Справа № 801/10750/13-а
Суддя: Яковлєв С.В.
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 січня 2014 р. 12:40 Справа №801/10750/13-а

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Яковлєва С.В.,

при секретарі Баценко А.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства
«Фірма «Авінда»

до Державної податкової інспекції у
м.Сімферополі Головного управління
Міндоходів АРКрим

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень.

за участю представників:

від позивача - Северенко Д.Л. - пред-к,
дов. від 08.01.2013р.

від відповідача - Чакал А.Р. - пред-к,
дов. №55/10 від 16.10.2013р.

Суть спору: Приватне підприємств
«Фірма «Авінда» (далі позивач)
звернулось до Окружного
адміністративного суду АР Крим з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м.Сімферополі
Головного управління Міндоходів
АРКрим (далі відповідач), в якому
просило визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 15.11.2013 р. №
та № . Вимоги мотивовані
тим, що представники відповідача при
проведенні позапланової виїзної
перевірки зробили помилкові висновки
про порушення позивачем вимог
Податкового кодексу України, в
наслідок чого йому необґрунтовано
нараховані податкові зобов'язання,
протиправно застосовані штрафні
санкції.

Представник позивача наполягав
на задоволенні позову з підстав,
наведених у позовній заяві.

У судовому засіданні, яке
відбулось 05.12.2013р. , представник
відповідача надав заперечення на
позов, в яких зазначив, що перевірка
проводилась з дотриманням вимог ПК
України, за її наслідками прийняті
податкові повідомлення - рішення ,
якими позивачу обґрунтовано
нараховані податкові зобов'язання та
до нього правомірно застосовані
штрафні санкції при повному вивченні
дійсних обставин справи.

За клопотаннями представників
сторін розгляд справи відкладався,
провадження у справі зупинялось для
надання часу для підготовки
додаткових доказів, вивчення
матеріалів справи.

У судовому засіданні 13.01.2014р.
представники сторін наполягали на
вимогах та запереченнях, викладених у
позові та відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, заслухавши
представників сторін , суд

ВСТАНОВИВ

Працівниками відповідача проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку позивача з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам з
низкою суб'єктів господарювання за
період часу з 01.10.2011р. по 30.09.2013р., за
результатами якої 01.11.2013р. був
складений акт №1195/22.8/30689183.

У зазначеному Акті перевірки
зафіксовано порушення позивачем
п.п.14.1.191 п.14.1ссст.14 , п.п. 138.1.1. п.138.1 , п.
138.2, п. 138.8 ст.138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст.139
Податкового кодексу України, в
результаті чого встановлено
заниження податку на прибуток на
суму 7280 грн., порушення п.14.1.181, п.14.1.191
ст.14, п. 44.1 ст.44, п. 185.1 ст.185, п. 187.1 ст.187,
п. 18.1 ст.188, п. 198.3 , п.198.6 ст.198, п.201.4,
п.201.14, п.201.15 ст. 201 ПК України , в
наслідок чого занижено податкове
зобов'язання по податку на додану
вартість на суму 6933 грн.

За результатами вивчення матеріалів
зазначеної перевірки відповідачем
15.11.2013 р. прийняти податкові
повідомлення-рішення №,
відповідно до якого позивачу
донараховане податкове зобов'язання по
податку на прибуток у сумі 7280грн. ,
застосовані штрафні (фінансові)
санкції у розмір 1820 грн., та № ,
згідно з яким позивачу нараховане
податкове зобов'язання по податку на
додану вартість у сумі 6933 грн. ,
застосовані штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 1733,25 грн.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства
регулюються Податковим кодексом
України (далі ПК України),розділ ІІІ
якого регулює порядок сплати податку
на прибуток підприємств , а розділ V
визначає платників податку на додану
вартість, об'єкти, базу та ставки
оподаткування.

Відповідно до п. 14.1.36 ст.14 ПК України
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Згідно з п.134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПК України
об'єктом оподаткування є прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135-137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138-143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу/

У ст. 135 ПК України встановлений
порядок визначення доходів та їх
склад, згідно з п. 135.1 якої доходи, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, включаються до доходів
звітного періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПК України
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Згідно п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.
У разі якщо платник податку здійснює
виробництво товарів, виконання робіт,
надання послуг з довготривалим (більше
одного року) технологічним циклом
виробництва за умови, що договорами,
укладеними на виробництво таких
товарів, виконання робіт, надання
послуг, не передбачено поетапної їх
здачі, до витрат звітного податкового
періоду включаються витрати, пов'язані
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг у
цьому періоді. Платник податку для
визначення об'єкта оподаткування має
право на врахування витрат,
підтверджених документами, що складені
нерезидентами відповідно до правил
інших країн.

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 ст. 139 ПК
України встановлено, що не включаються
до складу витрат витрати, не пов'язані з
провадженням господарської
діяльності, витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

У п.187.1. ст. 187 ПК України зазначено,що
датою виникнення податкових
зобов'язань по ПДВ з операцій
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а
в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум ПДВ до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною (п. 198.2 ст.198 ПК
України).

Згідно з п. 198.3. ПК України
податковий кредит по ПДВ звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до ст. 39 цього Кодексу.

Відповідно до п.200.1. ст.200 ПК України
сума ПДВ, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

У п. 200.2 ст. 200 ПК України
встановлено, що при позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (п.200.3. ст.200 ПК
України).

Матеріали справи свідчать про те,
що відповідач в акті перевірки
№1195/22.8/30689183 від 01.11.2013р. зазначив, що
при формуванні податкового кредиту по
ПДВ за період часу,що перевірявся,
позивач безпідставно відніс до його
складу суми ПДВ , сплачені ТОВ « ДНС
ТРАСТ» під час проведення розрахунків
за послуги , які надавались ним на
виконання умов укладених договорів.
На думку податкового органу діяльність
зазначеного контрагента позивача
була направлена на проведення
транзитних фінансових потоків,
спрямованих на надання податкової
вигоди з метою штучного формування
валових витрат та податкового кредиту,
не мала реального характеру. За
твердженнями податкового органу
позивачем до складу валових витрат
безпідставно віднесені кошти ,
витрачені на оплату вартості послуг,
нібито отриманих від ТОВ « ДНС ТРАСТ» ,
яки ним фактично не надавались.

Судом встановлено, що між
позивачем та ТОВ « ДНС ТРАСТ» 01.08.2012р.
уколений договір на технічне
обслуговування та ремонт техніки,
предметом якого було надання останнім
послуг по ремонту та технічному
обслуговуванню автотранспортних
засобів першого. Відповідно д оп.2.1
цього договору технічне
обслуговування та дрібний ремонт
проводились на місці позивача та
включали проведення ТО-1 таТО-2.

Позивачем надані документи , яки
свідчать про те,що в період часу,що
перевірявся, на виконання умов
договору від 01.08.2012р. ТОВ « ДНС ТРАСТ»
проводились роботи по технічному
обслуговуванню автомобіля РЕНО Магнум
держ. номер АК 7693ВА, п/пр дер. номер АК
9328 ХХ, автомобіля МАН держ. номер 17856
ІВ, п/пр. ВС 9804 ХХ, автомобіля МАЗ держ.
номер АК4113 АМ, п/пр. держ. номер АК1423ХХ,
автомобіля держ.номер АК 1209 АО, п/пр.
держ.номер АК 5480 ХХ, автомобіля КАМАЗ
дер.номер 17545 КО, п/пр.. держ.номер
12147КО, автомобіля МАН держ.номер АТ 4280
АЕ, п/пр.. держ.номер 13222 КР, яки
знаходились у позивача на обліку та
використовувались ним на підставі
укладених з їх власниками договорів
оренди ( копії яких залучені до
матеріалів справи). Загальна вартість
робіт склала 41600 грн. (в тому числі
ПДВ у розмірі 6933,33 грн.).

На вимог суду до матеріалів справи
залучені копії документів
бухгалтерської звітності позивача , в
яких вказані операції та агрегати, що
були змінені ТОВ « ДНС ТРАСТ» при
проведені технічного
обслуговування, докази необхідності
заміни саме цих механізмів.

Позивачем надана копія укладеного
01.01.2012р. з ПАТ «САТП-1201» договору №59 ,
предметом якого було надання послуг
щодо проведення оглядів його водіїв.
Відповідно до п. 1.4 цього договору ПАТ
«САТП-1201» було зобов'язано надавати
позивачу територію та приміщення для
проведення ТО-1 таТО-2 його автомобілів.

Відповідачем в порядку,
передбаченому ст.71 КАС України, не
надані докази того, що позивач в період
часу , що перевірявся , не отримував у
ТОВ « ДНС ТРАСТ» вказаних послуг в
обсягах, визначених у його податковій
звітності.

Судом встановлено,що в акті
перевірки №1195/22.8/30689183 від 01.11.2013р.
відповідачем зазначено,що основними
видами діяльності позивача є
вантажний автомобільний транспорт,
інша допоміжна діяльність у сфері
транспорту. До складу валових витрат
за період часу,що перевірявся
позивачем віднесено 34665 грн.,
перерахованих ТОВ « ДНС ТРАСТ» в
якості оплати вартості послуг, наданих
на виконання умов договору від
01.08.2012р.

В матеріалах справи відсутні
докази того, що позивач мав
можливість проводити господарську
діяльність без отримання від ТОВ « ДНС
ТРАСТ» послуг по здійсненню ТО-1 та
ТО-2 на вказану вище суму .

Вивчивши наведені вище
документи, приймаючи до уваги
підтвердження факту виконання ТОВ «
ДНС ТРАСТ» послуг по договору від
01.08.2012 р. , суд прийшов до висновку,що
знайшов підтвердження факт отримання
позивачем від цього контрагенту
послуг, проведення оплати їх вартості
( в тому числі сплату ПДВ), що
безпосередньо пов'язано з його
господарською діяльністю , в наслідок
чого висновки податкового органу ,
викладені в акті перевірки №1195/22.8/30689183
від 01.11.2013р. , не відповідають дійсним
обставинам справи, у платника податків
були правові підстави для віднесення
сум ПДВ до податкового кредиту за
відповідні звітні періоди та сплачених
коштів - до складу його валових витрат,
в наслідок чого існують підстав для
визнання протиправними та скасуванню
податкових повідомлень рішень ,
прийнятих відповідачем 15.11.2013 р. за
результатами вивчення матеріалів
перевірки.

Під час судового засідання, яке
відбулось 13.01.2014 р. були оголошені
вступна та резолютивна частини
постанови. Відповідно до ст. 163 КАСУ
постанову складено 17.01.2014 р.

Керуючись ст.ст. 160-163 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та
скасувати податкові повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у м.Сімферополі Головного
управління Міндоходів АРКрим від
15.11.2013 р. № та № .

У разі неподання заяви про
апеляційне оскарження, постанова
набирає законної сили через 10 днів з
дня її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України - з дня складення в
повному обсязі.

Якщо постанову було проголошено у
відсутності особи, яка бере участь у
справі, то постанова набирає законної
сили через 10 днів з дня отримання
особою копії постанови, у разі
неподання нею заяви про апеляційне
оскарження.

Якщо після подачі заяви про
апеляційне оскарження, апеляційна
скарга не подана, постанова вступає в
законну силу через 20 днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в
порядку і строки, передбачені ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя Яковлєв С.В.