Справа № 2а/2570/1718/12
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2014 р. м. Київ
К/800/31569/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Гончар Л.Я.,
секретар судового засідання -
Романишин О.Р.,

за участю представників:

від позивача - Грудін К.В., Зезюлькін
О.В., договір про надання правової
допомоги від 14.01.2014 року,

від відповідача - Лапоша Д.Ю.,
довіреність №25-25-18-14/9564 від 17.12.2013 року,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Чернігівській
області

на постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 05
лютого 2013 року

та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 травня 2013 року

у справі № 2а/2570/1718/2012

за позовом комунального
підприємства «Носівські теплові
мережі»

до Державної фінансової
інспекції в Чернігівській області

про визнання
протиправними та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2012 року комунальне
підприємство «Носівські теплові
мережі» (далі по тексту - КП «Носівські
теплові мережі») звернулось до
адміністративного суду з позовом до
Державної фінансової інспекції в
Чернігівській області відповідно до
якого просило визнати протиправною та
скасувати вимогу Козелецької
міжрайонної державної фінансової
інспекції (далі по тексту Козелецька
МДФІ) про усунення виявлених порушень
від 07.05.2012 року №4-18/360.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 05 лютого
2013року у справі № 2а/2570/1718/2012 позов
задоволено.

Київський апеляційний
адміністративний суд ухвалою від 16
травня 2013 року рішення суду першої
інстанції залишив без змін.

Не погоджуючись з рішенням судів
попередніх інстанцій, Державна
фінансова інспекція в Чернігівській
області звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
права, просить їх рішення скасувати та
ухвалити нове - про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
присутніх в судовому засіданні
представників сторін, розглянувши і
обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, наданої ними
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1-2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Судами встановлено, що відповідно до
підпункту 1.4.4.2 Плану
контрольно-ревізійної роботи
Контрольно-ревізійного відділу у
Носівському районі на IV квартал 2011 року
та на підставі направлення на
проведення ревізії від 30 грудня 2011 року
№ 62, головним державним фінансовим
інспектором сектору у Носівському
районі Козелецької МДФІ Ласкурійчук Т.
М. проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності КП
«Носівські теплові мережі» за період з
01 січня 2009 року по 01 жовтня 2011 року.

За результатами проведеної перевірки
складено Акт від 03.04.2012 року № 04-25/13. З
метою усунення виявлених ревізією
порушень до КП «Носівські теплові
мережі» пред'явлено вимогу від 07.05.2012
року № 4-18/360. Зазначені вимоги
стосувались здійснених позивачем
виплат з фонду оплати праці.

Позивач не погоджується з
оскаржуваними вимогами та вважає їх
такими, що не ґрунтуються на нормах
законодавства та фактичних обставинах.

Суди попередніх інстанцій також дійшли
висновку про протиправність
оскаржуваної вимоги та скасували її
виходячи з того, що пред'являючи вимоги
про усунення виявлених порушень
відповідач перевищив владні
повноваження, оскільки за період який
перевірявся КП «Носівські теплові
мережі» не отримувало кошти з бюджету
усіх рівнів та державних фондів для
виплати працівникам підприємства
заробітної плати та інших виплат.
Відповідач мав право здійснювати
перевірку лише щодо результатів
діяльності пов'язаної з використанням
комунального майна та не мав право
здійснювати ревізію дотримання
законодавства при нарахуванні та
виплаті працівникам надбавок та
премій. Захист прав громадян на оплату
праці покладено законодавцем на інші
компетентні органи.

Такий висновок судів попередніх
інстанцій не ґрунтується на нормах
законодавства та безпідставно зменшує
законодавчо визначений обсяг
повноважень відповідача.

Відповідно частини 1-3 статті 2 Закону
України «Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» від 26 січня 1993 року № 2939-XII,
головним завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому. Державний фінансовий
контроль реалізується державною
контрольно-ревізійною службою через
проведення державного фінансового
аудита, перевірки державних закупівель
та інспектування. Державний фінансовий
аудит є різновидом державного
фінансового контролю і полягає у
перевірці та аналізі фактичного стану
справ щодо законного та ефективного
використання державних чи комунальних
коштів і майна, інших активів держави,
правильності ведення бухгалтерського
обліку і достовірності фінансової
звітності, функціонування системи
внутрішнього контролю. Результати
державного фінансового аудиту та їх
оцінка викладаються у звіті.

Згідно підпунктів 1.1-1.2 та 4.1-4.2. Статуту
КП «Носівські теплові мережі»,
підприємство створене в розпорядчому
порядку на базі відокремленої частини
майна спільної власності
територіальних громад сіл та міста
Носівського району Чернігівської
області, засновником якого є Носівська
районна рада. Майно Підприємства
становлять основні фонди та оборотні
кошти, а також інші цінності, вартість
яких відображається в самостійному
балансі Підприємства. Майно
підприємства є спільною власністю
територіальних громад сіл та міста
Носівського району Чернігівської
області і закріплюється за ним на праві
господарського відання.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, що КП «Носівські теплові
мережі» відноситься до
«підконтрольних установ» відповідача.
Підприємство засноване на комунальній
власності та його майно, в тому числі
кошти, є комунальною власністю.
Оскільки спірні виплати, що пов'язані
із заробітною платою, здійснювались за
рахунок комунальної власності, вони
становлять предмет перевірки
відповідача.

Суди попередніх інстанцій зазначеного
не врахували та залишили поза увагою
основний предмет спору, а саме,
оскарження по суті вимоги відповідача.

Судами не забезпечено повний та
всебічний розгляд справи. Не
досліджено та не встановлено
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору, що є
порушенням норм процесуального права.

Відповідно до частини 2 статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України, підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що рішення судів попередніх
інстанцій підлягають скасуванню, а
справа направленню на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Чернігівській області -
задовольнити частково.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2013
року у справі № 2а/2570/1718/2012 - скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: