Справа № 469/1745/13-а
Суддя: Дорошенко А. В.
Дата ухвалення: 2014-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 469/1745/13-а
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 січня 2014 року
Березанський районний суд
Миколаївської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі
Якубець С.В.

за участю: позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Березанка справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до в.о.
начальника ВДАІ Березанського РВ УМВС
України в Миколаївській області
ОСОБА_3 про скасування постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності та закриття
провадження по справі, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 23.12.2013 року звернувся до
Березанського районного суду з
вказаним адміністративним позовом,
мотивуючи тим, що 20.12.2013 року
відповідачем відносно нього було
складено протокол серії АВ2 №542230 про
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.1 ст.122 КУпАП за порушення
пп.”д” п.15.9 ПДР, на підставі якого було
винесено постанову в справі про
адміністративне правопорушення серії
АА2 №204219, згідно якої його було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та
застосовано адміністративне стягнення
у вигляді штрафу в розмірі 340 грн..
Вважає постанову незаконною,
необґрунтованою та такою, що підлягає
скасуванню, з наступного. 20.12.2013 року
позивач, керуючи автомобілем “ЗАЗ-1102”
д/н к5135МЯ, рухався по вул. Суворова в
смт. Березанка в напрямку пров.
Млиновий та в зв’язку з необхідністю
під’їзду багажною частиною кузову
автомобіля до будинку №66-68 припинив
рух транспортного засобу якомога
правіше до правого краю проїзної
частини, впевнившись, що габарити
транспортного засобу дозволяють
здійснити заїзд, подав звуковий сигнал
та увімкнув передачу заднього руху для
здійснення маневру заїзду до прилеглої
території. Так як на даному відрізку
дороги неможливо розпізнати дорожню
розмітку через високий процент зносу
та брудним після туману покриттям, що
не озброєним оком вказує на
невідповідність дорожньої розмітки
Національним стандартам України, а
саме ДСТУ 2587-94, він не мав наміру
порушувати ПДР, але невідповідність
дорожньої розмітки не дозволила йому
розпізнати тип лінії дорожньої
розмітки, вважає, що в його діях не має
вини ні в формі умислу, ні в формі
необережності та вони не утворюють
складу адміністративного
правопорушення. Крім того,
відповідачем в якості свідка була
запрошена особа, яка не була присутня
на місці події та фактично не могла
спостерігати за подією. Оскільки при
винесені постанови про притягнення
його до адміністративної
відповідальності відповідачем
порушено вимоги п.14.7 Наказу МВС №111, п.2.4
ПДР України, ст.63 Конституції України
та ст.ст.26,268 КУпАП, позивач просить
скасувати постанову в справі про
адміністративне правопорушення серії
АА2 №204219 від 20.12.2013 року та закрити
провадження по справі.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
додатково пояснив, що 20.12.2013 року, з
метою забрати комп’ютер, він на своєму
автомобілі “ЗАЗ-1102” під’їхав до
магазину “Тетяна”, який розташований
по вул. Суворова в смт. Березанка,
зупинився навпроти заїзду, оскільки по
всій довжині вулиці узбіччя відсутнє
та відразу почав рухатися заднім ходом.
В цей час його зупинив працівник ДАІ,
який почав вимагати в нього документи
та повідомив про те, що він здійснив
зупинку на відстані менше 3 метрів від
лінії розмітки. З протоколом не згоден,
оскільки, враховуючи ширину проїзної
частини дороги, відсутність узбіччя,
можливість під’їзду іншим способом
ніж він обрав відсутня, тим більше, що
відстань від його автомобіля до лінії
розмітки інспектор не заміряв.

Відповідач - в.о. начальника ВДАІ
Березанського РВ УМВС України в
Миколаївській області ОСОБА_3 двічі в
судове засідання не з’явився та не
повідомив про причини неявки, хоча про
час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у
разі неприбуття відповідача –
суб’єкта владних повноважень,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду справи
без поважних причин або без
повідомлення ним про причини
неприбуття розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Суд визнає неявку відповідача у судове
засідання без поважних причин та
вважає можливим вирішити справу на
підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача та
свідка, дослідивши матеріали справи
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно протоколу серії АВ2 № 542230 від
20.12.2013 року ОСОБА_2 о 10.50 год., керуючи
автомобілем “ЗАЗ-1102” д/з к5135МЯ по вул.
Суворова в смт. Березанка здійснив
зупинку транспортного засобу у місці,
де відстань між зупинившимися
транспортними засобами та суцільною
лінією дорожньої розмітки 1.1 менше 3 м.,
чим порушив вимоги п.15.9д ПДР України, за
що передбачена відповідальність за ч.1
ст.122 КУпАП (а.с.5).

З постанови по справі про
адміністративне правопорушення серії
АА2 № 204219 від 20.12.2013 року вбачається, що
в.о. начальника ВДАІ Березанського РВ
УМВС України в Миколаївській області
ОСОБА_3 постановив за вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП притягнути
ОСОБА_2 до адміністративної
відповідальності у виді штрафу в сумі
340 грн. (а.с.6).

Відповідно до ст. 9 КУпАП
адміністративним правопорушенням
визнається протиправна, винна дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов’заний з’ясувати, чи було
вчинене адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, які пом’кшують чи
обтяжують відповідальність, а також
з’ясувати інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі
про адміністративне правопорушення є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем при винесенні постанови
враховано як доказ описову частину
складеного ним же протоколу.

Інші докази вчинення позивачем
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та
правомірності дій відповідача суду не
надано.

Разом з тим, свідок ОСОБА_4 пояснив, що
позивач під’їхав до належного йому
магазину за комп’ютером та коли
намагався заїхати до магазину, до нього
підійшов працівник ДАІ, який склав
протокол. Навпроти магазину повинна
бути суцільна розділювальна лінія, яка
чітко не проглядається, тому
зупинятися не можна, можна тільки
заїхати у двір, що позивач і намагався
виконати.

Згідно Державного стандарту України
ДСТУ 2587-94 “Розмітка дорожня. Технічні
вимоги. Методи контролю. Правила
застосування.”, чинного від 01.01.1995 року
– стандарт поширюється на розмітку
доріг, що споруджуються та
експлуатуються, незалежно від їх
відомчої приналежності і установлює
форму, колір, розміри, технічні вимоги,
норми видимості та правила
застосування розмітки на вулицях і
дорогах України.

Відповідно до п.1.1.4 ДСТУ основне
призначення дорожньої розмітки –
забезпечення візуальної орієнтації
учасників дорожнього руху у разі
вибору траєкторії, напрямку і режимів
руху в різних дорожніх умовах. Розмітка
виконується білим, жовтим і чорним
кольором (п.1.2.5), її видимість повинна
відповідати вимогам розділу 2 цього
стандарту, в п.2.1.1 якого зазначено, що
відстань видимості горизонтальної
розмітки на вулицях та дорогах
місцевого значення при максимально
дозволеній швидкості руху легкових
автомобілів 60 км/год. становить 90м..

В судовому засіданні позивач показав
та свідок підтвердив, що видима
розмітка проїзної частини дороги не є
суцільною.

Крім того, позивачем зазначено про те,
що ним виконувався маневр заїзду до
магазину, а не зупинка транспортного
засобу.

Згідно п.1.10 Правил дорожнього руху
України зупинка – припинення руху
транспортного засобу на час до 5 хвилин
або більше, якщо це необхідно для
посадки (висадки) пасажирів чи
завантаження (розвантаження) вантажу,
виконання вимог цих Правил (надання
переваги в русі, виконання вимог
регулювальника, сигналів світлофора
тощо).

З пояснень позивача та свідка не
вбачається, що позивачем була
здійснена зупинка транспортного
засобу.

Згідно до ст.62 Конституції України вина
особи, яка притягується до
відповідальності, має бути доведена
належними доказами, а не грунтуватися
на припущеннях, усі сумніви, щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких грунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем, в порушення вимог ст.71
КАС України, не наведено суду доказів,
які б спростовували доводи позивача та
не надано всіх матеріалів, що були або
мали бути взяті ним до уваги при
прийнятті рішення, з приводу якого
подано заяву.

На підставі наданих доказів та вимог
чинного законодавства, суд приходить
до висновку, що в діях позивача ОСОБА_2
відсутній склад адміністративного
правопорушення, передбачений ч.1 ст.122
КУпАП, тому постанова про
адміністративне правопорушення
відповідно до п.3 ч.1 ст.293 КУпАП підлягає
скасуванню, а справа закриттю.

На підставі ч.1 ст.94 КАС України
здійснені позивачем судові витрати
підлягають відшкодуванню з Державного
бюджету України.

Керуючись ст.ст.11, 86, 159-163, 167 КАС України,
п.3 ч.1 ст.293, п.1 ст.247 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до в.о.
начальника ВДАІ Березанського РВ УМВС
України в Миколаївській області
ОСОБА_3 про скасування постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності та закриття
провадження по справі задовольнити
повністю.

Постанову в.о. начальника ВДАІ
Березанського РВ УМВС України в
Миколаївській області ОСОБА_3 від 20
грудня 2013 року серії АА2 № 204219 про
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
вчинення правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та
накладення адміністративного
стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.
скасувати, справу закрити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 судовий збір у
розмірі 68,82 грн..

Постанова суду є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Суддя :

Постанова у повному обсязі складена
14.01.2014 року.