Справа № 817/4256/13-а
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2014-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/4256/13-а

08 січня 2014 року 14год. 57хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Комшелюк Т.О. за
участю секретаря судового засідання
Демчук І.М. та сторін і інших осіб, які
беруть участь у справі:

позивача:представник Годунок А.Л.,

відповідача: представник Подоляк О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Управління Пенсійного фонду України в
Сарненському районі

доДержавної фінансової інспекції в
Рівненській області про визнання
неправомірними дій, визнання
протиправним та скасування розділу
акту ревізії, ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до Рівненського
окружного адміністративного суду з
позовом до відповідача про визнання
дій відповідача при складанні акту
перевірки неправомірними, скасування 5
розділу акту перевірки. Свої позовні
вимоги обґрунтовує тим, що
відповідачем в серпні-жовтні місяці 2013
року була проведена ревізія
використання бюджетних коштів,
передбачених ПФУ на дотації на виплату
пенсій, надбавок та підвищень до
пенсій, призначених за різними
пенсійними програмами та покриття
дефіциту коштів ПФУ для виплати пенсій
за період з 01.01.2011 по завершений місяць
2013 року. За наслідками проведення
вказаної перевірки був складений акт,
яким встановлені порушення чинного
законодавства. Позивач не погоджується
із порушеннями, викладеними у 5 розділі
акту перевірки з підстав не вивчення
відповідачем в повній мірі всіх
обставин щодо списання переплат пенсій
по пенсійних справах пенсіонерів.

До початку судового розгляду справи по
суті, усною ухвалою суду на підставі
ст.52 КАС України було здійснено заміну
первинного відповідача Сарненської
міжрайонної державної фінансової
інспекції на належного відповідача
Державну фінансову інспекцію в
Рівненській області.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Представник відповідача надав суду
письмові заперечення в яких позовні
вимоги заперечував, та вказав, що даний
спір не належить до публічно-правових
спорів, отже обраний позивачем спосіб
захисту не відповідає його змісту,
оскільки акт перевірки не тягне за
собою правових наслідків для позивача,
а тому позивач мав би оскаржувати
вимогу відповідача про усунення
виявлених порушень. Просив у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представників
сторін, дослідивши подані суду
письмові докази, суд вважає, що позов
задоволенню не належить.

Суд виходить з наступного.

Щодо позовних вимог про визнання
неправомірними дії відповідача при
складанні акту ревізії та правомірні
заперечення на акт.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачем в серпні-жовтні місяці 2013
року була проведена ревізія
використання бюджетних коштів,
передбачених ПФУ на дотації на виплату
пенсій, надбавок та підвищень до
пенсій, призначених за різними
пенсійними програмами та покриття
дефіциту коштів ПФУ для виплати пенсій
за період з 01.01.2011 по завершений місяць
2013 року. За наслідками проведення
вказаної перевірки був складений акт
№260-16/07 від 10.10.2013, яким встановлені
порушення чинного законодавства.

28.10.2013 позивачем подані заперечення до
акту ревізії.

18.11.2013р. відповідачем надані висновки
на заперечення позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні», дії або бездіяльність
службових осіб державної фінансової
інспекції можуть бути оскаржені в
судовому або адміністративному
порядку.

Згідно з пунктом 3 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20
квітня 2006 року № 550, акт ревізії - це
документ, який складається особами, що
проводили ревізію, фіксує факт її
проведення та результати.

Пункт 35 цього Порядку передбачає, що
складення за результатами ревізії акта
ревізії та викладення у ньому
висновків про наявність або
відсутність порушень законодавства, є
обов'язковими діями посадової особи
фінансової інспекції. Акт ревізії
складається зі вступної та
констатуючої частин.

У констатуючій частині наводиться
інформація про результати ревізії в
розрізі кожного питання програми із
зазначенням того, за який період, яким
способом (вибірковим, суцільним) та за
якими документами перевірено ці
питання, а також висновок про наявність
або відсутність порушень
законодавства.

Виявлені допущені об'єктом контролю
порушення законодавства, контроль за
дотриманням якого віднесено до
компетенції контролюючого органу,
фіксуються в констатуючій частині акта
ревізії з обов'язковим посиланням на
норми законів чи інших
нормативно-правових актів, які
порушено, та зазначенням винних у їх
допущенні осіб.

Пункти 45, 46 вказаного Порядку
визначають, що у міру виявлення
ревізією порушень законодавства
посадові особи контролюючого органу,
не чекаючи закінчення ревізії, мають
право усно рекомендувати керівникам
об'єкта контролю невідкладно вжити
заходів для їх усунення та запобігання
у подальшому. Якщо вжитими в період
ревізії заходами не забезпечено повне
усунення виявлених порушень,
контролюючим органом у строк не
пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Із викладеного вбачається, що за
наслідками проведення перевірки,
відповідач зобов'язаний скласти акт
ревізії та викласти у ньому її
результати.

Відповідно до положень підпункту «ґ»
пункту 2 розділу ІV Порядку розгляду
звернень та організації особистого
прийому громадян в органах державної
контрольно-ревізійної служби,
затвердженого наказом Головного
контрольно-ревізійного управління
України від 28 жовтня 2008 року № 383, одним
із рішень, яке приймають органи
державної контрольно-ревізійної
служби під час розгляду скарги на
рішення, дії (бездіяльність) посадових
осіб, перевіряючи законність і
обґрунтованість оскаржуваних рішень,
дій (бездіяльності) посадових осіб, є
рішення щодо скасування повністю або
частково акта ревізії, проведеної з
порушенням законодавства.

Зі змісту позову вбачається, що позивач
фактично оскаржує дії посадової особи
відповідача щодо складання акту
ревізії, та викладення у ньому
висновків, які позивач вважає
недостовірними. Проте, позивач, не
вказує на протиправність дій
відповідача, а вказує лише на
помилковість його висновків,
викладених в акті. Крім того, в судовому
засіданні представник позивача вказав
на відсутність порушень чинного
законодавства зі сторони відповідача
щодо порядку проведення перевірки.
Таким чином, зазначена вище по тексту
позовна вимога задоволенню не
належить.

Щодо позовної вимоги про скасування 5
розділу акту ревізії.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з нормами п.1 ч.2 ст.17 КАС України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Згідно ст.104 КАС України, до
адміністративного суду має право
звернутися особа, яка вважає, що
порушено її права, свободи чи інтереси
у сфері публічно-правових відносин.

Отже, до адміністративних судів можуть
бути оскаржені рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав чи свобод.

З наведених норм права слідує, що
позивач на власний розсуд визначає чи
порушені його права рішеннями, діями
або бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень. Разом з тим, ці рішення дії
або бездіяльність повинні бути такими,
які породжують, змінюють або
припиняють права та обов'язки у сфері
публічно-правових відносин.

Висновки, викладені у акті, не
породжують обов'язкових юридичних
наслідків, оскільки не є обов'язковими
для особи, стосовно якої проведено
ревізію та складено акт ревізії. Отже
висновки, викладені в акті ревізії про
порушення законодавства
підконтрольною установою є висновками
тільки контролюючого органу,
зазначення яких в акті перевірки не
суперечить чинному законодавству. Такі
твердження акта можуть бути
підтверджені або спростовані судом у
разі спору про законність рішень, дій, в
основу яких покладені згадувані
висновки акта.

Враховуючи викладене, акт перевірки не
є рішенням суб'єкта владних
повноважень у розумінні статті 17 КАС,
не зумовлює виникнення будь-яких прав і
обов'язків для осіб, робота (діяльність)
яких перевірялися, тому його висновки
не можуть бути предметом спору.

Крім того, так як наслідком розв'язання
публічно-правового спору по суті має
бути захист порушеного суб'єктивного
права позивача, то у разі незгоди з
діями чи рішеннями контролюючого
органу, рішення про визнання
протиправними дій фінансової
інспекції по складанню акту перевірки
не буде мати своїм правовим наслідком
захист прав позивача оскільки таке
право підлягає захисту виключно шляхом
пред'явлення позову про скасування
рішення контролюючого органу, яким, в
даному випадку, є вимога про усунення
виявлених ревізією порушень.

Тобто, акт є лише підставою для
розгляду питання про прийняття вимоги
щодо усунення виявлених порушень
законодавства, яке тягне за собою певні
негативні наслідки для особи, відносно
якої такий акт складений.

В судовому засіданні встановлено та не
заперечується сторонами, що за
результатами перевірки винесено
вимогу щодо усунення виявлених
ревізією порушень законодавства від
19.11.2013р. вих. №260-11/403. Вказана вимога
позивачем отримана, про що сам ствердив
представник позивача в судовому
засіданні, проте ним не оскаржувалась.

Із врахуванням вищевикладених
обставин, суд дійшов висновку про те, що
оскарженим актом не порушено права,
свободи чи інтереси позивача, оскільки
акт перевірки не містить приписів
обов'язкового характеру, не встановлює
прав та обов'язків для позивача, не
змушує останнього до будь-яких дій, що
можуть викликати порушення його прав.

Акт є лише матеріальною формою
фіксації результатів перевірки,
відображення висновків, які зроблено
перевіряючими особами під час
перевірки, а тому вважає, що обраний
позивачем спосіб захисту права шляхом
визнання протиправним та скасування 5
розділу акту ревізії не відповідає
його змісту, а відтак позовні вимоги
позивача задоволенню не належать.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України,
судові витрати позивачу не
присуджуються.

Керуючись статтями 52, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позивачу - управлінню Пенсійного фонду
України в Сарненському районі у
задоволенні позову до Державної
фінансової інспекції в Рівненській
області про визнання неправомірними
дій, визнання протиправним та
скасування розділу акту ревізії -
відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Комшелюк Т.О.