Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/1737/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Заїки М.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до прокуратури
Харківської області, третя особа -
Головне управління Державного
казначейства України в Харківській
області про визнання бездіяльності
неправомірною, зобов'язання вчинити
певні дії та відшкодування моральної
шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Харківського окружного
адміністративного суду від 1 липня 2010
року про відмову у винесенні
додаткового судового рішення та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14 грудня 2010
року,

в с т а н о в и л а:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 20 травня 2010
року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність
прокурора Харківської області щодо
ненадання відповіді на заяви ОСОБА_1 20
лютого 2009 року, від 4 вересня 2008 року про
особистий прийом до прокурора
Харківської області та від 12 березня 2009
року. Зобов'язано прокурора
Харківської області розглянути дані
заяви та надати ОСОБА_1 відповідь на
них. В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Стягнуто з державного
бюджету на користь ОСОБА_1 сплачений
при поданні позову судовий збір
пропорційно до задоволених судом
позовних вимог у розмірі 1,70 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14 грудня 2010
року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено
без задоволення. Апеляційну скаргу
прокурора Харківської області
задоволено частково. Постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 20 травня 2010
року скасовано в частині визнання
протиправною бездіяльності прокурора
Харківської області щодо ненадання
відповіді на заяви ОСОБА_1 від 20 лютого
2009 року та від 12 березня 2009 року.
Прийнято в цій частині ухвалу, якою
провадження у справі за позовом ОСОБА_1
до прокурора Харківської області,
третя особа - Головне управління
Державного казначейства України в
Харківській області про визнання
неправомірною бездіяльності та
зобов'язання вчинити певні дії в цій
частині закрито. Роз'яснено позивачу,
що він має право звернутися для
вирішення вказаного спору до суду
загальної юрисдикції в порядку
кримінального судочинства. В решті
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 20 травня 2010
року залишено без змін.

22 червня 2010 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із заявою про прийняття
додаткового судового рішення з приводу
встановлення способу виконання
судового рішення в частині
відшкодування позивачу судового збору
з державного бюджету. Позивач зазначає,
що суд першої інстанції, вирішивши
питання про стягнення на користь
ОСОБА_1 з державного бюджету сплачений
судовий збір пропорційно до
задоволених позовних вимог в розмірі
1,70 грн, не зазначив спосіб, місце, норми
права та підставі яких необхідних
документів позивач може отримати
відшкодування судового збору,
сплаченого нею за подання позову.

Ухвалою Харківського окружного
адміністративного суду від 1 липня 2010
року було відмовлено у задоволенні
заяви ОСОБА_1 про прийняття додаткового
судового рішення.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14 грудня 2010
року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено
без задоволення, а постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 20 травня 2010
року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_1,
судами неповне з'ясування обставин, які
мають значення у справі, та порушення
норм чинного процесуального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
позивач просить скасувати рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
та ухвалити додаткове рішення, яким
встановити спосіб виконання судового
рішення в частині відшкодування
судового збору.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
168 Кодексу адміністративного
судочинства України суд, що ухвалив
судове рішення, може за заявою особи,
яка брала участь у справі, чи з власної
ініціативи прийняти додаткову
постанову чи постановити додаткову
ухвалу у випадку, якщо щодо однієї із
позовних вимог, з приводу якої
досліджувалися докази, чи одного з
клопотань не ухвалено рішення; якщо
суд, вирішивши питання про право, не
визначив способу виконання судового
рішення; якщо судом не вирішено питання
про судові витрати.

Суди першої та апеляційної інстанцій
прийшли до обґрунтованого висновку про
відмову у прийнятті додаткового
рішення, оскільки суд першої інстанції
вирішив питання про розподіл судових
витрат між позивачем та відповідачем
пропорційно відповідно до тієї частини
вимог, у задоволенні яких позивачу
відмовлено. Позивач у заяві про
винесення додаткового рішення
фактично просить встановити механізм
повернення їй судового збору, що не
може бути підставою для прийняття
додаткової постанови. Механізм
повернення судового збору, як
правильно зазначив у рішення суд
першої інстанції, врегульований
розділом IV Інструкції про порядок
обчислення та справляння державного
мита, затвердженої наказом Головної
державної інспекції України від 22
квітня 1993 року №15, чинної на час
ухвалення судового рішення суду першої
інстанції.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
процесуального права, доводами
касаційної скарги висновки, викладені
в судових рішеннях, не спростовуються,
підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу Харківського
окружного адміністративного суду від 1
липня 2010 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 14 грудня 2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Заїка М.М.