Справа № 2-1275/10
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року м.
Київ К/9991/77565/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Глухові Сумської області
про стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в м.
Глухові та Глухівському районі
Сумської області на рішення
Глухівського міськрайонного суду
Сумської області від 12 липня 2010 року та
ухвалу Апеляційного суду Сумської
області від 07 листопада 2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2010 року ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Глухові Сумської області про
перерахунок пенсії як дитині війни за
2007-2009 роки.

Рішенням Глухівського
міськрайонного суду Сумської області
від 12 липня 2010 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Сумської
області від 07 листопада 2012 року,
позов задоволено частково. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
м. Глухові Сумської області здійснити
перерахунок пенсії позивачу з
підвищенням її на 30 % мінімальної
пенсії за віком з розміру,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» за періоди з 09
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22
травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01
січня 2009 року по 31 грудня 2009 року з
урахуванням виплачених сум. В
задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Управління Пенсійного фонду
України в м. Глухові та Глухівському
районі Сумської області звернулося з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати та ухвалити нове
рішення, яким вимоги позивача залишити
без розгляду, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач відповідно до
вимог ст. 1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» має
статус дитини війни, а тому згідно ст. 6
даного Закону має право на підвищення
пенсії на 30 % мінімальної пенсії за
віком.

Відповідно до п.12 ст.71 Закону України
«Про Державний бюджет на 2007рік», дію
ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», було зупинено.
Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007р. за №6-рп/2007, у справі за
поданням 46 народних депутатів України
щодо відповідності Конституції
України (конституційності) положень
окремих статей Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007рік»
(справа про соціальні гарантії
громадян), визнано таким що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним) положення п.12 ст.71
Закону України «Про Державний бюджет
на 2007рік», яким зупинено дію ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни». Рішення Конституційного Суду
України у цій справі має преюдиціальне
значення для судів, є обов'язковим до
виконання на всій території України.

Зважаючи на те, що ч. 2 ст. 152 Конституції
України передбачено, що закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність, то
початковою датою здійснення
перерахунку підвищення до пенсії є
09.07.2007 року (дата прийняття рішення
Конституційного Суду України
№ 6-рп/2007). Щодо кінцевої дати
здійснення такого перерахунку, то вона
визначається днем закінчення строку
дії Закону про бюджет на 2007 рік, тобто
31.12.2007 роком включно.

Що стосується позовних вимог за 2008 рік,
то судами попередніх інстанцій
правильно враховано, що відповідно до
Закону України від 28 грудня 2007 року
№ 107-VІ "Про Державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", зокрема
підпунктом 2 пунктом 41 Розділу ІІ, були
внесені зміни у статтю 6 Закону про
соціальний захист дітей війни,
відповідно до яких, дітям війни (крім
тих, на яких поширюється дія Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту") до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, виплачується
підвищення у розмірі надбавки,
встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа
щодо предмета та змісту закону про
Державний бюджет України) визнані
неконституційними положення підпункту
2 пункту 41 Розділу ІІ Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" щодо змін,
унесених до статті 6 Закону про
соціальний захист дітей війни.

Після прийняття Конституційним Судом
України вказаного рішення знову почали
діяти положення статті 6 Закону про
соціальний захист дітей війни в їх
первинній редакції.

Стосовно позовних вимог за 2009 рік,
колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
що відповідно до ст. 71 Закону України
«Про державний бюджет України на 2009
рік» від 26 грудня 2008 року № 835-VI було
надане право Кабінету Міністрів
України у 2009 році встановлювати
розміри соціальних виплат, які
відповідно до законодавства
визначаються залежно від розміру
мінімальної заробітної плати, в
абсолютних сумах у межах асигнувань,
передбачених за відповідними
бюджетними програмами. Проте, на
виконання вищезазначеної норми
Кабінетом Міністрів України не
приймалося окремої постанови щодо
встановлення в 2009 році розміру
підвищення до пенсії особам віднесеним
до категорії «дитина війни».

Таким чином, є всі підстави для
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок та виплату підвищення до
пенсії позивачу, як дитині війни в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за
віком з 01 січня 2009 року з урахуванням
фактично здійснених виплат.

Тому, правильним є висновок судів
попередніх інстанцій про те, що
бездіяльність відповідача щодо
нездійснення підвищення пенсії
позивачу у період з 09 липня 2007 року
по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року
по 31 грудня 2009 року є протиправною.

Відповідно до частини третьою
статті 2201 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів вважає, що касаційну
скаргу слід відхилити, оскільки судові
рішення постановлені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана вірно, а доводи касаційної
скарги є необґрунтованими.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Глухові
та Глухівському районі Сумської
області відхилити, а рішення
Глухівського міськрайонного суду
Сумської області від 12 липня 2010 року та
ухвалу Апеляційного суду Сумської
області від 07 листопада 2012 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: