Справа № 820/12833/13-а
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

14 січня 2014 р.
№ 820/12833/13-а

Харківський окружний адміністративний
суд

в складі: головуючого - судді Білової
О.В.,

за участю секретаря судового засідання
Кабанова Д.С.,

за участю представників: позивача -
Тарасенко О.М., відповідача - Щербак Л.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Харкові справу за адміністративним
позовом Приватного підприємства
"РЕМОНТНО-БУДІВЕЛЬНА ФІРМА" до
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про визнання дій
неправомірними,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство
"РЕМОНТНО-БУДІВЕЛЬНА ФІРМА" звернулось
до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області, в
якому просить суд визнати
неправомірними дії Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова ГУ Міндоходів у
Харківській області по складанню Акту
перевірки від 20.09.2013 р. №561/20-31-22-03-07/24340154,
обґрунтовуючи позовні вимоги
наступним.

Державною податковою інспекцією у
Київському районі м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області було проведено позапланову
виїзну перевірку позивача, за
результатами якої складено акт
перевірки №561/20-31-22-03-07/24340154 від 20.09.13.
Позивач вважає, що дії по складанню
акту є незаконними, оскільки висновки
акту перевірки не відповідають
дійсності та не враховують надані
позивачем під час перевірки первинні
документи.

Представником відповідача в ході
судового розгляду справи були надані
письмові заперечення проти позову, в
яких зазначено, що позовні вимоги
позивача є такими, що не підлягають
задоволенню, з огляду на те, що висновки
акту перевірки є такими, що
відповідають дійсності.

Представник позивача - Приватного
підприємства "РЕМОНТНО-БУДІВЕЛЬНА
ФІРМА" Тарасенко О.М. - в судовому
засіданні заявлені позовні вимоги
підтримала з підстав, викладених у
позовній заяві, та просила позов
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача - Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
Щербак Л.О. - проти задоволення позовних
вимог заперечувала з підстав,
викладених у письмових запереченнях до
позовної заяви.

Суд, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
дослідивши матеріали справи, встановив
такі обставини.

З матеріалів справи вбачається, та не
заперечувалося представниками сторін,
що на підставі направлення на
проведення перевірки від 17.09.2013 р. № 451
та наказу на проведення перевірки від
16.09.2013 р. № 471 ДПІ у Київському районі м.
Харкова було проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
Приватного підприємства
«Ремонтно-будівельна фірма» з питань
правильності визначення, повноти
нарахування та сплати податку на
додану вартість та податку на прибуток
по взаємовідносинам з ТОВ «БК
«ПРОФБУДІНВЕСТ», , за
період з 01.03.2013р. по 31.03.2013р. та ТОВ
«ДІМАЛС», , за період з
01.05.2013р. по 31.05.2013р. та подальшому
ланцюгу постачання.

Судом встановлено, що старший
державний ревізор інспектор Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
Волкова - Трубіцина В.Є. була допущена
позивачем до проведення перевірки,
вказана обставина не заперечувалася
представником позивача в судовому
засіданні.

За результатами проведення перевірки
ПП «РЕМОНТРНО-БУДІВЕЛЬНА ФІРМА» був
складений акт перевірки №
561/20-31-22-03-07/24340154 від 20.09.2013р. (а.с.15-29).

Позивач вважає, що дії по складанню
акту перевірки №561/20-31-22-03-07/24340154 від
20.09.13 є протиправними, оскільки
висновки такого акту відносно
нереальності вчинення господарських
операцій позивачем не відповідають
дійсності та спростовується наданими в
ході проведення перевірки документами.

На підставі викладеного, позивач
вважає, що його права порушені діями
податкового органу по складанню акту
перевірки №561/20-31-22-03-07/24340154 від 20.09.13.

У зв'язку з цим суд зазначає наступне.

Загальне поняття акта перевірки
наведено у пункті 3 розділу 1 Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 22 грудня 2010 року № 984,
зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 12 січня 2011 року за №
34/18772, згідно з яким акт - це службовий
документ, який підтверджує факт
проведення документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства.

У цьому випадку акт перевірки, в якому
відображено узагальнений опис
виявлених перевіркою порушень
законодавства, що в свою чергу
відповідає встановленим правилам
складання акта перевірки, не є правовим
документом, який встановлює
відповідальність суб'єкта
господарювання та, відповідно, не є
актом індивідуальної дії у розумінні
частини першої статті 17 КАС.

За змістом п.п.17.1.7 п. 17.1 ст. 17
Податкового кодексу України платник
податків має право оскаржувати в
порядку, встановленому цим Кодексом,
рішення, дії (бездіяльність)
контролюючих органів (посадових осіб),
надані контролюючими органами
податкові консультації.

Диспозиція цієї статті передбачає
оскарження дій службової особи, які
пов'язані з порушенням порядку
проведення перевірки, наприклад із
порушенням трудового розпорядку такою
особою під час проведення перевірки;
дій, які полягають у перевищенні
повноважень службовою особою щодо
обмеження прав у можливості
ознайомлення з результатами
контрольного заходу; дій щодо
проведення перевірки без установлених
законом підстав та/або з порушенням
чинного законодавства тощо.

Дії службової особи щодо включення до
акта певних висновків не можуть бути
предметом розгляду у суді, оскільки
відповідно до п 3 розділу 4 Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 22 грудня 2010 року № 984,
зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 12 січня 2011 року за №
34/18772, у разі незгоди платника податків
або його законних представників з
висновками перевірки чи фактами та
даними, викладеними в акті (довідці)
документальної перевірки, вони мають
право подати свої заперечення протягом
п'яти робочих днів з дня отримання акта
(довідки), які у випадку їх подання, є
невід'ємною частиною (додатком) до акта
(довідки) перевірки. Це свідчить про те,
що дії, пов'язані з включенням до акта
висновків, є обов'язковими, тоді як самі
висновки такими не є.

Обов'язковою ознакою дій суб'єкта
владних повноважень, які можуть бути
оскаржені до суду, є те, що вони
безпосередньо породжують певні
правові наслідки для суб'єктів
відповідних правовідносин і мають
обов'язковий характер. Висновки,
викладені у акті, не породжують
обов'язкових юридичних наслідків.
Водночас судження контролюючого
органу про нікчемність окремих угод є
висновками тільки контролюючого
органу, зазначення яких в акті
перевірки не суперечить чинному
законодавству. Такі твердження акта
можуть бути підтверджені або
спростовані судом у разі спору про
законність рішень, дій, в основу яких
покладені згадувані висновки акта.

Отже, предметом оскарження відповідно
до п.п.17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Податкового
кодексу України є рішення, дії чи
бездіяльність службових осіб, якщо
вони обмежують чи порушують права,
свободи чи законні інтереси особи.

Враховуючи викладене, суд приходить
висновку, що акт перевірки не є
рішенням суб'єкта владних повноважень
у розумінні статті 17 КАС, не зумовлює
виникнення будь-яких прав і обов'язків
для осіб, робота (діяльність) яких
перевірялися, тому його висновки не
можуть бути предметом спору.
Відсутність спірних відносин, в свою
чергу, виключає можливість звернення
до суду, оскільки відсутнє право, що
підлягає судовому захисту. Акт
перевірки є носієм доказової
інформації про виявлені контролюючим
органом порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства
суб'єктами господарювання, документом,
на підставі якого приймається
відповідне рішення контролюючого
органу, а тому оцінка акта, в тому числі
й оцінка дій службових осіб
контролюючого органу щодо його
складання, викладення у ньому
висновків перевірки, може бути надана
судом при вирішенні спору щодо
оскарження рішення, прийнятого на
підставі такого акта.

Вищезазначена позиція суду відповідає
позиції Верховного суду України,
викладеній у його постанові від 10.09.13 по
справі №21-237а13.

Згідно ч. 2 ст.161 КАС України при виборі
правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України.

З огляду на наведене, суд приходить до
висновку про наявність підстав для
відмови в задоволенні позовних вимог
через недоведеність позивачем факту
порушення його прав та інтересів.

Керуючись ст.ст. 2, 8-14, 17, 50, 70, 71, 86, 94, 159,
160-163, 167, 185, 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного
підприємства "РЕМОНТНО-БУДІВЕЛЬНА
ФІРМА" до Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
визнання дій неправомірними - залишити
без задоволення

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 20
січня 2014 року.

Суддя
Білова О.В.

.