення
щодо питання, яке має загальнодержавне
значення, а не місцеве, тобто про
недовіру Президенту України, відставку
Кабінету Міністрів України, щодо
позачергових виборів до Верховної Ради
України та Президента України, а також
про відновлення курсу на
Євроінтеграцію України.

В свою чергу стаття 26 Закону детально
визначає виключну компетенцію
сільських, селищних, міських рад.
Проаналізувавши зміст цієї статті, суд
дійшов висновку, що до компетенції
сільських рад не віднесено вирішення
питання про недовіру Президенту
України, відставку Кабінету Міністрів
України, щодо позачергових виборів до
Верховної Ради України та Президента
України, притягнення до кримінальної
відповідальності, а також про
відновлення курсу на Євроінтеграцію
України.

Натомість відповідно до статті 85
Конституції України, вирішення питання
про усунення Президента України з
поста в порядку особливої процедури
(імпічменту), встановленому статтею 111
цієї Конституції є виключною
компетенцією Верховної Ради України.

Крім того, за правилами статей 87, 106
Конституції України повноваження щодо
вирішення питання про відставку
Кабінету Міністрів України має лише
Президент України та Верховна Рада
України.

Частиною другою статті 77 Конституції
України передбачено, що позачергові
вибори до Верховної Ради України
призначаються Президентом України.

Позачергові вибори Президента України
призначаються виключно Верховною
радою України.

Відповідно до Розділу VIII Конституції
України, вирішення питання про
притягнення до кримінальної
відповідальності, засудження та
покарання осіб (в тому числі Міністра
внутрішніх справ України) є виключною
компетенцією судів, а ініціювати
питання про таку відповідальність
мають право виключно органи досудового
розслідування шляхом проведення
розслідування в порядку Кримінального
процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до пункту 3
частини першої статті 106 Конституції
України право на представлення держави
в міжнародних відносинах, здійснення
керівництва зовнішньополітичною
діяльністю держави, на ведення
переговорів та укладання міжнародних
договорів України віднесено до
компетенції Президента України.

Визначення засад внутрішньої і
зовнішньої політики, в тому числі щодо
Євроінтеграційного курсу України,
віднесено до компетенції Верховної
ради України відповідно до статті 85
Конституції України.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що приймаючи рішення №25/2 від 05 грудня
2013 року та схвалюючи недовіру
Президенту України, відставку Кабінету
Міністрів України, підтримуючи вимоги
щодо позачергових виборів до Верховної
Ради України та Президента України,
притягнення до кримінальної
відповідальності, а також про
відновлення курсу на Євроінтеграцію
України Грибовицька сільська рада
вийшла за межі своєї компетенції, яка
визначена у статті 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», оскільки перебрала на себе
виключні повноваження Президента
України, Верховної Ради України,
судових та правоохоронних органів а,
відтак, діяла протиправно.

Суд погоджується та не заперечує права
Грибовицької сільської ради
Іваничівського району Волинської
області приймати звернення - рішення
ради, звернене до не підконтрольних
раді суб'єктів із закликом до певних
дій та ініціатив, якщо це передбачено
регламентом ради та органу місцевого
самоврядування, як представницького
органу територіальної громади на
свободу думки і слова, на вільне
вираження своїх поглядів і переконань,
яке передбачено статтею 34 Конституцією
України. . Разом з тим, суд зауважує, що
рішення сільської ради, не дивлячись на
те, в якій формі воно прийняте (власне
рішення, доручення, звернення) повинно
відповідати повноваженням органу
місцевого самоврядування: виходити з
суспільних інтересів відповідної
територіальної громади та стосуватися
питань виключно місцевого значення.

Однак, на думку суду, це право може
реалізовуватися у формі рішення лише
щодо питань життєдіяльності місцевої
громади (а не держави в цілому) та у
формі відповідних листів, статей у
засобах масової інформації або
звернень, які не є правовими актами і не
несуть юридичних наслідків, але у
даному випадку, не шляхом прийняття
сільською радою правових актів у формі
рішень, оскільки при прийнятті таких
актів за правилами частини першої
статті 59 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» сільська
рада діє, в першу чергу, як суб'єкт
владних повноважень, який в силу
частини другої статті 19 Конституції,
статті 25 Закону зобов'язаний діяти лише
на підставі, в межах компетенції та
повноважень, а також у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, Грибовицька сільська рада
Іваничівського району Волинської
області, не надала суду жодних доказів
правомірності рішення №25/2 від 05 грудня
2013 року «Про ситуацію, що склалася в
Україні в ніч з 29 на 30 листопада на
Європейській площі у Києві».

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Оцінивши рішення відповідача №25/2 від 05
грудня 2013 року на предмет
відповідності вимогам частини третьої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд дійшов
висновку, що воно прийнято не на
підставі та не в межах повноважень, що
передбачені Конституцією та Законом
України «Про місцеве самоврядування в
Україні».

Оскільки при прийнятті рішення №25/2 від
05 грудня 2013 року «Про ситуацію, що
склалася в Україні в ніч з 29 на 30
листопада на Європейській площі у
Києві» Грибовицька сільська рада
Іваничівського району Волинської
області вийшла за межі своєї
компетенції, які визначені статтею 26
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», а також
вирішила питання, що мають не місцеве, а
загальнодержавне значення, тому суд
дійшов висновку, що таке рішення є
протиправним та підлягає скасуванню.
За таких обставин позовні вимоги
Прокурора Іваничівського району (з
урахуванням уточнень, наданих
прокурором у судовому засіданні) слід
задовольнити у повному обсязі.

Керуючись частиною третьою статті 160,
статтями 162-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на підставі Конституції
України, Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Прокурора
Іваничівського району Волинської
області до Грибовицької сільської ради
Іваничівського району Волинської
області про визнання протиправним та
скасування рішення - задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Грибовицької сільської ради
Іваничівського району Волинської
області №25/2 від 05 грудня 2013 року «Про
ситуацію, що склалася в Україні в ніч з
29 на 30 листопада на Європейській площі
у Києві».

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
В. І.
Смокович

Повний текст постанови виготовлений 17
січня 2014 року.