Справа № 805/13274/13-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2013-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2013 р.
Справа № 805/13274/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардейської
дивізії, 17

Постановлено у нарадчій кімнаті.

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Троянова О.В.,
розглянув в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом:

ОСОБА_1

до

Відділу Державної виконавчої служби
Артемівського міськрайонного
управління юстиції

за участю третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет позову, з
боку відповідача

Артемівська міжрайонна прокуратура
Донецької області

про

визнання дій неправомірними та
скасування постанови від 27.02.2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною
заявою до Відділу Державної виконавчої
служби Артемівського міськрайонного
управління юстиції про:

- визнати дії виконуючого
обов'язки начальника державної
виконавчої служби Артемівського
міськрайонного управління юстиції
Саутченковой М.В. пов'язані з
винесенням постанови від 27.02.2013 року
про результати перевірки законності
виконавчого провадження
неправомірними;

- скасувати постанову про
результати перевірки законності
виконавчого провадження від 27.02.2013 року
виконуючого обов'язки начальника
державної виконавчої служби
Артемівського міськрайонного
управління юстиції Саутченковой М.В.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначила, що постанова про
результати перевірки законності
виконавчого провадження від 27.02.2013 року
не відповідає вимогам Закону України
«Про виконавче провадження», а саме, не
зазначені підстави прийняття даного
рішення та строк його оскарження та не
повідомлені сторони про прийняті
рішення. Зазначила, що відповідачем
були порушені строки розгляду подання
представника прокуратури, порядок його
оскарження. Крім того у вказаній
постанові не зазначено, що виконавче
провадження, в рамках якого було
розглянуто подання, закрите ще в 2009
році, у зв'язку із його виконанням,
працівник, який здійснив вказані
порушення вже не працює а також, той
факт, що це питання вже було розглянуто
у кримінальному процесі за
обвинуваченням працівника Відділу
Державної виконавчої служби
Артемівського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_4, яка була
засуджена згідно постанови від 08.09.2011
року.

19.04.2013 року її представником отримано
подання Артемівської міської
прокуратури від 04.02.2013 року №105-70/694 та
постанову виконуючого обов'язки
начальника державної виконавчої
служби Артемівського міськрайонного
управління юстиції Саутченковой М.В.
від 27.02.2013 року, яка і оскаржується. Хоча
позивач і не є учасником виконавчого
провадження але вважає, що ця постанова
має для неї суттєве значення, так як,
вона є власником квартири за адресою
АДРЕСА_1 на даний час.

В проваджені Артемівського міського
суду на даний час знаходиться справа за
позовом Артемівської міжрайонної
прокуратури, яка діє в інтересах ОСОБА_5
(попередній власник квартири) до
позивача, Відділу Державної виконавчої
служби Артемівського міськрайонного
управління юстиції, за участю третіх
осіб ТОВ «Юнор», ОСОБА_6 про визнання
торгів, проведених ТОВ «Юнор» та
оформлених протоколом №059101-1 від 07.07.2009
року про реалізацію квартири за
адресою АДРЕСА_1, яка раніше належала
ОСОБА_5, відміні акту державного
виконавця від 09.07.2009 про проведення
торгів, свідоцтва про набуття майна
торгів №3887, виданого 16.07.2009 року
приватним нотаріусом на квартиру
АДРЕСА_1. З вищевикладених підстав
просила задовольнити адміністративний
позов в повному обсязі.

Позивач у судове засідання не з'явився,
про дату, час та місце розгляду справи
була повідомлена належним чином,
надала заяву щодо розгляду за її
відсутністю.

Представник відповідача та третьої
особи у судове засідання не з'явились,
про дату, час та місце розгляду справи
були повідомлені належним чином. Через
відділ діловодства та документообігу
Донецького окружного
адміністративного суду надали заяву
про розгляд справи без їх участі, в
порядку письмового провадження.

Представник відповідача в
попередньому судовому засіданні
надала заперечення, в яких зазначала,
що державним виконавцем Відділу
Державної виконавчої служби
Артемівського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_4 винесена
постанова про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
АА №478276, якою накладено арешт на
квартиру АДРЕСА_1, акт опису й арешту
майна АА №738218, яким описана квартира
розташована за адресою АДРЕСА_1.
Вказувала, що прокурор Артемівської
міжрайонної прокуратури 04.02.2013 року
направив на адресу начальника Відділу
Державної виконавчої служби
Артемівського міськрайонного
управління юстиції подання щодо
усунення порушень вимог ЗУ «Про
виконавче провадження», з вимогою,
здійснити перевірку виконавчого
провадження та скасувати постанову від
20.11.2008 року про арешт квартири за
адресою АДРЕСА_1 та акт опису й арешту
майна АА №738218.

За результатами зазначеної перевірки
виконуючим обов'язки начальника
Відділу Державної виконавчої служби
Артемівського міськрайонного
управління юстиції Саутченковою М.В.
винесено постанови про результати
перевірки законності виконавчого
провадження, та скасовано постанову
від 20.11.2008 року про арешт квартири за
адресою АДРЕСА_1 та акту опису й арешту
майна АА №738218. Зазначала, що ОСОБА_1 не є
стороною виконавчого провадження, не є
учасником виконавчого провадження та
не може оскаржувати рішення та дії
посадових осіб відповідача. Більш того,
на думку відповідача, ОСОБА_1 пропущено
10 денний строк на оскарження та
звернення до суду, більш того
відповідач зазначив, що закриття
виконавчого провадження та звільнення
державного виконавця не є перешкодою
для перевірки виконавчого провадження.
Відділом Державної виконавчої служби
Артемівського міськрайонного
управління юстиції не направлялись
позивачу постанови від 27.02.2013 року,
оскільки вона не є строною виконавчого
провадження.

Як зазначалось відповідачем та не
заперечувалось третьою особою,
постановами державного виконавця за
виконавчими листами №1-98 та №1-98
відкриті виконавчі провадження №16/1185
та №16/1186 про стягнення з ОСОБА_5
моральної шкоди в загальній сумі 10000,00
грн, за вказаними зведеним виконавчим
провадження 20.11.2008 року дервжаниким
виконавцем винесено постанову «Про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження АА 478276».
Вказаною постановою арештована
квартира АДРЕСА_1.

За результатами розгляду подання
прокуратури виконуючою обов'язки
начальника державної виконавчої
служби Артемівського міськрайонного
управління юстиції Саутченковой М.В.
винесено постанову про результати
перевірки законності виконавчого
провадження, скасована постанова від
20.11.2008 року про арешт мана, яке належить
на праві власності ОСОБА_5 за адресою
АДРЕСА_1, а також акт опису та арешту
майна від 05.12.2008 року.

Представник третьої особи, прокурор, у
своїх письмових запереченнях
підтвердив обставини, викладені
відповідачем та зазначив, що постанови
про результати перевірки законності
виконавчого провадження від 27.02.2013 року
вважає законними та обґрунтованими,
підтримав відповідача, що ОСОБА_1 не є
стороною або учасником виконавчого
провадження, та позивачем пропущено 10
денний строк на оскарження та
звернення до суду. Заперечував також
проти інших посилань відповідача на
порушення строків розгляду подання та
не зазначення порядку оскарження.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

Відповідач - відділ державної
виконавчої служби Артемівського
міського управління юстиції є органом
державної виконавчої служби, який у
спірних правовідносинах здійснює
функції, передбачені Законами України
"Про державну виконавчу службу" та "Про
виконавче провадження", а отже є
суб'єктом владних повноважень.

11.11.2008 року старшим державним
виконавцем Відділу Державної
виконавчої служби Артемівського
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_4 складено акт, відповідно до
якого встановлено, що боржник
знаходиться у виправній колонії-44 м.
Чернигів.

Постановою старшого державного
виконавця Відділу Державної
виконавчої служби Артемівського
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_4 про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
АА №478276 від 20.11.2008 року накладено арешт
на квартиру за адресою АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_5

Актом опису й арешту майна старшого
державного виконавця Відділу
Державної виконавчої служби
Артемівського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_4 від 05.12.2008
року описана та арештована квартира за
адресою АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5

09.07.2009 року Постановами про закінчення
виконавчого провадження №10759632 та
виконавчого провадження №10759670
закінчені виконавчі провадження
старшим державним виконавцем Відділу
Державної виконавчої служби
Артемівського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_4, боржником
за якими виступає ОСОБА_5

Рішенням Артемівського міськрайонного
суду від 31.08.2009 року визнано право
власності на квартиру АДРЕСА_2 за
ОСОБА_1, про що зроблено запис в книзі
№79 реєстрації права власності на
нерухоме майно під номером №18097 від
28.09.2009 року.

Постановою від 08.09.2011 року у
кримінальній справ №1-311/2011 за
обвинуваченням старшого державного
виконавця Відділу Державної
виконавчої служби Артемівського
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_4 було звільнено від кримінальної
відповідальності на підставі Закону
України «про амністію в 2011 році».

Артемівська міжрайонна прокуратура
Донецької області 04.02.2013 року на адресу
начальника ВДВС Артемівського МРУЮ
напралено подання про усунення
порушень вимог Закону України «Про
виконавче провадження» (арк. справи 55-56)

27.02.2013 року Листом №782/04-27/10833 відповідач
повідомив Прокурора Артемівської
міжрайонної прокуратури В.Ткачук про
виконання подання №105-70/694 від 04.02.2013
року, разом з Постановою про результати
перевірки законності виконавчого
провадження від 27.02.2013 року (перша
постанова), яку саме і оскаржує позивач.
В зазначеній постанові дійсно не
зазначені строки оскарження та
підстави прийняття.

Постановою від 27.02.2013 року про
скасування постанови «Про результати
перевірки законності виконавчого
провадження» від 27.02.2013 року виконуюча
обов'язки начальника Відділу Державної
виконавчої служби Артемівського
міськрайонного управління юстиції
Саутченкова М.В. скасувала постанову
«Про результати перевірки виконавчого
провадження» від 27.02.2013 року та
прийняла нові постанови «Про
результати перевірки виконавчого
провадження» від 27.02.2013 року «Про
скасування Акту державного виконавця
опису та арешту майна боржника»,
складений 05.12.2013 року та «Про
скасування постанови державного
виконавця «Про арешт майна боржника».

Постановою про результати перевірки
законності виконавчого провадження
від 27.02.2013 року виконуючим обов'язки
начальника Відділу Державної
виконавчої служби Артемівського
міськрайонного управління юстиції
Саутченковою М.В. винесено постанови
про результати перевірки законності
виконавчого провадження однією з яких
скасовано постанову від 20.11.2008 року про
арешт квартири за адресою АДРЕСА_1 (арк.
справи 49-50), а іншою скасовано акт опису
й арешту майна АА №738218 складений 05.12.2008
року (арк. справи 47-48).

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги, та якими доказами вони
підтверджуються, чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження,
яку правову норму належить застосувати
до цих правовідносин, суд дійшов
висновку про те, що позов не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 статті 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням,
дією або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а
також якщо законом не встановлено
інший порядок судового оскарження
рішень, дій чи бездіяльності таких
осіб.

Частиною 2 статті 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі КАС України) встановлено, що
позовну заяву може бути подано до суду:
у десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав, свобод чи
інтересів.

Суд не може прийняти посилання
відповідача та третьої особи на
пропущення 10-денного строку на
оскарження дій відповідача, оскільки
ч.1 статті 181 КАС України встановлений
вичерпний перелік осіб, які мають право
звернутись до суду керуючись
положеннями цієї статті, а всі інші, до
яких і відноситься ОСОБА_1, керуються
загальними правилами додержання
строків для звернення до суду
встановленими статтею 99 КАС України.

Крім того, відповідно до частини 7
Постанови Пленуму адміністративного
суду України від 13.12.2010 року №3 із
змінами та доповненнями зазначено, що
органи державної виконавчої служби є
суб'єктами владних повноважень, а тому
до адміністративної юрисдикції
належать справи, в яких оскаржуються й
інші рішення, дії чи бездіяльність
зазначених органів, що не пов'язані з
виконанням виконавчих документів, але
випливають з реалізації цими органами
інших владних управлінських
повноважень.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Позивач наголошувала, що вона
дізналась про свої порушені права
19.04.2013 року у судовому засіданні, проте
доказів, а саме звукозапису, не надала.
За відсутністю прямих доказів в
обґрунтування додержання строків
позивачем, суд дійшов висновку, що
позивач дізнався про свої порушенні
права не раніше 01.03.2013 року, про що
свідчить наявний в матеріалах справи
лист, з яким позивач ознайомилась не
зазначивши дату. Тобто граничний строк
подачі адміністративного позову
спливає 01.09.2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з конверту, позивач відправила
адміністративний позов на адресу суду
09.09.2013 року, проте суд дійшов висновку,
про визнання пропущення 8 днів для
звернення до суду із адміністративним
позовом поважним, оскільки ОСОБА_1
зверталась із адміністративним
позовом до Артемівського
міськрайонного суду Донецької області,
проте позовна заява була повернута
ОСОБА_1 у зв'язку із непідсудністю.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України

У відповідності до вимог статті 1
Закону України «Про виконавче
провадження» (далі - Закон) виконавче
провадження, як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) є сукупністю дій
органів і посадових осіб, зазначених у
Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до Закону підлягають
примусовому виконанню.

Статтею 11 Закону передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
Законом.

Згідно статті 52 Закону Звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації. Стягнення за виконавчими
документами звертається в першу чергу
на кошти боржника у гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, у тому
числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитаріях цінних паперів. У разі
відсутності у боржника коштів та інших
цінностей, достатніх для задоволення
вимог стягувача, стягнення звертається
також на належне боржнику інше майно,
за винятком майна, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення. Звернення стягнення на
майно боржника не зупиняє звернення
стягнення на кошти боржника. Боржник
має право запропонувати ті види майна
чи предмети, на які необхідно в першу
чергу звернути стягнення. Черговість
стягнення на кошти та інше майно
боржника остаточно визначається
державним виконавцем. Стягнення на
майно боржника звертається в розмірі і
обсязі, необхідних для виконання за
виконавчим документом, з урахуванням
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, штрафів,
накладених на боржника під час
виконавчого провадження. У разі якщо
боржник володіє майном спільно з
іншими особами, стягнення звертається
на його частку, що визначається судом
за поданням державного виконавця.

Статтею 57 Закону встановлено, що арешт
майна боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника
може накладатися державним
виконавцем шляхом: винесення постанови
про арешт коштів та інших цінностей
боржника, що знаходяться на рахунках і
вкладах чи на зберіганні у банках або
інших фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження; проведення опису майна
боржника і накладення на нього арешту.
Постановами, передбаченими частиною
другою цієї статті, може бути
накладений арешт у розмірі суми
стягнення з урахуванням виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.

Відповідно до п.5.6.2. Інструкції про
проведення виконавчих дій
затвердженою постановою наказом
Міністерства юстиції України 15 грудня
1999 р. N 74/5 (далі - Інструкція), державним
виконавцем за постановою про відкриття
виконавчого провадження або за
постановою про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
може бути накладений арешт у межах суми
стягнення за виконавчими документами з
урахуванням витрат, пов'язаних з
проведенням виконавчих дій на
виконання, на все майно боржника або на
окремо визначене майно боржника. У разі
потреби постанова, якою накладено
арешт на майно боржника та оголошено
заборону на його відчуження,
надсилається державним виконавцем до
органу нотаріату та інших органів, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

Статтею 82 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби можуть бути оскаржені
стягувачем та іншими учасниками
виконавчого провадження (крім
боржника) до начальника відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до
керівника відповідного органу
державної виконавчої служби вищого
рівня чи до суду.

Рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання судового
рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження
та особами, які залучаються до
проведення виконавчих дій, - до
відповідного адміністративного суду
в порядку, передбаченому законом.

Скарга, подана у виконавчому
провадженні начальнику відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, розглядається у
десятиденний строк з дня її
надходження. За результатами розгляду
скарги начальник відділу виносить
постанову про її задоволення чи
відмову, яка в десятиденний строк може
бути оскаржена до вищестоящого органу
державної виконавчої служби або до
суду. Скарга, подана без додержання
вимог, викладених у частині шостій цієї
статті, розглядається начальником
відділу в порядку, встановленому
Законом України "Про звернення
громадян"

Згідно ст. 83 Закону України «Про
виконавче провадження» контроль за
своєчасністю, правильністю і повнотою
виконання рішень державним
виконавцем здійснюють начальник
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
а також керівник вищестоящого органу
державної виконавчої служби.

Начальник відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, при здійсненні
контролю за рішеннями, діями
державного виконавця під час
виконання рішень має право у разі, якщо
вони суперечать вимогам закону, своєю
постановою скасувати постанову або
інший процесуальний документ (або їх
частину), винесені у виконавчому
провадженні державним виконавцем,
визнати недійсним складений
державним виконавцем акт,
зобов'язати державного виконавця
провести виконавчі дії в порядку,
встановленому цим Законом.

Постанови, зазначені в частинах другій
- четвертій цієї статті, можуть бути
оскаржені в десятиденний строк з дня
їх винесення у порядку, встановленому
цим Законом.

Пунктом 2 частини 1 статті 84 Закону
України «Про виконавче провадження»
здійснювати перевірку законності
виконавчого провадження мають право
заступники начальника Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, головного управління
юстиції в області, містах Києві та
Севастополі - начальники управлінь
державної виконавчої служби, їх
заступники - щодо виконавчого
провадження, яке перебуває на
виконанні у відділі примусового
виконання рішень таких управлінь і
районних, міських (міст обласного
значення), районних у містах відділах
державної виконавчої служби,
підпорядкованих зазначеним
управлінням юстиції.

Статтею 85 Закону України «Про
виконавче провадження» посадові особи,
зазначені у статті 84 цього Закону,
можуть проводити перевірку
законності виконавчого провадження
за дорученням вищої посадової особи, з
власної ініціативи або під час
розгляду поданої відповідно до
частини сьомої статті 82 цього Закону
скарги на постанову начальника
підпорядкованого органу державної
виконавчої служби, винесену за
результатами розгляду скарги на
рішення, дії (бездіяльність) державного
виконавця, інших посадових осіб
державної виконавчої служби.

Перевірка законності виконавчого
провадження має бути проведена
протягом десяти робочих днів, а
зведеного виконавчого провадження -
протягом п'ятнадцяти робочих днів з дня
надходження витребуваного виконавчого
провадження.

Постанова про проведення або
результати перевірки законності
виконавчого провадження може бути
оскаржена в десятиденний строк з дня
її прийняття у порядку, встановленому
цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи
оскаржена постанова, яка, на думку
позивача, була прийнята з порушення
законодавства, скасована постановою
від 27.02.2013 року про скасування
постанови «Про результати перевірки
законності виконавчого провадження»
від 27.02.2013 року виконуючою обов'язки
начальника Відділу Державної
виконавчої служби Артемівського
міськрайонного управління юстиції
Саутченкова М.В., тобто позовні вимоги в
частині скасування постанови про
результати перевірки законності
виконавчого провадження від 27.02.2013 року
виконуючої обов'язки начальника
Відділу Державної виконавчої служби
Артемівського міськрайонного
управління юстиції Саутченкова М.В. не
можуть бути задоволені, оскільки
оскаржена постанова вже скасована.

Щодо позовних вимог в частині визнання
дій виконавчої служби Артемівського
міськрайонного управління юстиції
Саутченкової М.В. пов'язані з
винесенням постанови від 27.02.2013 року
про результатах перевірки законності
виконавчого провадження
неправомірними, суд зазначає наступне:

Вчинення дій суб'єктом владних
повноважень є способом реалізації
наданої суб'єкту владних повноважень
компетенції. Здійснення дії являє
собою процес реалізації наданих
законом функцій суб'єкту владних
повноважень. Самі по собі дії не
тягнуть за собою будь-яких правових
наслідків для особи. Правові наслідки
для позивача несуть акти
індивідуальної дії -постанови про
зупинення виконавчого провадження.
Саме вони мають вплив на його права та
інтереси. Виходячи із завдань Кодексу
адміністративного судочинства
України, як то захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства,
судовий захист права може бути
здійснений лише за умови наявності
порушення прав.

З огляду на вищевикладене, суд
зазначає, що вимоги позивача в цій
частині не підлягають задоволенню
через відсутність порушення прав діями
відповідача, а обраний позивачем
спосіб захисту в цій частині не
відповідає об'єкту порушеного права

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись,
ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87,
94, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т
А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Відділу Державної
виконавчої служби Артемівського
міськрайонного управління юстиції за
участю третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет позову, з
боку відповідача Артемівська
міжрайонна прокуратура Донецької
області про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови від 27.02.2013 року - відмовити в
повному обсязі.

У разі подання апеляційної скарги,
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили постановою
за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі відкладення складання постанови у
повному обсязі, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною 4 статті 167 цього Кодексу, було
повідомлено про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, то десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Троянова О.В.