Справа № 523/14954/13-а
Суддя: Виноградова Н. В.
Дата ухвалення: 2013-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2013 р.

м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси
у складі:

головуючої судді - Виноградової
Н.В.,

при секретарі судового засідання
– Голованець Н.Б.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Одесі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України у Суворовському районі м.Одеси
про визнання дій неправомірними та
зобов’язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Суворовському районі м.Одеси у якому
просить суд визнати неправомірними дії
управління Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси щодо
відмови йому у призначенні пенсії з
урахуванням заробітної плати за період
з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1991 року,
яка нараховувалася йому за час роботи в
Автоколоні №2212 Одеського обласного
управління вантажного автотранспорту
(АТП-25155) та в АТП-15155 Одеського
державного виробничого об’єднання
автомобільного транспорту згідно
довідки про заробітну плату від 02 липня
2002 року за №235, видану їх
правонаступником – Акціонерною
транспортною компанією «АЛЬФА-ТРАНС»,
зобов’язати управління Пенсійного
фонду України у Суворовському районі
м. Одеси призначити йому пенсію з
урахуванням заробітної плати за період
з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1991 року,
яка нараховувалася йому за час роботи в
Автоколоні №2212 Одеського обласного
управління вантажного автотранспорту
(АТП-25155) та в АТП-15155 Одеського
державного виробничого об’єднання
автомобільного транспорту згідно
довідки про заробітну плату від 02 липня
2002 року за №235, видану їх
правонаступником – Акціонерною
транспортною компанією «АЛЬФА-ТРАНС»,
зобов’язати управління Пенсійного
фонду України у Суворовському районі
м. Одеси провести перерахунок
призначеної йому пенсії з урахуванням
заробітної плати за період з 01 січня 1987
року по 31 грудня 1991 року, яка
нараховувалася йому за час роботи в
Автоколоні №2212 Одеського обласного
управління вантажного автотранспорту
(АТП-25155) та в АТП-15155 Одеського
державного виробничого об’єднання
автомобільного транспорту згідно
довідки про заробітну плату від 02 липня
2002 року за №235, видану їх
правонаступником – Акціонерною
транспортною компанією «АЛЬФА-ТРАНС»
та виплатити виниклу заборгованість,
посилаючись на неможливість вирішення
даного спору в позасудовому порядку.

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали заявлені
позовні вимоги та просили суд
задовольнити їх в повному обсязі.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог представник позивача послався на
те, що з 29 липня 1970 року по 31 жовтня 1992
року позивач ОСОБА_1 постійно працював
водієм на підприємствах,
правонаступником яких є Акціонерна
транспортна компанія «АЛЬФА-ТРАНС».

16 січня 2013 року відповідно до ст. 7
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» позивач звернувся до
управління Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси для
призначення йому пенсії за віком.

На підтвердження свого права на
отримання пенсії, позивачем до
управління Пенсійного фонду було
надано довідку про заробітну плату за
1987-1991 роки, видану на підставі
первинних документів у встановленому
законом порядку, копію трудової книжки,
копію військового квітка та інші
документи, що підтверджують його особу
та наявність у нього права на отримання
пенсії.

Рішенням управління Пенсійного фонду
України в Суворовському районі м. Одеси
від 09 лютого 2013 року позивачу до
виплати було призначено суму пенсії у
розмірі 920,14 гривень щомісячно.

Не погодившись з розміром призначеного
позивачу розміру пенсії, він звернувся
до управління Пенсійного фонду України
в Суворовському районі м. Одеси, де 15
квітня 2013 року отримав повідомлення
про те, що при призначенні пенсії,
управлінням не була прийнята до уваги
довідка про заробітну плату за період
роботи з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1991
року, яка була видана Акціонерною
транспортною компанією «Альфа-Транс»
від 02 липня 2002 року №235, оскільки у
управління Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси відсутня
можливість проведення зустрічної
перевірки первинних документів на
підставі яких видавався зазначений
документ.

З призначеною позивачу сумою пенсії
він категорично не згоден, оскільки
вона була нарахована з грубими
порушеннями вимог ст.19 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» та вважає
прийняте рішення таким, що порушує його
права.

Так, рішенням Арбітражного суду
Одеської області від 11 серпня 2000 року у
справі № 17-2-3/6 про банкрутство АТК
“Альфа-Транс” ліквідатором
підприємства був призначений
арбітражний керуючий ОСОБА_2.

У зв’язку із незаконністю дій
арбітражного керуючого ОСОБА_2 та
порушення ним процедури ліквідації АТК
«Альфа-Транс», наказом Міністра
економіки від 07 квітня 2003 року
анульована ліцензія на право
проведення господарської діяльності
арбітражних керуючих серії АА №249687 від
19 жовтня 2001 року, видана ОСОБА_2. В
результаті неправомірних дій
арбітражного керуючого ОСОБА_2 зникла
частина первинної документації
підприємства (в тому числі і
документація про нарахування позивачу
заробітної плати за 1987-1991роки), що
підтверджується довідкою АТК
«Альфа-Транс» ЗАТ №237 від 03 червня 2010
року.

Згідно листа Департаменту
архівної справи та діловодства
Одеської міської ради №854-к-01-19 від 02
квітня 2013 року, документація
АТП-2212 (АТП-15155) на державне зберігання
до Департаменту архівної справи та
діловодства Одеської міської ради не
передавалися.

Так згідно довідки АТК «Альфа-Транс»
ЗАТ №1 від 14 січня 2013 року, відомості
про нарахування заробітної плати в
архівах АТК «Альфа-Транс» не
збереглися, у зв’язку із чим, довідка
про нарахування заробітної плати №235
від 02 липня 2002 року є дійсною.

Відомості викладені в довідці про
нарахування заробітної плати №235 від 02
липня 2002 року підтверджуються довідкою
АТК «Альфа-Транс» ЗАТ, який є
правонаступником АТК «Альфа-Транс» №236
від 03 червня 2013 року, відповідно до якої
АТК «Альфа-Транс» дійсно здійснювало
платежі до Пенсійного Фонду
Ленінського (Суворовського) районів м.
Одеси згідно платіжних доручень,
включно по 2001 рік.

Перевірити правильність вказаних у
довідці сум не надається можливим,
оскільки місцезнаходження архівних
документів невідоме.

Позивач працював водієм, ніякого
доступу до видачі довідок про
заробітну плату не мав. Можливості
виготовити надану ним до Пенсійного
Фонду довідку самовільно у нього не
було. Вказану довідку позивач отримав у
встановленому законом порядку.

Діями відповідача грубо порушено
майнові права позивача, у зв’язку із
чим, він був вимушений звернутися до
суду з даним позовом.

Представник відповідача – управління
Пенсійного фонду України у
Суворовському районі м.Одеси в
судовому засіданні заперечувала проти
задоволення заявлених позовних вимог,
посилаючись на їх безпідставність та
необґрунтованість.

В обґрунтування своїх заперечень
представник відповідача зазначила, що
16 січня 2013 року до управління
Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси за
призначенням пенсії звернувся ОСОБА_1,
надавши при цьому довідку про
заробітну плату за період роботи з 01
січня 1987 року по 31 грудня 1991 року, яка
нараховувалася йому за час його роботи
в Автоколоні №2212 Одеського обласного
управління вантажного автотранспорту
(АТП-25155) та в АТП-15155 Одеського
державного виробничого об’єднання
автомобільного транспорту, видану їх
правонаступником – Акціонерною
транспортною компанією «АЛЬФА-ТРАНС».

Однак, дана довідка не може
враховуватися при призначенні та
нарахуванні пенсії, оскільки у
управління Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси відсутня
можливість проведення зустрічної
перевірки на предмет її дійсності.

Крім того, на її думку, позивачем
пропущений 6-місячний строк для
звернення до адміністративного суду,
оскільки пенсію позивачу призначено 09
лютого 2013 року, а до суду позивач
звернувся лише у вересні 2013 року.

Представник третьої особи – АТК
«Альфа-Транс» ЗАТ – ОСОБА_3 в судовому
засіданні визнав заявлені позовні
вимоги та пояснив, що не заперечує
проти їх задоволення, оскільки в 2002
році він працював директором
Акціонерної транспортної компанії
«Альфа-Транс», яка є правонаступником
Автоколони №2212 Одеського обласного
управління вантажного автотранспорту
(АТП-25155) та в АТП-15155 Одеського
державного виробничого об’єднання
автомобільного транспорту та в процесі
здійснення своїх управлінських
функцій, видавав позивачу довідку про
заробітну плату за період роботи з 01
січня 1987 року по 31 грудня 1991 року.
Довідка була складена на підставі
первинних документів та видана у
встановленому законом порядку. Її
зміст повністю відповідає дійсності.

Рішенням Арбітражного суду Одеської
області від 11 серпня 2000 року у справі №
17-2-3/6 про банкрутство АТК
“Альфа-Транс” ліквідатором
підприємства АТК “Альфа-Транс” був
призначений арбітражний керуючий
ОСОБА_2. У зв’язку із незаконністю дій
ОСОБА_2 та порушенням ним процедури
ліквідації АТК «Альфа-Транс», наказом
Міністра економіки від 07 квітня 2003
року, ліцензія на право проведення
господарської діяльності арбітражних
керуючих серії АА №249687 від 19 жовтня 2001
року, видана ОСОБА_2 була анульована. В
результаті неправомірних дій
арбітражного керуючого ОСОБА_2 також
зникла частина первинної документації
підприємства (в тому числі і
документація про нарахування позивачу
заробітної плати за 1987-1991роки).

В результаті неправомірних дій
ліквідатора ОСОБА_2, яких не вжив
заходів щодо збереження документації
підприємства, в даний час неможливо
провести зустрічну перевірку.

Свій підпис на довідці та її зміст він
підтверджує.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду справи, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що
заявлені позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 липня 1970 року
позивач був прийнятий на посаду учня
слюсаря в ремонтній майстерні
Одеського міжобласного
автотранспортного підприємства
магістральних сполучень автоколона 2212
(АТП-15067). Підстава – Наказ № 140 від 29
липня 1970 року.

На підставі Наказу № 47 від 25 лютого 1971
року позивач був переведений на посаду
шофера 3 класу.

Наказом Мінавто УРСР №159-9 від 17 травня
1972 рокуАТП-15067 було перейменовано в
Автоколону №2212 Одеського обласного
управління вантажного автотранспорту
(АТП-25155).

Після служби в рядах Радянської армії,
з 19 червня 1973 року позивач був
прийнятий на посаду шофера 3 класу
Автоколони №2212. Підстава – Наказ № 133
від 20 червня 1973 року.

Наказом Мінавто УРСР №286 від 29 грудня
1987 року АТП-25155 Одеського обласного
управління вантажного автотранспорту
(Автоколона №2212) було перейменовано в
АТП-15155 Одеського державного
виробничого об’єднання
автомобільного транспорту.

Рішенням загальних зборів
працюючих (Наказ по АТП №196 від 30 жовтня
1992 року) АТП-15155 Одеського державного
виробничого об’єднання
автомобільного транспорту було
реорганізовано в Орендне Одеське
автотранспортне підприємство 15155 з 01
листопада 1992 року.

Рішенням загальних зборів
ОО АТП – 15155 (Наказ по АТП №24 від 18
березня 1994 року) та рішенням
Ленінського районного виконавчого
комітету м. Одеси №291/21 від 24 грудня 1993
року Орендне Одеське автотранспортне
підприємство 15155 було реорганізовано в
Акціонерну транспортну компанію
«АЛЬФА-ТРАНС» з 01 квітня 1994 року.

До реорганізації, а саме 31
жовтня 1992 року позивач був звільнений
по переводу в автотранспортну фірму
«Інтроп». Підстава – Наказ №195-к від 30
жовтня 1992 року. Наказом по
автотранспортній фірмі «Інтроп» №34
від 31 жовтня 1992 року позивач був
прийнятий на посаду водія, де працював
до 03 серпня 1998 року.

03 серпня 1998 року позивач був звільнений
по переводу в приватне підприємство
«Юг-Євро-Транс». Підстава – Наказ №18-к
від 03 серпня 1998 року. Наказом по
приватному підприємству
«Юг-Євро-Транс» №2 від 01 вересня 1998 року
позивач був прийнятий на посаду водія,
де працював до 01 червня 2002 року

01 червня 2002 року (Наказ №37
від 01 червня 2002 року) позивач був
звільнений з приватного підприємства
«Юг-Євро-Транс» за власним бажанням, а 26
липня 2002 року був прийнятий на посаду
водія 1 класу до суб’єкта
підприємницької діяльності «Басс
Владіслав Леонідович» (Наказ №1-ок від
26 липня 2002 року), де працював до 01 січня
2004 року (Наказ про звільнення за
власним бажанням № від 01 січня 2004 року).
02 січня 2004 року позивач був прийнятий
на посаду водія в Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Інтертрансюг», де працював до 30
листопада 2006 року (Наказ про звільнення
за власним бажанням №30 від 30 листопада
2006 року). 01 грудня 2006 року позивач був
прийнятий на посаду водія в приватне
підприємство «Юг-Євро-Транс» (Наказ №9
від 01 грудня 2006 року), де працював до 01
липня 2011 року (Наказ про звільнення за
власним бажанням №6 від 01 липня 2011
року).

16 січня 2013 року позивач відповідно до
ст. 7 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»
звернувся до управління Пенсійного
фонду України в Суворовському районі м.
Одеси для призначення йому пенсії за
віком у встановленому законом порядку.

На підтвердження свого права на
отримання пенсії, позивачем до
управління Пенсійного фонду було
надано довідку про заробітну плату за
період з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1991
року, яка нараховувалася йому за час
роботи в Автоколоні №2212 Одеського
обласного управління вантажного
автотранспорту (АТП-25155) та в АТП-15155
Одеського державного виробничого
об’єднання автомобільного транспорту,
видану їх правонаступником АТК
«Альфа-Транс» на підставі первинних
документів, копію трудової книжки,
копію військового квітка та інші
документи, що підтверджують його особу
та наявність у нього права на отримання
пенсії.

Рішенням управління Пенсійного фонду
України в Суворовському районі м. Одеси
від 09 лютого 2013 року позивачу до
виплати було призначено суму пенсії у
розмірі 920,14 гривень щомісячно.

Не погодившись з розміром призначеного
розміру пенсії, позивач звернувся до
управління Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси, де 15
квітня 2013 року отримав відповідь про
те, що при призначенні йому пенсії,
управлінням не була прийнята до уваги
довідка про заробітну плату за період
його роботи з 01 січня 1987 року по 31
грудня 1991 року, яка була видана
Акціонерною транспортною компанією
«Альфа-Транс» від 02 липня 2002 року №235,
оскільки у управління Пенсійного фонду
України в Суворовському районі м. Одеси
відсутня можливість проведення
зустрічної перевірки первинних
документів на підставі яких видавався
зазначений документ.

Як було встановлено в ході судового
розгляду справи і це вбачається з
матеріалів справи, рішенням
Арбітражного суду Одеської області від
11 серпня 2000 року у справі № 17-2-3/6 про
банкрутство АТК “Альфа-Транс”
ліквідатором підприємства був
призначений арбітражний керуючий
ОСОБА_2.

У зв’язку із незаконністю дій
арбітражного керуючого ОСОБА_2 та
порушення ним процедури ліквідації (в
тому числі за невжиття заходів щодо
збереження документації підприємства),
наказом Міністра економіки від 07
квітня 2003 року була анульована
ліцензія на право проведення
господарської діяльності арбітражних
керуючих серії АА №249687 від 19 жовтня 2001
року, видана ОСОБА_2, що підтверджується
довідкою АТК «Альфа-Транс» ЗАТ №237 від
03 червня 2010 року.

Згідно листа Департаменту
архівної справи та діловодства
Одеської міської ради №854-к-01-19 від 02
квітня 2013 року, документація
АТП-2212 (АТП-15155) на державне зберігання
до Департаменту архівної справи та
діловодства Одеської міської ради не
передавалися.

Згідно довідки АТК «Альфа-Транс» ЗАТ №1
від 14 січня 2013 року, відомості про
нарахування заробітної плати в архівах
АТК «Альфа-Транс» не збереглися, у
зв’язку із чим, довідка про
нарахування заробітної плати №235 від 02
липня 2002 року є дійсною.

Відомості викладені в довідці про
нарахування заробітної плати №235 від 02
липня 2002 року підтверджуються довідкою
АТК «Альфа-Транс» ЗАТ №236 від 03 червня
2010 року, відповідно до якої АТК
«Альфа-Транс» ЗАТ дійсно здійснювало
платежі до Пенсійного Фонду
Ленінського (Суворовського) районів м.
Одеси згідно платіжних доручень,
включно по 2001 рік.

Перевірити правильність вказаних у
довідці сум, в даний час, не надається
можливим, оскільки місцезнаходження
архівних документів невідоме.

Згідно до ст.1 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року,
громадяни України мають право на
державне пенсійне забезпечення за
віком.

Відповідно до ч.4 ст.22 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09.07.2003 р.
пенсійний фонд забезпечує комплекс
організаційних та технічних заходів,
спрямованих на захист відомостей, що
містяться в системі персоніфікованого
обліку».

Згідно до вимог ч. 4 ст. 21 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», персональна
облікова картка застрахованої особи
зберігається в Пенсійному фонді
протягом усього життя цієї особи, а
після її смерті - протягом 75 років на
паперових носіях та в електронному
вигляді за наявності засобів, що
гарантують ідентичність паперової та
електронної форми документа».

Отже, відповідальність за незбереження
даних про застраховану особу, що
містяться в системі персоніфікованого
обліку, несе Пенсійний фонд, а не сама
застрахована особа.

Відповідно до ст.58 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 р. Пенсійний
фонд є органом, який здійснює
керівництво та управління солідарною
системою, провадить збір, акумуляцію та
облік страхових внесків, призначає
пенсії та підготовляє документи для її
виплати, забезпечує своєчасне і в
повному обсязі фінансування та виплату
пенсій, допомоги на поховання, здійснює
контроль за цільовим використанням
коштів Пенсійного фонду, вирішує
питання, пов'язані з веденням обліку
пенсійних активів застрахованих осіб
на накопичувальних пенсійних рахунках.
здійснює адміністративне управління
накопичувальним фондом та інші
функції, передбачені цим Законом і
статутом Пенсійного фонду.

Згідно до вимог ст. 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», перерахунок
пенсій за віком, по інвалідності, в разі
втрати годувальника, за вислугу років,
призначених до набрання чинності цим
Законом, здійснюється за нормами цього
Закону на підставі документів про вік,
страховий стаж, заробітну плату (дохід)
та інших документів, що знаходяться на
час перерахунку в пенсійній справі та
відповідають вимогам законодавства, що
діяло раніше, а також додаткових
документів, одержаних органами
Пенсійного фонду.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 46 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», нараховані суми
пенсії, не отримані з вини органу, що
призначає і виплачує пенсію,
виплачуються за минулий час без
обмеження будь-яким строком з
нарахуванням компенсації втрати
частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у
зв'язку з порушенням строків її виплати
пенсіонерам здійснюється згідно із
законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», спори, що виникають із
правовідносин за цим Законом,
вирішуються органами Пенсійного фонду
та в судовому порядку.

Відповідно до ст. 105 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», застраховані особи та
члени їхніх сімей мають право на
оскарження дій (бездіяльності)
страхувальників, виконавчих органів
Пенсійного фонду та їх посадових осіб
відповідно до законодавства про
звернення громадян, а також у судовому
порядку.

Як було встановлено в ході судового
розгляду справи, позивач ОСОБА_1
постійно працював водієм, ніякого
доступу до видачі довідок про
заробітну плату не мав. Можливості
виготовити надану ним довідку
самовільно у позивача не було.

Будь-яких доказів того, що надана
позивачем довідка містить в собі
недостовірну інформацію відповідачем
надано не було, а в ході судового
розгляду справи, їх встановлено не
було.

Крім того, позивач не несе
зобов’язання по збереженню архівної
документації та не повинен вживати
заходи щодо її зберігання, оскільки це
не є його компетенцією. Вказану довідку
позивач отримав у встановленому
законом порядку.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що під час надання позивачем
довідки про заробітну плату за період з
01 січня 1987 року по 31 грудня 1991 року, яка
нараховувалася йому за час роботи в
Автоколоні №2212 Одеського обласного
управління вантажного автотранспорту
(АТП-25155) та в АТП-15155 Одеського
державного виробничого об’єднання
автомобільного транспорту згідно
довідки про заробітну плату від 02 липня
2002 року за №235, видану їх
правонаступником – Акціонерною
транспортною компанією «АЛЬФА-ТРАНС»
до управління Пенсійного фонду України
у Суворовському районі Одеської
області, він діяв в межах діючого
законодавства.

Доводи представника відповідача про
те, що видана підприємством, на якому
працював позивач, довідка викликає
сумніви є необґрунтованими та не може
бути підставою для призначення пенсії
без урахування наданої довідки про
заробітну плату, оскільки це є лише
припущенням управління Пенсійного
фонду, яке не ґрунтується на будь-яких
доказах та спростовується матеріалами
справи та поясненнями колишнього
директора АТК «Альфа-Транс» ОСОБА_3.
Дані наведені у вказаній довідці
відповідачем не спростовані.

Доводи представника відповідача щодо
пропуску позивачем строку на звернення
до адміністративного суду є
безпідставними, оскільки, як
вбачається з матеріалів справи,
позивач дізнався, що при призначенні
йому пенсії, відповідачем не було
враховано надану ним довідку про
заробітну плату, лише 25 квітня 2013 року,
а тому, строк на звернення до суду для
захисту своїх порушених прав,
необхідно рахувати, саме з цієї дати.

Згідно з частиною першою статті 11 КАС
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до частини першої статті 69
КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно з частинами першою та другою
статті 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб’єкта владних
повноважень обов’язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дій чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Таким чином, суд вважає, що позивачем
доведено правомірність своїх позовних
вимог, навпаки, відповідачем не
доведено правомірність оскаржуваних
позивачем дій, що є підставою для
задоволення позову.

З огляду на зазначене та беручі до
уваги достатній та взаємний зв’язок
доказів у їх сукупності, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
обґрунтованими, а відтак такими, що
підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 1,12,19,65, 101, 103 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 05.11.1991р., ст.ст. 8, 21, 22, 23, 41, 46, 50, 58
Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування» від 09.07.2003р.
керуючись ст.ст. 7-11, 128, 158-163 КАС України,
суд –

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 –
задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси щодо
відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії з
урахуванням заробітної плати за період
з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1991 року,
яка нараховувалася йому за час його
роботи в Автоколоні №2212 Одеського
обласного управління вантажного
автотранспорту (АТП-25155) та в АТП-15155
Одеського державного виробничого
об’єднання автомобільного транспорту
згідно довідки про заробітну плату від
02 липня 2002 року за №235, видану їх
правонаступником – Акціонерною
транспортною компанією «АЛЬФА-ТРАНС».

Зобов’язати управління Пенсійного
фонду України у Суворовському районі
м. Одеси призначити ОСОБА_1 пенсію з
урахуванням заробітної плати за період
з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1991 року,
яка нараховувалася йому за час його
роботи в Автоколоні №2212 Одеського
обласного управління вантажного
автотранспорту (АТП-25155) та в АТП-15155
Одеського державного виробничого
об’єднання автомобільного транспорту
згідно довідки про заробітну плату від
02 липня 2002 року за №235, видану їх
правонаступником – Акціонерною
транспортною компанією «АЛЬФА-ТРАНС».

Зобов’язати управління Пенсійного
фонду України у Суворовському районі
м. Одеси провести перерахунок
призначеної ОСОБА_1 пенсії з
урахуванням заробітної плати за період
з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1991 року,
яка нараховувалася йому за час його
роботи в Автоколоні №2212 Одеського
обласного управління вантажного
автотранспорту (АТП-25155) та в АТП-15155
Одеського державного виробничого
об’єднання автомобільного транспорту
згідно довідки про заробітну плату від
02 липня 2002 року за №235, видану їх
правонаступником – Акціонерною
транспортною компанією «АЛЬФА-ТРАНС»
та виплатити йому виниклу
заборгованість.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
адміністративного суду Одеської
області через суд першої інстанції
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня прийняття
постанови.

Суддя: