Справа № 823/3567/13-а
Суддя: А.В. Каліновська
Дата ухвалення: 2013-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2013 року
справа № 823/3567/13-а

м. Черкаси

15 год. 40 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Каліновської А.В.,

при секретарі судового засідання
Нестеренко В.О., Будченку А.Ю.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Звенигородського міжрайонного
прокурора до Тарасівської сільської
ради Звенигородського району
Черкаської області, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача - СТОВ
Агрофірма «АгроРось», про скасування
рішення,

ВСТАНОВИВ:

Звенигородський міжрайонний прокурор
звернувся в Звенигородський районний
суд з вищезазначеним позовом, в якому
просить скасувати рішення сесії
Тарасівської сільської ради «Про
передачу в оренду не витребуваних
земельних часток (паїв)» №42-1/VІ від
30.01.2013р.

Ухвалою Звенигородського районного
суду Черкаської області від 06.11.2013
вказану справу передано до
Черкаського окружного
адміністративного суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідно до ст. 12 Земельного кодексу
України до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин та території сіл,
селищ, міст належить розпорядження
землями територіальних громад та
надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності. Відповідно до ст. 1277 ЦК
України визначено, що у разі
відсутності спадкоємців за заповітом і
за законом, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття орган місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини зобов'язаний подати до суду
заяву про визнання спадщини
відумерлою. Спадщина, визнана судом
відумерлою, переходить у власність
територіальної громади за місцем
відкриття спадщини. Зазначена вимога
закону відповідачем не виконана, а тому
приймаючи оскаржуване розпорядження
про передачу в оренду 13 не витребуваних
земельних часток (паїв) Тарасівська
сільська рада вийшла за межі наданих їй
повноважень, розпорядившись майном,
яке їй не належить.

Представник відповідача позов визнав,
подав до суду заяву про розгляд справи
за його відсутності.

Представник третьої особи подав до
суду заяву у якій зазначив, що не
заперечує щодо задоволення позовних
вимог, просив проводити розгляд справи
за його відсутності.

В силу положень ст. 112 КАС України суд не
прийняв визнання адміністративного
позову та продовжив розгляд
адміністративної справи.

Заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши подані документи
і матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд приходить до висновку
про часткове задоволення позовних
вимог, виходячи з наступного.

Рішенням Тарасівської сільської ради
Звенигородського району Черкаської
області від 08.01.2013 року надано в оренду
не витребувані земельні частки (паї) в
кількості 13 паїв розміром 37,45 га СТОВ
Агрофірмі «АгроРось» терміном на 1 рік.

Відповідно до додатку вищезазначеного
рішення не витребувані земельні
ділянки знаходяться в
адміністративних межах Тарасівської
сільської ради та передаються в оренду
2,35 га ОСОБА_2; 3,31 га ОСОБА_3; 3,10 га ОСОБА_4;
2,65 га ОСОБА_5; 2,45 ОСОБА_6; 3,10 га ОСОБА_7; 2,16
га ОСОБА_8; 2,90 га ОСОБА_9; 3,10 га ОСОБА_10; 3,44
га ОСОБА_11; 3,10 га ОСОБА_12; 2,16 га ОСОБА_13;
3,63 га ОСОБА_14.

Звенігородським міжрайонним
прокурором Черкаської області
винесено сільському голові села
Тарасівка подання від 09.08.2013 про
скасування рішення сесії Тарасівської
сільської ради від 30.01.2013.

Листом від 15.10.2013 сільський голова
Тарасівської сільської ради повідомив
прокуратуру про неможливість
виконання подання, з огляду на те, що
скасування вищезазначеного рішення не
належить до компетенції ради.

Відповідно до статті 14 Конституції
України право власності на землю
гарантується. Це право набувається і
реалізується громадянами, юридичними
особами та державою виключно
відповідно до закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно із ст.10 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Пунктом 30 ст. 28 Закону України " Про
місцеве самоврядування в Україні»
передбачено, що виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради вирішуються такі питання
прийняття рішень щодо відчуження
відповідно до закону

комунального майна;

Відповідно до пунктів "а", "б", "в", "г"
статті 12 Земельного кодексу України до
повноважень сільських, селищних,
міських рад належить розпорядження
землями територіальних громад,
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб, надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності,
вилучення земельних ділянок із земель
комунальної власності.

У відповідності до ч, 1 ст. 122 ЗК України
сільські, селищні, міські ради
передають земельні ділянки у власність
або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.

Згідно положень ч. 1 ст. 124 ЗК України
передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, визначеними статтею 122
цього Кодексу, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки.

Згідно положень ст. 83 Земельного
кодексу України землі, які належать на
праві власності територіальним
громадам сіл, селищ, міст, є комунальною
власністю. У комунальній власності
перебувають: а) усі землі в межах
населених пунктів, крім земельних
ділянок приватної та державної
власності; б) земельні ділянки, на яких
розташовані будівлі, споруди, інші
об'єкти нерухомого майна комунальної
власності незалежно від місця їх
розташування. Територіальні громади
набувають землю у комунальну власність
у разі: а) передачі їм земель державної
власності; б) відчуження земельних
ділянок для суспільних потреб та з
мотивів суспільної необхідності
відповідно до закону; в) прийняття
спадщини; г) придбання за договором
купівлі-продажу, ренти, дарування, міни,
іншими цивільно-правовими угодами; ґ)
виникнення інших підстав, передбачених
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

Водночас в силу ст. 13 Закону України
«Про порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)» від
05.06.2003 року нерозподілені
(невитребувані) земельні ділянки за
рішенням відповідної сільської,
селищної, міської ради чи районної
державної адміністрації можуть
передаватися в оренду для
використання за цільовим призначенням
на строк до моменту отримання їх
власниками державних актів на право
власності на земельну ділянку, про що
зазначається у договорі оренди
земельної ділянки, а власники
земельних часток (паїв) чи їх
спадкоємці, які не взяли участь у
розподілі земельних ділянок,
повідомляються про результати
проведеного розподілу земельних
ділянок у письмовій формі, у разі якщо
відоме їх місцезнаходження.

Як вбачається із оскаржуваного
рішення, відповідачем надано СТОВ
Агрофірма «АгроРось» в оренду не
витребувані земельні частки (паї)
ділянки в кількості 13 паїв.

Із Порядку організації робіт та
методики розподілу земельних ділянок
між власниками земельних часток (паїв),
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 4 лютого 2004 року
№ 122 вбачається, що земельна частка
(пай) залишається не витребуваною, коли
особа, якій належить зазначене право,
не реалізує його. Виходячи з цього, не
витребувана земельна ділянка - це
ділянка, щодо якої її власник або
користувач не реалізує належні йому
права, тобто не оформлює право
власності на неї шляхом виділення в
натурі (на місцевості) належної йому
земельної частки (паю) і отримання
державного акта на право приватної
власності на землю.

Отже, не можуть передаватись в оренду
фізичним або юридичним особам земельні
частки (паї) громадян право власності
на які підтверджено державними актами
на право власності на земельну ділянку,
оскільки земельні частки (паї) в цьому
випадку не вважаються не
витребуваними.

З матеріалів справи вбачається, що до
складу земельної ділянки, яка передана
у оренду, входили земельні ділянки, які
належали на праві приватної власності
громадянам: ОСОБА_3, ОСОБА_16, ОСОБА_7,
ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_14,
ОСОБА_12, ОСОБА_2 що підтверджується
копіями державних актів від 31.12.2003.

В силу ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні
ділянки, які перебувають у власності чи
користуванні громадян або юридичних
осіб, передаються у власність чи
користування за рішенням органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування лише після припинення
права власності чи користування ними в
порядку, визначеному законом.

Отже станом на час винесення
оскаржуваного рішення про надання
земель в оренду - 30 січня 2013 року,
частина переданої в оренду землі
належала на підставі державних актів
фізичним особам, а тому Тарасівська
сільська рада Звенигородського району
Черкаської області при винесені
оскаржуваного рішення розпорядилась
земельною ділянкою, яка перебувала у
приватній власності, що не
узгоджується з повноваженнями
сільської ради, визначеними
законодавством України.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов
до висновку, що оскаржуване рішення не
відповідає законам України, оскільки
прийнято Тарасівською сільською радою
з порушенням, наданих законодавством,
повноважень.

Як вбачається з позовної заяви позивач
просить скасувати рішення сесії
Тарасівської сільської ради №42-1/VI «Про
передачу в оренду не витребуваних
земельних часток (паїв) від 30.01.2013.

Однак згідно п.10. ст. 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Крім того, Конституційний Суд України у
рішенні від 16 квітня 2009 у справі
№7-рп/2009 за конституційним поданням
Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування), зазначив, що
ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, тому
вони не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

Враховуючи вищезазначене, суд
приходить до висновку, що оскаржуване
рішення органу місцевого
самоврядування є незаконним, однак
скасуванню не підлягає, оскільки
являється ненормативним правовим
актом одноразового застосування, яке
вичерпало свою дію фактом його
виконання.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Оскільки за загальними правилами
скасуванню рішення передує визнання
його незаконним, суд приходить до
висновку про задоволення позову в
частині, зокрема щодо визнання
оскаржуваного рішення незаконним.

Керуючись ст.ст. 14, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати незаконним рішення сесії
Тарасівської сільської ради «Про
передачу в оренду не витребуваних
земельних часток (паїв)» №42-1/VІ від
30.01.2013р.

В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
А.В. Каліновська

Повний текст постанови
виготовлений 24.12.2013.