Справа № К/9991/3671/12-С
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/3671/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Сороки М.О.

Чумаченко Т.А.

провівши письмовий розгляд справи за
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Ніжинської міської ради Чернігівської
області про стягнення недоплаченої
щорічної разової грошової допомоги за
касаційною скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Ніжинської міської ради Чернігівської
області на постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 25 липня 2011 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2010 року позивач звернувся в
суд із позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Ніжинської міської ради Чернігівської
області про стягнення недоплаченої
щорічної разової грошової допомоги.

Постановою Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 16
листопада 2010 року відмовлено в
задоволенні позову.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, позивач звернувся зі
скаргою до суду апеляційної інстанції
щодо скасування зазначеного вище
рішення.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 липня 2011
року апеляційну скаргу позивача
задоволено частково, постанову суду
першої інстанції скасовано в частині
відмови у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_2 щодо
визнання дій відповідача
протиправними та зобов'язання провести
донарахування та виплату позивачу суми
недоплаченої щорічної одноразової
грошової допомоги до 5 травня та
допомоги на оздоровлення за 2010 рік на
підставі статті 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» (у відповідній редакції, з
урахуванням рішення Конституційного
Суду України №10-рп/2008р. від 22 травня
2008року, далі по тексту - Закон № 796-ХІІ) і
в цій частині ухвалено нову постанову,
якою позов задоволено. В іншій частині
постанову суду першої інстанції
залишено без змін.

Не погоджуючись із постановою суду
апеляційної інстанції, відповідач
звернувся із касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій просить скасувати судове
рішення, залишивши постанову суду
першої інстанції в силі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач віднесений до 1
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, є
учасником ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи, інвалідом
2-ї групи, відповідно до вимог ст..48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на щорічну
допомогу на оздоровлення.

Крім того, судом встановлено, що
відповідно до ст.13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» (у відповідній
редакції, з урахуванням рішення
Конституційного Суду України №10рп/2008р.
від 22 травня 2008 року) щорічно до 5 травня
інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірах: інвалідам
І групи - десять мінімальних пенсій за
віком; II групи - вісім мінімальних
пенсій за віком; III групи - сім
мінімальних пенсій за віком.

Проте, всупереч ст. 13 вказаного вище
Закону, позивачу виплачена щорічна
грошова допомога у 2010 відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 07.04.2010 року № 299, а саме в сумі 480 грн.

Статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», щорічна допомога на
оздоровлення виплачується інвалідам 2
групи в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат.

Відповідно Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік» дія
ст.. 48 «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» була
зупинена.

Зупинення дії ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік», визнані такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України N 10-рп від
22 травня 2008 року.

Таким чином, за конституційними
нормами, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконним актами, суд
дійшов правильного висновку, що при
визначенні розміру щорічної допомоги
на оздоровлення позивачеві,
застосуванню підлягає ст..48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з якої вбачається, що під час
визначення розміру виплат за основу їх
нарахування береться мінімальна
заробітна плата, а не наведені в
апеляційній скарзі постанови Кабінету
Міністрів України №836 від 26 липня 1996
року «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та №562 від
12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та ст… 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», які істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав позивача.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, висновок суду
апеляційної інстанції щодо обов»язку
відповідача виплатити позивачу
допомогу на оздоровлення за 2008 рік на
підставі ст..48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі 5
мінімальних заробітних плат є
обґрунтованим.

Також, право позивача на отримання
належних йому виплат на підставі
статті 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» було порушено та
що до спірних правовідносин підлягають
застосуванню норми Закону, а не
Постанова КМУ, оскільки норми
підзаконних нормативних актів не
можуть суперечити нормам законів, а тим
більше змінювати їх.

З огляду на викладене, висновок суду
апеляційної інстанції відповідає
обставинам справи, наданим доказам та
нормам матеріального та
процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Ніжинської міської ради Чернігівської
області залишити без задоволення,
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 липня 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді