Справа № 803/2732/13-а
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2014-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2014 року Справа № 803/2732/13-a

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

при секретарі судового засідання
Ткачук І.І.,

за участю прокурора Нагорнюк І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Прокурора Рожищенського району
Волинської області до Рожищенської
міської ради про визнання нечинним та
скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Рожищенського району
Волинської області звернувся з
адміністративним позовом до
Рожищенської міської ради про визнання
нечинним та скасування рішення №35/1 від
27 листопада 2013 року "Про звернення
депутатів Рожищенської міської ради до
громади міста Рожище з приводу
ситуації, яка склалася в Україні у
зв'язку із припиненням
євроінтеграційних процесів".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
рішенням Рожищенської міської ради
№35/1 від 27 листопада 2013 року "Про
звернення депутатів Рожищенської
міської ради до грамади міста Рожище з
приводу ситуації, яка склалася в
Україні у зв'язку із припиненням
євроінтеграційних процесів" було
вирішено наступне: звернутися до
громади міста Рожище щодо ситуації, яка
склалася в Україні у зв'язку із
припиненням євроінтеграційних
процесів (звернення додається),
звернення депутатів Рожищенської
міської ради до громади міста Рожище
щодо ситуації, яка склалася в Україні у
зв'язку із припиненням
євроінтеграційних процесів
опублікувати в газеті " Наш край" ,
вивісити прапор Євросоюзу на
приміщенні міської ради.

У зверненні зазначено, що місце України
серед розвинених країн Європи.
21 листопада 2013 року уряд Азарова своїм
розпорядженням офіційно зупинив
процес підготовки до укладання угоди
про асоціацію з ЄС і оголосив про
переорієнтацію зовнішньополітичного
та економічного вектору на Росію та
країни Митного союзу. У зверненні
депутати закликають Президента
України до негайної відправки у
відставку уряду Миколи Азарова,
відновлення переговорного процесу та
підписання Угоди про асоціацію між
Україною та Європейським Союзом на
Вільнюському саміті.

Прокурор зазначає, що рішення
Рожищенської міської ради №35/1 від 27
листопада 2013 року є незаконним,
оскільки при прийнятті своїх актів
місцева рада зобов'язана діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Однак, Закон України
"Про місцеве самоврядування" не наділяє
міські ради повноваженнями вимагати
відставки Кабінету Міністрів України.
На думку прокурора, відповідно до
статті 2 Закону України "Про місцеве
самоврядування " органи місцевого
самоврядування мають право вирішувати
лише питання місцевого значення, а не
загальнодержавні.

На підставі вищевикладеного просить
суд визнати нечинним та скасувати
рішення Рожищенської міської ради №35/1
від 27 листопада 2013 року "Про звернення
депутатів Рожищенської міської ради до
громади міста Рожище з приводу
ситуації, яка склалася в Україні у
зв'язку із припиненням
євроінтеграційних процесів".

В запереченні на адміністративний
позов Рожищенська міська рада вказує,
що відповідно сесією Рожищенської
міської ради, яка відбулася 27 листопада
2013 року одноголосно в кількості 16
депутатів було прийняте оскаржуване
рішення. Дотримуючись принципів
Основного Закону про народовладдя,
поєднання державних і місцевих
інтересів, гарантії місцевого
самоврядування, Рожищенська міська
рада, яка наділена правом представляти
інтереси територіальної громади і
приймати від її імені рішення,
звернулася до громади міста Рожище
щодо ситуації, яка склалася в Україні у
зв'язку із припиненням
євроінтеграційних процесів. Вважає, що
зазначене питання не вилучене із сфери
компетенції міської ради, а тому міська
рада вправі була ухвалити оскаржуване
рішення, просить в задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Прокурор в судовому засіданні
адміністративний позов підтримала з
підстав викладених у позовній заяві, та
додатково пояснила, що прокурор
звернувся з позовом в інтересах
держави, погоджується з тим, що
громадяни мають право на звернення до
державних органів та права Президента
України зазначеним зверненням не
порушені, але вважає, що відобразивши у
зверненні заклик Президенту України
про негайну відправку у відставку
уряду Миколи Азарова та розглянувши
дане звернення на сесії міської ради,
міська рада винесла рішення не
місцевого характеру та вийшла за межі
наданих їй повноважень, пояснила, що
звернення депутатів оприлюднене в
засобах масової інформації, а щодо
пункту третього рішення, то їй
невідомо, чи був вивішений прапор
Євросоюзу на приміщенні міської ради.
Просила суд визнати незаконним та
скасувати рішення Рожищенської
міської ради №35/1 від 27 листопада 2013
року "Про звернення депутатів
Рожищенської міської ради до грамади
міста Рожище з приводу ситуації, яка
склалася в Україні у зв'язку із
припиненням євроінтеграційних
процесів".

Заслухавши пояснення прокурора, повно
і всебічно з'ясувавши всі обставини
справи в їх сукупності на підставі
чинного законодавства, перевіривши їх
дослідженими в судовому засіданні
письмовими доказами суд дійшов
висновку, що в задоволенні даного
адміністративного позову слід
відмовити з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Конституції
України, Україна є суверенна і
незалежна, демократична, соціальна,
правова держава.

Проголошення в статті 1 Конституції, що
Україна є демократичною державою,
означає, що вона заснована на
здійсненні реального народовладдя,
повазі до прав і свобод людини і
громадянина, на їх активній участі у
формуванні державного апарату і
здійсненні контролю за його діяльністю
через вибори і представницькі
установи.

Згідно з статтею 5 Конституції
України, носієм суверенітету і єдиним
джерелом влади в Україні є народ. Народ
здійснює владу безпосередньо і через
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування.

Проявом безпосереднього
народовладдя є вибори, всеукраїнські і
місцеві референдуми, народні
ініціативи, громадські обговорення
тощо.

Отже, народовладдя в Україні
здійснюється у двох формах: а) прямої
(безпосередньої) демократії, коли народ
виражає свою волю у визначених
Конституцією і законами процесуальних
формах; б) представницької демократії,
тобто через своїх представників, яких
народ обирає до органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування.

До інститутів прямої
(безпосередньої) демократії, які
забезпечують прийняття державного
рішення прямим волевиявленням народу,
належать: вибори депутатів,
референдуми, відкликання депутатів,
загальні збори громадян і трудових
колективів, обговорення нормативних
актів, звіти депутатів і виконавчих
органів перед населенням, накази
виборців.

Така форма безпосереднього
народовладдя забезпечує участь усіх
громадян держави в здійсненні
державної влади, їх пряме
волевиявлення при прийнятті
загальнодержавних рішень.

У здійсненні народовладдя значну
роль також відіграє представницька
демократія. Її сутність полягає в тому,
що важливі обов'язкові питання
вирішуються не всіма громадянами
держави, а лише їх певними групами.
Представницька демократія - спосіб
реалізації волі народу через обраних
ним представників в органи влади або
місцевого самоврядування.

Подальший свій розвиток дані
принципи правової держави знайшли у
статті 69 Конституції України, згідно з
якою народне волевиявлення
здійснюється через вибори, референдуми
та інші форми безпосереднього
народовладдя. Виходячи з даного
положення, в Україні на
конституційному рівні закріплено
можливість існування необмеженого
кола форм безпосереднього
народовладдя, оскільки не дано
вичерпного їх переліку.

Місцеві ради, в межах своїх
повноважень, приймають нормативні акти
у формі рішень. Місцева рада може
приймати рішення у формі:

ухвали - рішення ради, прийняте в межах
її компетенції для досягнення певної
цілі, що спричинює певні юридичні
наслідки. Ці рішення є обов'язковими
для виконання на території,
підвідомчій раді;

доручення - рішення ради, що стосуються
органу чи посадової особи ради, і
містять зобов'язання або повноваження
одноразової дії;

звернення - рішення ради, звернене до
непідпорядкованих їй суб'єктів із
закликом до певних дій або ініціатив;

заяви - рішення ради, що містить у
собі виявлення позиції ради з певних
питань;

процедурного рішення - рішення
прийнятого радою з процедурних питань
(про перерву в засіданні, проведення
додаткової реєстрації, перерахунок
голосів).

Судом встановлено, що рішенням
Рожищенської міської ради №35/1 від 27
листопада 2013 року "Про звернення
депутатів Рожищенської міської ради до
грамади міста Рожище з приводу
ситуації, яка склалася в Україні у
зв'язку із припиненням
євроінтеграційних процесів" було
вирішено наступне: звернутися до
громади міста Рожище щодо ситуації, яка
склалася в Україні у зв'язку із
припиненням євроінтеграційних
процесів (звернення додається),
звернення депутатів Рожищенської
міської ради до громади міста Рожище
щодо ситуації, яка склалася в Україні у
зв'язку із припиненням
євроінтеграційних процесів
опублікувати в газеті " Наш край" ,
вивісити прапор Євросоюзу на
приміщенні міської ради.

У зверненні зазначено, що місце
України серед розвинених країн Європи.
21 листопада 2013 року уряд
Азарова своїм розпорядженням офіційно
зупинив процес підготовки до укладання
угоди про асоціацію з ЄС і оголосив про
переорієнтацію зовнішньополітичного
та економічного вектору на Росію та
країни Митного союзу. В зверненні
депутати закликають Президента
України до негайної відправки у
відставку уряду Миколи Азарова,
відновлення переговорного процесу та
підписання Угоди про асоціацію між
Україною та Європейським Союзом на
Вільнюському саміті.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Повноваження міської ради визначені
статтею 143 Конституції України та
статтею 26 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні".

Проте відповідно до статті 9 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", члени територіальної громади
мають право ініціювати розгляд у раді
(в порядку місцевої ініціативи)
будь-якого питання, віднесеного до
відання місцевого самоврядування.

Згідно із статтею 1 цього Закону,
представницький орган місцевого
самоврядування - виборний орган (рада),
який складається з депутатів,
відповідно до закону наділяється
правом представляти інтереси
територіальної громади і приймати від
її імені рішення.

Суд вважає, що не є порушенням
прийняття міською радою звернення
депутатів Рожищенської міської ради до
громади міста Рожище щодо ситуації,
яка склалася в Україні у зв'язку із
припиненням євроінтеграційних
процесів та опублікування даного
звернення в газеті " Наш край" .

Відображення у зверненні - заклику
депутатів Президенту України до
негайної відправки у відставку уряду
Миколи Азарова, відновлення
переговорного процесу та підписання
Угоди про асоціацію між Україною та
Європейським Союзом на Вільнюському
саміті не є вирішенням міською радою
загальнодержавного питання, а є лише
зверненням через засоби масової
інформації до Президента, який
відповідно до статті 106 Конституції
України здійснює повноваження щодо
вирішення питання про відставку
Кабінету Міністрів України,
представляє державу в міжнародних
відносинах, здійснює керівництво
зовнішньополітичною діяльністю
держави, веде переговори та укладає
міжнародні договори України, тобто
вирішення загальнодержавних питань
залишається за Президентом України,
так як і право розглядати дане
звернення чи ні.

Суд вважає, що дане звернення щодо
ситуації, яка склалася в Україні у
зв'язку із припиненням
євроінтеграційних процесів,
волевиявлення громадян - громади міста
Рожище через представницький орган -
депутатів місцевої ради, є місцевою
ініціативою.

Згідно з ст. 40 Конституції України, усі
мають право направляти індивідуальні
чи колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Отже, таке право направляти звернення
до органів державної влади мають і
органи місцевого самоврядування.

Крім цього право на звернення громадян
(громади міста Рожище), в даному випадку
через представницький орган -
депутатів міської ради щодо захисту
своїх політичних прав, узгоджується із
вимогами Закону України "Про звернення
громадян", де у ст. 1 зазначено, що
громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення, та зазначене
звернення при його поступленні в
державний орган необхідно було б
розглядати відповідно до вимог
зазначеного Закону.

Отже, аналіз Основного Закону України,
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" та Закону
України "Про звернення громадян"
дозволяє суду зробити висновок, що
зазначене звернення громадян (громади
міста Рожище), в даному випадку через
представницький орган - депутатів
міської ради через засоби масової
інформації до громади міста та щодо
захисту своїх політичних прав до
органів державної влади - зокрема
Президента України є місцевою
ініціативою та є одним із видів
народного волевиявлення, яке
передбачене та гарантоване статтями 1,
5, 40 та 69 Конституції України, проявом
народовладдя та гарантією того, що не
буде узурповано державну владу в
Україні.

Не підлягає задоволенню про визнання
нечинним та скасування рішення міської
ради в частині - встановлення прапору
Євросоюзу на приміщенні міської ради з
огляду на наступне.

Державні символи уособлюють
національний суверенітет,
верховенство і незалежність влади в
країні, символізують українську
державність і конституційні цінності,
є показником самосвідомості, бо
формуються у процесі її історичного
розвитку, вони висловлюють певну
повагу Українського народу до своєї
держави, здатність сприяти
патріотичному вихованню громадян
України. Серед державних символів
України особливе місце посідає
Державний прапор (ст.20 Конституції
України). Обов'язок кожного громадянина
України шанувати державні символи
закріплений у ст. 65 Основного Закону.

Постановою Верхової Ради України від 28
січня 1992 року «Про Державний Прапор
України» визначено поняття Державного
прапора. Державним прапором України є
національний прапор, що являє собою
прямокутне полотнище, яке складається
з двох рівних за шириною горизонтально
розташованих смуг: верхньої - синього
кольору, нижньої - жовтого кольору, із
співвідношенням ширини прапора до його
довжини 2:3. Постановою Верховної Ради
України «Про встановлення державної
символіки на фасадах і в приміщеннях
Верховної Ради України» закріплено
порядок її розміщення на фасадах і в
приміщенні Верховної Ради України .
Указом Президента України від 23 серпня
2004 року встановлено День Державного
прапора України - 23 серпня, та
запропоновано встановлювати цей
символ у певні святкові дні на будівлях
органів державної влади та об'єднань
громадян, а органами місцевого
самоврядування - на вулицях міст.
Указом Президента України «Про
Державний Протокол та Церемоніал
України» визначено порядок розміщення
Державного прапора під час прийому в
Україні глав іноземних держав, глав
парламентів, глав урядів, міністрів
закордонних справ, інших
високопосадовців, представників
іноземних держав. Та єдиного
законодавчого акта, який би не тільки
визначав поняття Державного Прапора, а
й регламентував порядок його
використання на теренах України
органами держаної влади та місцевого
самоврядування, громадянами немає.

Відсутність законодавчих актів
щодо порядку використання Державного
Прапора України компенсується нормами
іншої юридичної сили. Так, наприклад
Міністерство освіти і науки України
своїм наказом від 07.09.2000 року
затвердило Рекомендації щодо порядку
використання державної символіки в
навчальних закладах України. Цим
Наказом встановлені загальні правила
використання Державного Прапора, які
склалися в усьому світі: 1. Державний
Прапор ні перед ким не опускається
вниз. Не можна ним салютувати. Не можна
схиляти його перед будь-якою особою чи
предметом. 2. Державний Прапор при
вивішуванні серед інших прапорів має
займати перше, найпочесніше місце. Він
вивішується або вище за всі інші, або у
фронті інших прапорів займає правий
геральдичний бік. 3. На зібраннях у
приміщенні Державний Прапор
розміщується на естакаді (подіумі) з
правого боку від промовця; якщо Прапор
виставляється з боку аудиторії, то
займає правий бік фронтом до естради. 4.
У процесіях Державний Прапор треба
нести попереду всіх інших прапорів або
вправо від них. 5. Не можна виставляти
ушкодженого Прапора. 6. При вивішуванні
Державний Прапор не повинен торкатися
землі, підлоги. 7. На Державному Прапорі
не можна розміщувати предмети, емблеми,
прикраси тощо. 8. Державний Прапор
ніколи і ніде не можна використовувати
як прикрасу чи декорацію. З цією метою
можна використовувати барви
Державного Прапора, і то лише у випадку
державних чи національних свят, при
державних урочистостях тощо. 9.
Зображення Державного Прапора не можна
використовувати на рекламах,
оголошеннях, заставках. 10. Державний
Прапор (стяг), спущений на півдревка
(півщогля), означає жалобу.

Отже, чинне законодавство
передбачає встановлення поряд із
Державним Прапором інших прапорів, при
цьому Державний Прапор має займати
перше, найпочесніше місце.

У 1985 року Європейська Рада
ухвалила рішення, згідно з яким прапор
(Прапор Європи), який доти був символом
Ради Європи, став також офіційною
емблемою Європейського Союзу. Синє
поле з дванадцятьма золотими зірками в
центрі, розміщеними по колу, символізує
союз народів Європи.

Законом України №398/95-ВР від 31
жовтня 1995 року Верховна Рада України,
підтверджуючи відданість України
ідеалам та принципам, які є суспільним
надбанням європейських народів, та
враховуючи, що інтереси збереження та
подальшого втілення в життя цих
ідеалів, а також сприяння економічному
та соціальному прогресу потребують
більш тісного єднання між
європейськими країнами, постановила -
приєднатися від імені України до
Статуту Ради Європи.

Україна є Європейською державою, з
1995 року Україна є членом Ради Європи,
приєднання до Статуту Ради Європи
свідчить і про визнання символу Ради
Європи - Прапора Ради Європи, а тому
використання символу - Ради Європи
(Прапора Ради Європи), при дотриманні
того, що Державний Прапор України при
вивішуванні серед інших прапорів має
займати перше, найпочесніше місце,
вивішується або вище за всі інші, або у
фронті інших прапорів займає правий
геральдичний бік, не суперечить
чинному законодавству, волевиявленню
українського народу - ухваленого
Верховною Радою України.

За таких обставин, рішення
міської ради щодо встановлення
Прапора Ради Європи, який в даний час є
і символом Європейського Союзу,
прийняте на підставі та в межах
повноважень, що передбачені
Конституцією, Законом України "Про
місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до частини 1 статті 2
Кодексу адміністративного
судочинства, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Проте, оскаржуваним рішенням не
порушено прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин, не
порушено інтересів держави, державних
органів та посадових осіб держави.

Згідно з частинами 2, 3 статті 60
Кодексу адміністративного
судочинства, з метою представництва
інтересів громадянина або держави в
адміністративному суді прокурор в
межах повноважень, визначених законом,
звертається до суду з адміністративним
позовом (поданням), бере участь у
розгляді справ за його позовами, а
також може вступити за своєю
ініціативою у справу, провадження в
якій відкрито за адміністративним
позовом інших осіб, на будь-якій стадії
її розгляду, подає апеляційну,
касаційну скаргу, заяву про перегляд
судового рішення Верховним Судом
України, про перегляд судового рішення
за нововиявленими обставинами для
представництва інтересів громадянина
або держави. При цьому прокурор повинен
надати адміністративному суду докази,
які підтверджують неможливість
громадянина самостійно здійснювати
представництво своїх інтересів.

Прокурор, який звертається до
адміністративного суду в інтересах
держави, в позовній заяві (поданні)
самостійно визначає, в чому полягає
порушення інтересів держави, та
обґрунтовує необхідність їх захисту, а
також зазначає орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних правовідносинах. У
разі відсутності такого органу або
відсутності у нього повноважень щодо
звернення до адміністративного суду
прокурор зазначає про це в позовній
заяві і в такому разі прокурор набуває
статусу позивача.

Хоча прокурор і заявив в судовому
засіданні, що звернувся з даним позовом
в інтересах держави, проте ні в
позовній заяві, ні в судовому засіданні
прокурором не визначено, в чому
полягає порушення інтересів держави.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Оцінивши рішення відповідача №35/1
від 27.11.2013 року на предмет
відповідності вимогам частини третьої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд дійшов
висновку, що воно прийнято на підставі
та в межах повноважень, що передбачені
Конституцією, Законом України "Про
місцеве самоврядування в Україні" та
Законом України "Про звернення
громадян".

За таких обставин позовні вимоги
Прокурора Рожищенського району
Волинської області задоволенню не
підлягають.

Керуючись частиною третьою статті 160,
статтями 162-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на підставі Конституції
України, Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", Закону
України "Про звернення громадян", суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Прокурора Рожищенського району
Волинської області до Рожищенської
міської ради про визнання нечинним та
скасування рішення №35/1 від 27.11.2013 року
«Про звернення депутатів Рожищенської
міської ради до громади міста Рожище з
приводу ситуації, яка склалася в
Україні у зв'язку із припиненням
євроінтеграційних процесів»
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі до 15 січня 2013
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
В.Д. Ковальчук