Справа № 3211/12/2170
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2014-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2014 р. Справа № 3211/12/2170

Херсонський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Пекного А.С.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Відділу державної
виконавчої служби Генічеського
районного управління юстиції
Херсонської області, начальника
Відділу державної виконавчої служби
Генічеського районного управління
юстиції Херсонської області Гринчак
Тетяни Володимирівни та старшого
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Генічеського районного управління
юстиції Херсонської області Азаренка
Андрія Вікторовича про визнання
незаконною бездіяльності,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до
суду із позовом до Відділу державної
виконавчої служби Генічеського
районного управління юстиції (далі -
відповідач-1, ВДВС Генічеського РУЮ),
начальника ВДВС Генічеського РУЮ
Гринчак Тетяни Володимирівни (далі -
відповідач-2) та старшого державного
виконавця ВДВС Генічеського РУЮ
Азаренка Андрія Вікторовича (далі -
відповідач-3), в якому просить визнати
неправомірними дії відповідача-2 щодо
здійснення неналежного контролю за
виконавчим провадженням з виконання
рішення Генічеського районного суду
Херсонської області від 06.05.2004р. у
справі №2-489/04, визнати незаконною
бездіяльність відповдіача-2 та
відповідача-3 щодо невиконання
зазначеного судового рішення та
зобов'язати їх виконати це рішення у
місячний термін.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на
виконанні у ВДВС Генічеського РУЮ з
13.09.2004р. знаходиться виконавчий лист
Генічеського районного суду
Херсонської області №2-489 від 09.09.2004р.,
який видано на виконання рішення цього
ж суду від 06.05.2004р. у справі №2-489/04 про
зобов'язання гр. ОСОБА_5 знести частину
самовільно збудованої літньої кухні на
відстань одного метра до межі
земельної ділянки ОСОБА_1, встановленої
рішенням Генічеського районного суду
від 11.07.1997р.

Протягом всього часу з моменту
відкриття виконавчого провадження до
дня звернення до суду із даним позовом
рішення Генічеського районного суду
Херсонської області від 06.05.2004р. у
справі №2-489/04 не виконане, що
суперечить вимогам Закону України «Про
виконавче провадження», яким
установлені чіткі строки для виконання
виконавчого документу та порушує права
позивача.

Факти бездіяльності відповідачів
неодноразово встановлювались в
судовому порядку, але виконавчий
документ досі не виконаний.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_1
просить задовольнити позов.

Позивач заявив клопотання про розгляд
справи без його участі в порядку
письмового провадження, на задоволенні
позовних вимог наполягав.

ВДВС Генічеського РУЮ надало
заперечення на позов, у яких просить
відмовити у його задоволенні,
посилаючись на те, що відповідачі при
виконанні виконавчого провадження
щодо примусового виконання рішення
Генічеського районного суду
Херсонської області від 06.05.2004р. у
справі №2-489/04 діяли на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, які визначені
Конституцією та законами України;
виконавчі дії вчинялись у
відповідності із вимогами Закону
України «Про виконавче провадження» та
у строки, визначені цим законом.

Представником ВДВС Генічеського РУЮ
подано клопотання про розгляд справи у
порядку письмового провадження.

Враховуючи наведене та положення ст.ст.
122, 128 КАС україни, суд здійснює розгляд
цієї справи у порядку письмового
провадження.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
наявні докази у їх сукупності, суд
приходить до висновку про часткове
задоволення позову з наступних
підстав.

Як встановлено судом, рішенням
Генічеського районного суду
Херсонської області від 06.05.2004р. у
справі №2-489/04 зобов'язано ОСОБА_5 знести
частину самовільно збудованої літньої
кухні на відстань одного метра до межі
земельної ділянки ОСОБА_1, встановленої
рішенням Генічеського районного суду
Херсонської області від 11.07.1997 р.

Вказане рішення набуло законної сили
згідно із ухвалою Апеляційного суду
Херсонської області від 24.07.2004р. та
ухвалою суду касаційної інстанції від
15.06.2007р.

09.09.2004 р. Генічеським районним судом
Херсонської області видано виконавчий
лист по справі 2-489/04, який позивачем в
той же день пред'явлено до відділу
державної виконавчої служби
Генічеського районного управління
юстиції Херсонської області.

13.09.2004 р., керуючись ст.ст.3, 18, 24 Закону
України «Про виконавче провадження»,
на підставі заяви ОСОБА_1 старшим
державним виконавцем ВДВС
Генічеського РУЮ винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
та надано строк ОСОБА_5 для
добровільного виконання рішення суду
до 23.09.2004 р.

Виконавче провадження зупинялось
згідно з постановою державного
виконавця ВДВС Генічеського РУЮ від
07.10.2004р. та було поновлено 12.10.2004р.

25.10.2004р. та 04.01.2005р. державним виконавцем
складені акти про невиконання
боржником рішення суду та вимог
державного виконавця.

Постановою державного виконавця ВДВС
Генічеського РУЮ від 04.05.2005р. на
боржника накладено штраф у розмірі 340,00
грн. на підставі ст. 76 Закону України
«про виконавче провадження» - за
невиконання рішення суду.

01.06.2005 р. винесена постанова про
залучення працівника МБТІ
м.Генічеська, в якій на вирішення
спеціалістів поставлено питання - «чи
можливо знести частину самовільно
збудованої літної кухні на відстані
одного метра щоб остальна частина
будівлі залишилась неушкодженою, тобто
не обвалилася».

09.06.2005 р. за вих. № 72 від Генічеського
МБТІ до ВДВС Генічеського РУЮ надійшла
відповідь, згідно якої літня кухня за
адресою: АДРЕСА_1, самовільна
прибудована. Також не виключається
можливість, що літня кухня збудована з
порушенням архітектурних норм і при
знесені може зашкодити існуючий
будівлі.

18.07.2005 р. державним виконавцем ВДВС
Генічеського РУЮ винесено постанову
про закінчення виконавчого
провадження, оскільки виконати рішення
суду без участі боржника неможливо, в
зв'язку з тим, що існує можливість
повної руйнації будівлі.

Постановою від 06.09.2005 р. Генічеського
районного суду Херсонської області у
справі №2-1431/05 визнано неправомірною та
скасовано постанову державного
виконавця від 18.07.2005 р. про закінчення
виконавчого провадження, крім цього
суд зазначив, що державний виконавець
має право на підставі ст.5 Закону
України «Про виконавче провадження»
для реалізації своїх обов'язків
порушувати перед судом клопотання про
встановлення чи зміни порядку і
способу виконання рішення, якщо вбачає
якісь труднощі при виконанні.

29.11.2005 р. державним виконавцем ВДВС
Генічеського РУЮ прийнято постанову
про відновлення виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2-489 про
зобов'язання ОСОБА_5 знести частину
самовільно збудованої споруди згідно
рішення суду.

25.04.2006р. державним виконавцем ВДВС
Генічеського РУЮ складено акт про
невиконання боржником рішення суду.

24.07.2006 р. за вих. №№ 14263, 14264 державним
виконавцем направлено на адреси
Генічеського РЕЗ і ЕМ, Генічеського
ПУВКХ листи з проханням в строк до
27.07.2006 р. відключити електричний струм
та водопостачання у самовільно
збудованих спорудах за адресою:
АДРЕСА_1.

27.07.2006 р. за вих. № 07/05-191 на адресу ВДВС
Генічеського РУЮ надійшла відповідь
від Генічеського ПУВКХ, згідно з якою
управління не має можливості
відключити водопостачання, оскільки
абонент, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 є добросовісним споживачем
згідно з договором, а також йому видані
технічні умови на встановлення двірної
колонки. На встановлення внутрішньої
системи водопостачання дозвіл не
видавався.

31.07.2006 р. за вих. № 326 до ВДВС
Генічеського РУЮ надійшла відповідь
від Генічеського РЕЗ і ЕМ, відповідно
до якої абонентом є не ОСОБА_5
Розрахунки за спожиту електроенергію
абонент проводить своєчасно, правил
користування електроенергією не
порушує, тому Генічеський РЕЗ і ЕМ не
вбачає підстав для несанкціонованого
відключення абонента від
електропостачання.

16.05.2007р. державним виконавцем ВДВС
Генічеського РУЮ складено акт про
невиконання боржником рішення суду.

17.05.2007 р. державним виконавцем винесено
постанову, відповідно до якої за
незнесення самовільно збудованої
літньої кухні на відстані одного метра
до межі земельної ділянки ОСОБА_1
встановленої рішенням Генічеського
районного суду Херсонської області від
11.07.1997 р. на ОСОБА_5 накладено штраф у
розмірі 170 грн.

04.06.2007 р. державним виконавцем винесено
постанову про накладання штрафу за
повторне невиконання рішення суду у
розмірі 340 грн.

В подальшому начальник ВДВС
Генічеського РУЮ Херсонської області
звернувся до Генічеського районного
суду Херсонської області із поданням
про зміну способу виконання рішення,
але ухвалою цього суду від 12.07.2007р. у
задоволенні подання відмовлено.

Начальником ВДВС Генічеського РУЮ
Херсонської області 20.08.2007 р. за вих.
№06-16/10370 на адресу МП "Стаєр" направлено
запит про наявність у підприємства
ліцензії на проведення будівельних
робіт та про надання інформації щодо
можливості знести самовільно
збудовану літню двоповерхову кухню на
відстані одного метра до межі
земельної ділянки ОСОБА_1 встановленої
рішенням Генічеського районного суду
від 11.07.1997 р. по АДРЕСА_1 не заподіявши
шкоди жильцям та поряд розташованим
спорудам.

14.11.2007 р. за вхід. на адресу відповідача
надійшла відповідь від МП «Стаєр»,
згідно якої підприємство підтвердило
наявність у нього ліцензії на
проведення будівельних робіт та
неможливість зносу самовільно
збудованої літньої двоповерхової
кухні без заподіяння шкоди поряд
розташованим спорудам.

Державним виконавцем 03.12.2007 р. винесено
постанову про залучення представника
МП «Стаєр» та поставлено питання чи
можливо знести частину самовільно
збудованої літньої кухні на відстані
одного метра до межі земельної ділянки
ОСОБА_1 в АДРЕСА_1.

13.12.2007 р. представником МП «Стаєр»
зроблений технічний висновок по
самовільно збудованій літній кухні за
адресою: АДРЕСА_1, відповідно до якого
перенос частини будівлі не
рекомендується, так як при цьому
необхідно зруйнувати стіну, яка є
несучою. При зруйнуванні стіни
зруйнується частина будівлі, яка
складається з двох поверхів.

14.12.2007 р. державним виконавцем ВДВС
Генічеського РУЮ винесено постанову
про закінчення виконавчого
провадження.

Постановою Генічеського районного
суду Херсонської області від 24.04.2008р. у
справі № 2а-59/08 скасовано постанову про
закінчення виконавчого провадження
від 14.12.2007р., оскільки державним
виконавцем не в повному обсязі
виконано дії по виконавчому
провадження, а саме: не заявлено
клопотання про встановлення чи зміну
порядку і способу виконання рішення
суду, клопотання про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності за невиконання
рішення суду.

14.05.2008 р. державним виконавцем винесено
постанову про відновлення виконавчого
провадження.

12.06.2008 р. до Генічеського районного суду
Херсонської області направлено заяву
про зміну способу і порядку виконання
рішення суду, в якій порушувалося
питання щодо зміни способу виконання
рішення з зобов'язання ОСОБА_5 знести
частину самовільно збудованої літньої
кухні на відстані одного метра до
земельної ділянки ОСОБА_1 на знесення
частини самовільно збудованої літньої
кухні на відстані одного метра до
земельної ділянки ОСОБА_1

12.06.2008 р. державним виконавцем винесена
постанова про зупинення виконавчого
провадження.

25.06.2008 р. Генічеським районним судом
Херсонської області винесено ухвалу,
якою у задоволенні подання державного
виконавця відмовлено.

26.06.2008 р. державним виконавцем ВДВС
Генічеського РУЮ Азаренком А.В.
винесена постанова про поновлення
виконавчого провадження.

08.12.2008 р. ВДВС Генічеського РУЮ до
Генічеського районного суду
Херсонської області направлено
подання про заміну способу і порядку
виконання рішення суду в якій
порушувалося питання щодо зміни
способу виконання рішення з
зобов'язати ОСОБА_5 знести самовільно
збудованої літньої кухні відстані
одного метра до земельної ділянки
ОСОБА_1 на примусове знесення частини
самовільно збудованої літньої кухні на
відстані одного метра до земельної
ділянки ОСОБА_1

08.12.2008 р. державним виконавцем ВДВС
Генічеського РУЮ винесено постанову
про зупинення виконавчого провадження.

18.12.2008 р. ухвалою Генічеського
районного суду Херсонської області
відмовлено в задоволенні подання
державного виконавця про зміну способу
виконання рішення Генічеського
районного суду Херсонської області від
06.05.2004 р.

18.03.2009 р. державним виконавцем ВДВС
Генічеського РУЮ винесено постанову
про поновлення виконавчого
провадження.

20.07.2009 р. до Генічеського районного суду
Херсонської області направлено заяву
про заміну способу і порядку виконання
рішення суду, в якій порушувалося
питання щодо зміни способу виконання
рішення з зобов'язати ОСОБА_5 знести
самовільно збудованої літньої кухні
відстані одного метра до земельної
ділянки ОСОБА_1 на примусове знесення
частини самовільно збудованої літньої
кухні на відстані одного метра до
земельної ділянки ОСОБА_1

27.07.2009 р. Генічеським районним судом
Херсонської області винесено ухвалу, в
якій у задоволенні подання державного
виконавця відмовлено.

28.08.2009 р. державним виконавцем винесено
постанову про накладання штрафу на
ОСОБА_5 за невиконання рішення суду у
розмірі 170 грн.

Актом державного виконавця від 02.10.2009 р.
встановлено, що боржником станом на
02.10.2009 р. рішення Генічеського
районного суду Херсонської області по
справі № 2-489 від 06.05.2004 р. в частині
знесення самовільно збудованої
літньої кухні на відстані одного метра
до межі ОСОБА_1 не виконано.

Листом від 09.09.2009 р. старший державний
виконавець Азаренко А.В. зобов'язав
ОСОБА_5 виконати виконавчий лист до
19.09.2009 р. та попередив про притягнення
до адміністративної відповідальності
у вигляді штрафу в разі невиконання
виконавчого листа у встановлений
строк, про кримінальну
відповідальність у разі невиконання
рішення суду.

Відповідно до поштового повідомлення
боржник отримала лист 14.09.2009 р.

Актами державного виконавця від02.10.2009р.
та від 23.11.2009 р. встановлено, що
боржником рішення Генічеського
районного суду Херсонської області по
справі № 2-489 від 06.05.2004 р. в частині
знесення самовільно збудованої
літньої кухні на відстані одного метра
до межі ОСОБА_1 не виконано.

Листом від 08.12.2009 р. старший державний
виконавець Азаренко А.В. зобов'язав
ОСОБА_5 виконати виконавчий лист до
21.12.2009 р. та попередив про притягнення
до адміністративної відповідальності
у вигляді штрафу в разі невиконання
виконавчого листа у встановлений
строк, про кримінальну
відповідальність у разі невиконання
рішення суду.

Конверт з листом повернулися на адресу
ВДВС Генічеського РУЮ з відміткою «за
закінченням терміну зберігання».

Актом державного виконавця від 22.12.2009 р.
встановлено, що боржником станом на
22.12.2009 р. рішення Генічеського
районного суду Херсонської області по
справі № 2-489 від 06.05.2004 р. в частині
знесення самовільно збудованої
літньої кухні на відстані одного метра
до межі ОСОБА_1 не виконано.

14.01.2010 р. ВДВС Генічеського РУЮ до
Управління Пенсійного фонду
м.Слов'янськ Донецької області
направлено постанови про накладання
штрафів для виконання та розпорядження
про стягнення з ОСОБА_5 за невиконання
рішення суду штрафу у розмірі 680 грн.

Платіжними дорученнями № 363 від 09.03.2010
р., № 553 від 30.03.2010 р., № 752 від 27.04.2010 р., №
1038 від 31.05.2010 р. кошти за постановами про
накладання штрафу проведені банком та
перераховані на рахунки відділу
державної виконавчої служби
Генічеського районного управління
юстиції.

31.03.2010 р. державним виконавцем винесена
постанова про залучення в якості
спеціаліста - фахівця у галузі
будівництва, працівника сектора
містобудування та архітектури
Генічеської міської ради та поставлено
питання чи можливо знести частину
самовільно збудованої літньої кухні на
відстані одного метра до межі
земельної ділянки ОСОБА_1 за адресою:
АДРЕСА_1. Постанова направлена на
адресу Генічеської міської ради
Херсонської області 31.03.2010 р. за вих. №
6641.

Листом від 09.04.2010 р. виконавчий комітет
Генічеської міської ради повідомив, що
експертиза та технічний висновок щодо
можливості знесення будівлі надаються
ліцензованою організацією, однак
відділ містобудування та архітектури
міськвиконкому ліцензії на зазначені
види робіт не має.

07.05.2010 р. боржнику направлено лист з
повідомленням про необхідність
виконати рішення Генічеського
районного суду від 06.05.2004 р. за адресою
мешкання боржника: АДРЕСА_2, та отримано
ОСОБА_5 15.05.2010 р.

27.05.2010 р. був зроблений вихід за місцем
виконання рішення суду за адресою:
АДРЕСА_1, та складено акт державного
виконавця, що боржником рішення суду не
виконано.

За невиконання рішення суду 01.06.2010 р.
винесено постанову про накладення
штрафу на ОСОБА_5 у розмірі 170 грн.

11.06.2010 р. за вих. № 10500 боржнику повторно
направлено лист з повідомленням в
якому зобов'язано ОСОБА_5 виконати
рішення Генічеського районному суду
Херсонської області від 06.05.2004 р. у в
строк до 21.06.2010 р. Боржник отримала лист
15.06.2010 р.

02.07.2010 р. був зроблений вихід за місцем
виконання рішення суду за адресою:
АДРЕСА_1, за результатами якого
складено акт державного виконавця про
невиконання рішення суду.

За невиконання рішення суду 02.07.2010 р.
винесено постанову про накладення
штрафу на ОСОБА_5 у розмірі 340 грн.

06.07.2010 р. до Генічеського районного суду
Херсонської області направлено
клопотання про притягнення ОСОБА_5 до
кримінальної відповідальності за
невиконання рішення Генічеського
районного суду Херсонської області
згідно виконавчого листа № 2-489 від
09.09.2004 р.

08.07.2010 р. державним виконавцем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження.

Ухвалою Генічеського районного суду
Херсонської області від 06.08.2010р. у
справі №4-с-10/10, залишеною без змін
ухвалою Апеляційного суду Херсонської
області від 23.12.2010р., задоволено скаргу
ОСОБА_1, визнано незаконними дії
державного виконавця ВДВС
Генічеського РУЮ Азаренка А.В. щодо
закінчення виконавчого провадження з
виконання виконавчого листа № 2-489 від
09.09.2004 р. та скасовано постанову від
08.07.2010 р. про закінчення виконавчого
провадження.

24.05.2011р. ОСОБА_1 подав до ВДВС
Генічеського РУЮ заяву про примусове
виконання виконавчого листа № 2-489 від
09.09.2004 р.

Постановою державного виконавця ВДВС
Генічеського РУЮ від 27.05.2011р. поновлено
виконавче провадження з виконання
зазначеного вище виконавчого
документу.

17.06.2011р. відповідачем-3 складено акт про
невиконання боржником рішення суду.

Постановою від 20.06.2011р. на боржника
накладено штраф в розмірі 170 грн. за
невиконання рішення суду.

Копію акту від 17.06.2011р. та постанови від
20.06.2011р. надіслано на адресу боржника
21.06.2011р. разом із листом №10081, яким
коваленка Г.Д. зобов'язано у строк до
05.07.2011р. виконати рішення суду.

Зазначені документи виконавчого
провадження отримані ОСОБА_5 24.06.2011р.

12.07.2011р. відповідачем-3 складено акт про
невиконання боржником рішення суду.

Постановою від 13.07.2011р. на боржника
накладено штраф в розмірі 340 грн. за
повторне невиконання рішення суду. Цю
постанову отримано боржником 19.07.2011р.

Постановами від 13.07.2011р. та від 29.07.2011р.
звернуто стягнення на пенсію боржника
для забезпечення сплати штрафів в
розмірі 170 грн. та 340 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13.07.2011р.
скасовані ухвали Генічеського
районного суду Херсонської області від
06.08.2010р. та Апеляційного суду
Херсонської області від 23.12.2010р. у
справі №4-с-10/10, а провадження у справі
закрито з тих підстав, що її належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

У зв'язку з цим постановою від 30.08.2011 р.
начальник ВДВС Генічеського РУЮ
Гринчак Т.В. скасовано постанови
старшого державного виконавця
Азаренка А.В. про відновлення
виконавчого провадження від 27.05.2011 р.,
від 20.06.2011 р. та 13.07.2011 р. про накладення
штрафів на боржника ОСОБА_5 у розмірі 170
грн. та 340 грн. відповідно, від 13.07.2011 р.
та 29.07.2011 р. про стягнення штрафів з
пенсії боржника, визнано недійсними
акти старшого державного виконавця
Азаренка А.В. від 17.06.2011 р. та 12.07.2011 р.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 21.11.2011р. у
справі №2а-5037/11/2170, залишеною без змін
ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05.02.2013р.,
визнано протиправними дії державного
виконавця ВДВС Генічеського РУЮ
Азаренко А.В. та начальника ВДВС
Генічеського РУЮ Гринчак Т.В. по
закінченню виконавчого провадження
від 08.07.2010 р. щодо виконання рішення
Генічеського районного суду
Херсонської області від 06.05.2004 р. та
визнано протиправною і скасовано
постанову ВДВС Генічеського РУЮ від
08.07.2010 р. про закінчення виконавчого
провадження за виконавчим листом № 2-489
від 09.09.2004 р.

У задоволенні позовних вимог щодо
визнання незаконними дій та постанови
начальника відділу державної
виконавчої служби Генічеського
районного управління юстиції Гринчак
Т.В. від 30.09.2011 р. - відмовлено.

08.02.2013р. постановою державного
виконавця ВДВС Генічеського РУЮ
відновлено виконавче провадження з
виконання виконавчого листа № 2-489 від
09.09.2004р.

Постановою начальника Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Херсонській
області Скапенко Л.А. від 06.02.2013р.
вирішено у строк до 12.02.2013р. передати на
підставі ст. 21 Закону України «Про
виконавче провадження» матеріали
зазначеного виконавчого провадження
до відділу примусового виконання
рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Херсонській
області.

12.02.2013р. постановою державного
виконавця ВДВС Генічеського РУЮ
вказане виконавче провадження
передано, а постановою головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Херсонській області від 16.02.2013р. -
прийнято його до виконання.

Перш за все суд вважає за необхідне
визначитись із поважністю причин
пропуску строку на звернення до суду.

Як зазначає позивач, він своєчасно
звернувся у порядку цивільного
судочинства до суду у березні 2010 року
із скаргою про визнання протиправною
бездіяльності начальника ВДВС
Генічеського РУЮ та державного
виконавця Азаренка А.В. щодо
невиконання рішення Генічеського суду
від 06.05.2004 року.

Ухвалою Генічеського районного суду
Херсонської області від 06.12.2010 року,
залишеною без змін ухвалою
Апеляційного суду Херсонської області
від 05.04.2011р., скаргу задоволено.

Однак ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18.04.2012р. ці
судові рішення скасовані, а
провадження у справі закрито у зв'язку
з тим, що заявлені ОСОБА_1 вимоги слід
розглядати за правилами
адміністративного судочинства.

Вказану ухвалу позивач отримав 23.06.2012р.
і подав даний позов 02.07.2012р., тобто в
межах строку, встановленого ст.ст. 99, 181
КАС України.

З огляду на викладене, суд вважає
наведені обставини поважними для
визначення причин пропуску позивачем
строку звернення до суду, ураховуючи
при цьому те, що помилка у визначенні
юрисдикції спору окрім самого позивача
була також допущена судами першої та
апеляційної інстанцій.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України, судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

На час ухвалення рішення Генічеського
районного суду Херсонської області від
06.05.2004 р., набрання ним законної сили та
звернення виданого на його виконання
виконавчого листа № 2-489 від 09.09.2004 р. до
примусового виконання діяв Цивільний
процесуальний кодекс України від 18
липня 1963 року.

Відповідно до частин першої та п'ятої
статті 231 Цивільного процесуального
кодексу України від 18 липня 1963 року,
рішення суду, якщо воно не було
оскаржене, набирає чинності після
закінчення строку на апеляційне
оскарження або на апеляційне подання. У
разі подання апеляційної скарги
рішення суду набирає чинності після
розгляду справи судом апеляційної
інстанції. Рішення, які не підлягають
апеляційному оскарженню, набирають
чинності негайно після їх
проголошення.

Згідно зі статтею 14 Цивільного
процесуального кодексу України від 18
липня 1963 року, рішення, ухвала і
постанова суду або судді, що набрали
законної сили, є обов'язковими для всіх
органів, підприємств, установ,
організацій, службових осіб та
громадян і підлягають виконанню на
всій території України.

Аналогічні положення щодо
обов'язковості виконання судових
рішень, які набрали законної сили,
містяться також у Цивільному
процесуальному кодексі України 18
березня 2004 року №1618-IV та Кодексі
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» (в редакції, яка
діяла на час звернення виконавчого
листа № 2-489 від 09.09.2004 р. до примусового
виконання та в редакції Закону України
від 4 листопада 2010 року №2677-VI),
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Стаття 6 Конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод, яка
ратифікована Верховною Радою України
згідно Закону України від 17.07.1997 р. №
475/97-ВР, гарантує кожному при
визначенні цивільних прав і обов'язків
право на справедливий і відкритий
судовий розгляд. Виходячи з положень
вказаної статті, складовою частиною
системи справедливого судочинства є
виконання рішень.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче
провадження» (в редакції, яка діяла на
час звернення виконавчого листа № 2-489
від 09.09.2004 р. до примусового виконання)
та статтею 11 цього Закону у редакції
Закону України від 4 листопада 2010 року
№2677-VI визначені права та обов'язки
державних виконавців.

Відповідно до цих правових норм
державний виконавець, зокрема:
зобов'язаний вживати заходів
примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії; здійснює необхідні
заходи щодо своєчасного і повного
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб і порядок, визначені
виконавчим документом.

Строки здійснення виконавчого
провадження чітко визначені Законом
України «Про виконавче провадження».

Так, згідно ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» (в редакції, яка
діяла на час звернення виконавчого
листа № 2-489 від 09.09.2004 р. до примусового
виконання) державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії по
виконанню рішення протягом шести
місяців з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження, а
по виконанню рішення немайнового
характеру - у двомісячний строк. Строки
здійснення виконавчого провадження не
поширюються на час відкладення
провадження виконавчих дій або
зупинення виконавчого провадження та
на період реалізації арештованого
майна боржника.

Після викладення Закону України «Про
виконавче провадження» у новій
редакції згідно із Законом України від
4 листопада 2010 року №2677-VI (який набув
чинності 09.03.2011р.), питання строк
здійснення виконавчого провадження
врегульовано ст. 30 Закону України «Про
виконавче провадження», відповідно до
якої державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії з виконання
рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, а з виконання
рішення немайнового характеру - у
двомісячний строк. Строк здійснення
виконавчого провадження не включає час
відкладення провадження виконавчих
дій або зупинення виконавчого
провадження на період проведення
експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника,
час перебування виконавчого документа
на виконанні в адміністрації
підприємства, установи чи організації,
фізичної особи, фізичної особи -
підприємця, які здійснюють
відрахування із заробітної плати
(заробітку), пенсії та інших доходів
боржника. Строк здійснення зведеного
виконавчого провадження обчислюється
з моменту приєднання до такого
провадження останнього виконавчого
документа.

Суд зазначає, що своєчасність
виконання рішень полягає у дотриманні
державним виконавцем процесуальних
строків вчинення виконавчих дій,
передбачених законом; правильність
виконання рішення полягає у
відповідності вчинених державним
виконавцем виконавчих дій до норм
законодавства про виконавче
провадження та вимог виконавчого
документа.

Отже, не зважаючи на вимоги вказаних
вище правових норм, відповідачами
рішення Генічеського районного суду
Херсонської області від 06.05.2004 р.
фактично не виконано з дня первісного
звернення виконавчого документу до
примусового виконання - 09.09.2004 р. і до
часу звернення позивача до суду із
даним позовом - 02.07.2012р., тобто рішення
суду не виконувалось вже майже вісім
років.

Не виконано воно також і на час
розгляду даної справи.

Неодноразове завершення виконавчого
провадження визнавалось в судовому
порядку незаконним, про що свідчать
досліджені судом матеріали
виконавчого провадження та відповідні
судові рішення (постанови Генічеського
районного суду Херсонської області від
06.09.2005 р. у справі №2-1431/05, від 24.04.2008р. у
справі № 2а-59/08, постанова Херсонського
окружного адміністративного суду від
21.11.2011р. у справі №2а-5037/11/2170).

За весь цей час відповідачами
вчинялись певні виконавчі дії, такі як
письмове повідомлення боржнику про
зобов'язання виконати рішення,
накладення на нього штрафів за
невиконання рішення, залучення
спеціалістів до проведення виконавчих
дій, звернення до правоохоронних
органів із поданням про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності та звернення до суду
з метою змінити порядок і спосіб
виконання рішення.

Однак аналізуючи діяльність
відповідачів під час виконання рішення
Генічеського районного суду
Херсонської області від 06.05.2004 р. у
співставленні із нормами чинного
законодавства, суд між тим вважає, що
державним виконавцем не вжито всіх
дієвих заходів щодо примусового
виконання рішення суду.

Загальні умови виконання рішень, за
якими боржник зобов'язаний особисто
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення визначені статтею 75 Закону
України «Про виконавче провадження» у
редакції згідно із Законом України від
4 листопада 2010 року №2677-VI.

Відповідно до цієї правової норми,
після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого для самостійного
виконання рішення.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
і не пізніше п'яти робочих днів з дня
його накладення повторно перевіряє
стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання
може бути проведено без участі
боржника, державний виконавець
організовує виконання відповідно до
повноважень, наданих йому законом, та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф.

У разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
та вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Аналогічні положення містив цей Закон
і у редакції, яка діяла на час звернення
виконавчого листа № 2-489 від 09.09.2004 р. до
примусового виконання (стаття 76).

Зі змісту цих правових норм видно, що
наслідки невиконання боржником рішень
за якими він зобов'язаний особисто
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, поставлені у залежність від
того, чи можливо виконати рішення без
участі боржника, чи ні.

Відповідно, у першому випадку
державний виконавець організовує
виконання відповідно до повноважень,
наданих йому законом, вносить подання
(повідомлення) правоохоронним органам
для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом та
накладає штраф, а у другому випадку
лише накладає штраф, вносить подання
(повідомлення) правоохоронним органам
для притягнення боржника до
відповідальності та виносить
постанову про закінчення виконавчого
провадження.

Жодного доказу щодо того, що рішення
Генічеського районного суду
Херсонської області від 06.05.2004 р.
неможливо виконати без участі
боржника, як і будь-яких
нормативно-обґрунтованих тверджень
щодо цього відповідачами до суду не
надано.

Також відповідачами не надано доказів,
що ними після встановлення факту
невиконання боржником рішення, було
належним чином організовано його
виконання відповідно до повноважень,
наданих державному виконавцю законом.

При цьому суд виходить з того, що згідно
ст.9 КАС України суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави. Суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Стаття 6 Конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод, яка
ратифікована Верховною Радою України
згідно Закону України від 17.07.1997 р. №
475/97-ВР (далі - Конвенція), гарантує
кожному при визначенні цивільних прав
і обов'язків право на справедливий і
відкритий судовий розгляд. Виходячи з
положень вказаної статті складовою
частиною системи справедливого
судочинства є виконання рішень.

Статті 6 та 13 Конвенції, а також стаття 1
Першого протоколу до Конвенції, також
передбачають таке:

«Кожен має право на... розгляд його
справи упродовж розумного строку...
судом,.... який вирішить спір щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру...».

«Кожен, чиї права та свободи, визнані в
цій Конвенції, було порушено, має право
на ефективний засіб юридичного захисту
в національному органі, навіть якщо
таке порушення було вчинене особами,
які здійснювали свої офіційні
повноваження».

«Кожна фізична або юридична особа має
право мирно володіти своїм майном.
Ніхто не може бути позбавлений своєї
власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права...

Кожний, чиї права та свободи, визнані в
цій Конвенції, було порушено, має право
на ефективний засіб юридичного захисту
в національному органі, навіть якщо
таке порушення було вчинене особами,
які здійснювали свої офіційні
повноваження.»

Згідно ст.17 Закону України від 23.02.2006 р.
№ 3477-IV «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» суди застосовують
при розгляді справ Конвенцію та
практику Суду як джерело права.

Відповідно до практики Європейського
суду з прав людини (справи «Юрій
Миколайович Іванов проти України»,
«Горнсбі проти Греції», «Іммобільяре
Саффі» проти Італії») виконання
судових рішень розглядається як
невід'ємна частина судового розгляду в
розумінні ст. 6 Конвенції. Європейський
суд неодноразово робив висновок, що
право на суд, захищене статтею 6
Конвенції, було б ілюзорним, якби
національна правова система Високої
Договірної Сторони дозволяла, щоб
остаточне, обов'язкове для виконання
судове рішення залишалося невиконаним
на шкоду будь-якій зі сторін.
Ефективний доступ до суду включає
право на виконання судового рішення
без невиправданих затримок

Це призводить до ситуації, несумісної з
принципом верховенства права.

Слід зауважити, що у справі «Півень
проти України» Європейський суд
констатував порушення ст. 6 Конвенції
та зазначив, що невиконання судового
рішення не може бути виправдане
недоліками законодавства, які
унеможливлюють його виконання.

Підсумовуючи викладене, суд приходить
до висновку, що посадові особи ВДВС
Генічеського РУЮ під час примусового
виконання рішення Генічеського
районного суду Херсонської області від
06.05.2004р. допустили протиправну
бездіяльність, оскільки з 09.09.2004р. по
17.01.2013р. (день розгляду даної справи
судом), вказане судове рішення
залишається невиконаним, а виконавчі
дії, які вчинялись ВДВС Генічеського
РУЮ у весь цей час, мають лише
формальний характер.

При цьому згадане виконавче
провадження знаходилось на виконанні у
відповідача-3 з 26.08.2008р. по 12.02.2013р., тобто
більше, ніж п'ять років.

З огляду на викладене, суд вважає
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, позовні вимоги
ОСОБА_1 щодо визнання незаконною
бездіяльності державного виконавця
ВДВС Генічеського РУЮ Азаренко А.В. по
виконанню рішення Генічеського
районного суду Херсонської області від
06.05.2004р.

Стосовно позовних вимог про визнання
незаконною бездіяльності начальника
ВДВС Генічеського РУЮ Гринчак Т.В. по
виконанню рішення Генічеського
районного суду Херсонської області від
06.05.2004р. суд зазначає, що матеріали
справи не містять доказів знаходження
на виконанні у відповідача-2
виконавчого провадження з виконання
рішення Генічеського районного суду
Херсонської області від 06.05.2004р.

Отже, відповідач-2 не мав законодавчо
встановленого обов'язку вчиняти
виконавчі дії з виконання цього
судового рішення, а тому вимоги про
визнання протиправною його
бездіяльності щодо невчинення таких
дій є необґрунтованими і задоволенню
не підлягають.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідачів виконати у місячний строк
рішення Генічеського районного суду
Херсонської області від 06.05.2004р., то суд
зазначає, що відповідно до постанов
начальника Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Херсонській
області Скапенко Л.А. від 06.02.2013р.,
державного виконавця ВДВС
Генічеського РУЮ від 12.02.2013р. та
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Херсонській області від 16.02.2013р.
виконавче провадження з виконання
вказаного судового рішення передано на
виконання до відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Херсонській
області.

Таким чином, виконавче провадження з
виконання рішення Генічеського
районного суду Херсонської області від
06.05.2004р. вже не знаходиться на виконанні
у ВДВС Генічеського РУЮ і здійснення
виконавчих дій у межах цього
виконавчого провадження не входить до
повноважень відповідачів.

Тому на відповідача-1 та його посадових
осіб за даних обставин неможливо
покласти обов'язок з вчинення дій по
виконанню рішення Генічеського
районного суду Херсонської області від
06.05.2004р., оскільки такі дії повинні
вчиняти посадові особи відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Херсонській області, які не є
відповідачами у даній справі.

Окрім вищезазначених вимог, позивачем
також ставиться питання про визнання
неправомірними дій начальника ВДВС
Генічеського РУЮ Гринчак Т.В. щодо
здійснення неналежного контролю за
виконавчим провадженням з виконання
рішення Генічеського районного суду
Херсонської області від 06.05.2004р. у
справі №2-489/04.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України
«Про виконавче провадження» (у
редакції, яка діяла на час звернення
виконавчого листа № 2-489 від 09.09.2004 р. до
примусового виконання), контроль за
своєчасністю, правильністю, повнотою
виконання рішень державним виконавцем
здійснюють начальник органу державної
виконавчої служби, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
та керівник вищестоящого органу.

Керівник органу державної виконавчої
служби при здійсненні контролю за
діями державного виконавця під час
виконання рішень, якщо вони суперечать
вимогам Закону, вправі своєю
постановою скасувати постанову, акт,
інший процесуальний документ,
винесений у виконавчому провадженні
державним виконавцем, який йому
підпорядкований, зобов'язати
державного виконавця провести
виконавчі дії в порядку, передбаченому
цим Законом. Постанова керівника
органу державної виконавчої служби
може бути оскаржена сторонами
виконавчого провадження до
вищестоящого органу державної
виконавчої служби або до суду в
10-денний строк з моменту її винесення.

Аналогічні положення встановлені і ст.
83 Закону України «Про виконавче
провадження» у редакції згідно із
Законом України від 4 листопада 2010 року
№2677-VI.

Вказаними правовими нормами не
встановлені умови для здійснення
контролю за своєчасністю,
правильністю, повнотою виконання
рішень державним виконавцем.

У зв'язку з цим суд враховує, що
відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Цьому конституційному принципу
кореспондують положення ст.2 КАС
України, якими передбачено, що суб'єкти
владних повноважень при прийнятті
рішень, вчиненні дій або бездіяльності
мають діяти: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з оглянутих судом
матеріалів виконавчого провадження,
воно знаходилось на виконанні ВДВС
Генічеського РУЮ з 09.09.2004р. по 12.02.2013р.;
при цьому позивач неодноразово
звертався до судів різної юрисдикції
щодо оскарження дій та бездіяльності
державних виконавців (справи
Генічеського районного суду
Херсонської області №2-1431/05, № 2а-59/08,
Херсонського окружного
адміністративного суду №2а-5037/11/2170 та
інші) і відповідні судові рішення
надходили до відповідачів та
долучались до матеріалів виконавчого
провадження, в ході судового розгляду
таких справ відповідачем-2
підписувались заперечення на позовні
заяви та клопотання.

Таким чином, відповідач-2 був обізнаний
із усіма обставинами здійснення
виконавчого провадження, у тому числі
щодо порушення строків вчинення
виконавчих дій, а тому не був
позбавлений можливості відповідно до
наданих йому Законом України «Про
виконавче провадження» повноважень
здійснити контроль за діями державного
виконавця та, щонайменше, зобов'язати
державного виконавця провести належні
виконавчі дії в порядку, передбаченому
цим Законом.

Однак належних та достатніх для
усунення порушень прав стягувача дій
щодо здійснення контролю за законністю
виконавчого провадження відповідач-2
не вчинив, що на думку суду, є
протиправною бездіяльністю.

Враховуючи наведене, суд вважає
позовні вимоги щодо визнання
неправомірною бездіяльності
відповідача-2 обґрунтованими та такими,
що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1,2,4 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен
подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.

З огляду на викладене, суд вважає, що
відповідачами не спростовано
належними та допустимими доказами
доводи позивача про незаконність
бездіяльності державного виконавця
щодо виконання рішення Генічеського
районного суду Херсонської області від
06.05.2004р. та начальника ВДВС
Генічеського РУЮ щодо здійснення
контролю за законністю згаданого
виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Позивачем заявлено 4 позовні вимоги, з
яких судом задоволено дві. При
зверненні до суду ОСОБА_1 сплачено
судовий збір в розмірі 32,19 грн.

Враховуючи наведене та положення ст. 94
КАС України, суд приходить до висновку
про необхідність присудження з
Державного бюджету України на користь
позивача судових витрат у сумі 16,09 грн.

Щодо заявленої позивачем вимоги про
зобов'язання відповідачів подати до
суду звіт про виконання судового
рішення, суд вважає, що вона не підлягає
задоволенню, оскільки відповідно до
положень ст. 267 КАС України,
встановлення судового контролю за
виконанням судових рішень в
адміністративних справах є правом, а не
обов'язком суду, крім того ухвалена у
даній справі постанова суду не має
зобов'язального по відношенню до
відповідачів характеру і вони на
підставі неї не зобов'язані вчиняти
будь-які дії або приймати рішення. Тому
встановлення судового контролю за
виконанням даної постанови не має
правового сенсу.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України,
суд, -

постановив:

Визнати поважними причини пропуску
ОСОБА_1 строку на звернення до суду.

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправною бездіяльність
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Генічеського районного управління
юстиції Херсонської області Азаренка
Андрія Вікторовича по виконанню
рішення Генічеського районного суду
Херсонської області від 06 травня 2004
року у справі №2-489/04.

Визнати протиправною бездіяльність
начальника Відділу державної
виконавчої служби Генічеського
районного управління юстиції
Херсонської області Гринчак Тетяни
Володимирівни щодо здійснення
неналежного контролю за виконавчим
провадженням з виконання рішення
Генічеського районного суду
Херсонської області від 06 травня 2004
року у справі №2-489/04.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету на
користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код
НОМЕР_1) судові витрати в сумі 16
(шістнадцять) грн. 09 (дев'ять) коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення. В разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
Пекний
А.С.

кат. 11.5