Справа № 727/4161/13-а
Суддя: Чебан В. М.
Дата ухвалення: 2013-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/4161/13-а
Провадження № 2-а/727/100/13
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2013 року
Шевченківський районний суд м.
Чернівці

в складі : головуючого судді
Чебан В.М.

при секретарі
Костащук І.І.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Чернівці
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду
України в м. Чернівцях про визнання
протиправною відмову у виплаті
щомісячного довічного грошового
утримання відповідно до ст.ст. 129 ч.3, 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» та зобов'язання
здійснити таку виплату, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з
адміністративним позовом до
Управління пенсійного фонду України в
м. Чернівцях про визнання протиправною
відмову у виплаті щомісячного
довічного грошового утримання
відповідно до ст.ст. 129 ч.3, 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» та зобов'язання здійснити таку
виплату.

Посилається на те, що вона працювала
суддею апеляційного суду Чернівецької
області. Постановою Верховної Ради
України від 29 листопада 2001 року № 2872-111
на підставі поданої заяви її було
звільнено у відставку з посади судді
Чернівецького Апеляційного суду, стаж
роботи що дав позивачці право на
відставку, склав 21 рік 3 місяці.

Після виходу у відставку управлінням
Пенсійного фонду України позивачці з 15
грудня 1992 р. призначено щомісячне
довічне грошове утримання 90% заробітку
працюючого судді апеляційного суду
Чернівецької області відповідно до
вимог ст. 43 Закону України «Про статус
суддів» від 15 грудня 1992 р. №2862-12, яка
була чинною на день її звільнення.
Розмір її щомісячного грошового
утримання станом на 01 квітня 2013 року
становить 6029,35 грн., в тому числі
доплата по бюджету 2010 року 28 грн. 40 коп.
та 160 грн. 03 коп., як індексація, що
підтверджується довідками
відповідача.

30 липня 2010 року набув чинності
Закон України від 7 липня 2010 року № 2453- VI
« Про судоустрій і статус суддів»,
який по іншому, ніж Закон України від 15
грудня 1992 року № 2862-Х11 « Про статус
суддів», встановлює розмір суддівської
винагороди, порядок її нарахування, а
також залежний від попередніх чинників
розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

Так, частинами першою-четвертою ст.129
Закону 2453-VI встановлено, що суддівська
винагорода регулюється цим Законом,
Законом України « Про Конституційний
Суд України» та не може визначатися
іншими нормативно-правовими актами.
При цьому суддівська винагорода
складається з посадового окладу та
доплат за вислугу років; перебування на
адміністративній посаді в суді;
науковий ступінь.

Посадовий оклад судді місцевого
суду встановлюється у розмірі 15
мінімальних заробітних плат,
визначених законом, що запроваджується
поетапно: з 1 січня 2011 року - 6
мінімальних заробітних плат; з 1 січня
2012 року - 8 мінімальних заробітних плат;
з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних
заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12
мінімальних заробітних плат; з 1 січня
2015 року - 15 мінімальних заробітних плат.
Посадові оклади інших суддів
установлюються пропорційно до
посадового окладу судді місцевого суду
з коефіцієнтом: судді апеляційного
суду 1,1, судді Верховного Суду України,
судді Конституційного Суду України -1,3.

У свою чергу, відповідно до чинної
на сьогодні редакції частини 3 ст.138
Закону №2453-V1 щомісячне довічне грошове
утримання судді виплачується у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді,
з якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

При цьому Закон України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010
року не пов'язує визначення розміру
щомісячного довічного грошового
утримання судді із розміром заробітної
плати, яку суддя отримував до виходу у
відставку.

Внаслідок прийняття цього Закону
фактичного звуження змісту та обсягу
статусу судді не відбулося, а тому при
вирішенні даного спору слід
застосувати ч.3 ст.138 Закону України «
Про судоустрій і статус суддів» ( в
редакції Закону станом на 01.01.2012р.).

З вищенаведеного слідує, що при
зміні базових складових частин
суддівської винагороди (грошового
утримання) діючого судді, який обіймає
посаду звільненого у відставку судді,
повинен змінитися і розмір довічного
грошового утримання останнього.

Згідно із п.1 Прикінцевих положень
Закону № 2453-У1 норми ст. 129 були введені
в дію з 01 січня 2012 року, завдяки чому
змінилися розміри посадових окладів та
передбачених цим Законом доплат діючих
суддів. Отже, саме з цієї дати змінився
і розмір суддівської винагороди судді
Апеляційного суду Чернівецької
області, працюючого на посаді, яку
займала позивачка до свого виходу у
відставку.

Як зазначено в позовній заяві,
відповідно до довідок про суддівську
винагороду для обчислення щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, наданої Апеляційним судом
Чернівецької області за вих. №№15-18, 26, 27
від 15.03.2013 р. з 1 січня 2012 року суддівська
винагорода, яка враховується при
призначенні (
перерахунку) довічного грошового
утримання суддям у відставці, для
позивачки склала 15 107 грн. 20 коп., в тому
числі: оклад 9 442 грн., щомісячна доплата
за вислугу років 60% - 5 665 грн.20 коп., з 01
квітня 2012 року суддівська винагорода
склала 15 403 грн. 20 коп., із них оклад 9 627
грн., надбавка за вислугу років 60% -5 776
грн. 20 коп., з 01 липня 2012 року суддівська
винагорода для позивачки склала 15516
грн.80 коп., з них: оклад - 9 698 грн.,
надбавка за вислугу років - 5 818 грн. 80
коп.; з 1 жовтня 2012 року суддівська
винагорода склала 15 740 грн. 80 коп., із них
оклад 9 838 гри., доплата за вислугу років
60% - 5 902 грн. 80 коп. З 1 грудня 2012 року
суддівська винагорода склала 15966 грн. 40
коп., із них оклад - 9 979 грн., надбавка за
вислугу років 60% - 5 987 грн. 40 коп.

Після проведення передбаченого
частиною 3 ст.129 Закону №2453-Vl підвищення
посадових окладів суддів у 2013 році до 10
мінімальних заробітних плат, з 1 січня
2013 року суддівська винагорода, яка
враховується при призначенні (
перерахунку) довічного грошового
утримання суддям у відставці, для
позивачки складає: 20 187 грн. 20 коп., в
тому числі, оклад 12 617 грн., щомісячна
доплата за вислугу років 60% - 7 570 грн. 20
коп.

Відповідно до п.п.6 п.2.2 частини 11
Положення про Управління Пенсійного
фонду України в районах, містах і
районах у містах, затвердженого
правлінням Пенсійного фонду України
від 30.04.2002 року №8-2 зі змінами від 30.06.2011
року, управління Пенсійного фонду,
відповідно до покладених на нього
завдань призначає ( здійснює
перерахунок) і виплачує щомісячне
довічне грошове утриманні суддям у
відставці.

Як зазначено в позовній заяві,
враховуючи вищезазначені норми
чинного законодавства, на підставі
довідок про суддівську винагороду для
обчислення щомісячного довічного
грошового утримання судді у виставці,
наданих Апеляційним судом
Чернівецької області від 15.03.2013 року,
позивачка звернулась до Управління
Пенсійного фонду України в м.Чернівцях
із заявою про проведення їй
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.
Однак листом Управління Пенсійного
фонду України в м.Чернівцях №78/к-11 від
29.03.2013 року позивачці було відмовлено у
проведенні перерахунку. При цьому
відповідач виходить з того, що нормами
ст.138 Закону №2453-V1 встановлено порядок
здійснення перерахунку раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання лише у разі зміни
грошового утримання діючих суддів
Конституційного Суду України, а інших
перерахунків Законом не передбачено.

Вважає відмову УПФУ в м. Чернівцях
протиправною, оскільки вона
ґрунтується на помилковому тлумаченні
частини 4 ст.138 Закону №2453-У1, яка лише
доповнює викладене у частині 3 ст.138
загальне правило щодо порядку
визначення розміру грошового
утримання суддів, конкретизуючи при
цьому особливий порядок перерахунку
такого утримання для суддів
Конституційного Суду України.
Враховуючи статус, порядок призначення
та звільнення з посади цих суддів
вищезазначена норма має
застосовуватись тільки щодо них та у
сукупності із приписами частини 2 ст.29
Закону України від 16 жовтня 1996 року №
422/96-ВР «Про Конституційний Суд
України», за якими у певних випадках
після припинення повноважень судді
Конституційного Суду України і до
виходу на пенсію за віком, за ним
зберігається 80% грошового утримання та
інші види матеріального забезпечення.

У свою чергу словосполучення
«суддя...який працює на відповідній
посаді», застосоване в ч. 3 ст.138 Закону,
позивачка вважає безпосередньо
пов'язує право судді загального суду у
відставці на отримання щомісячного
довічного грошового утримання із
розміром грошового утримання
працюючого судді та, відповідно,
підтверджує право на перерахунок
такого довічного грошового утримання у
разі збільшення розміру грошового
утримання працюючого судді.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у ч.1
ст.126 Конституції України, є надання їм
за рахунок держави матеріального і
соціального захисту, до яких, зокрема,
відноситься і щомісячне довічне
грошове утримання.

При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
передбачених законом гарантій
самостійності суддів, незалежності та
правової захищеності суддів.

Гарантії незалежності суддів
закріплені, зокрема, у ч.4 ст.47 Закону
України « Про судоустрій і
статус суддів», згідно з якою
незалежність судді забезпечується
окремим порядком фінансування та
організаційного забезпечення
діяльності судів, передбаченим
законом, належним матеріальним та
соціальним забезпеченням судді, а тому
позивачка вважає, що при вирішенні
спору слід застосовувати ч.3 ст.138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», а посилання
відповідача на те, що перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання стосується лише суддів
Конституційного Суду України слід
визнати помилковим.

Таким чином, своїми протиправними
діями, які полягають у відмові в
проведенні перерахунку та виплати
щомісячного довічного грошового
утримання в розмірі 80% грошового
утримання працюючого судді на її
посаді, Управляння Пенсійного фонду
України в м. Чернівцях порушило її
гарантоване Конституцією України та
закріплене ч. 3 ст.138 Закону №2453-V1
особисте право на отримання грошового
утримання в належному розмірі.

На підстві викладеного позивачка
просить визнати протиправною відмову
у виплаті їй щомісячного довічного
грошового утримання відповідно до ст.
129, ч. 3 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів».
Зобов'язати управління Пенсійного
фонду в м. Чернівцях здійснити їй,
ОСОБА_1, перерахунок та виплату
щомісячного довічного грошового
утримання в розмірі 80% від грошового
утримання працюючого судді
апеляційного суду Чернівецької
області на відповідній посаді на
підставі довідок апеляційного суду
Чернівецької області від 15 березня 2013
р. відповідно до ст. 129, ч. 3 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», з урахуванням проведених
виплат без обмеження граничного
розміру з 1 січня 2012 р. Стягнути з
відповідача на її користь витрати по
сплаті судового збору. Допустити
постанову в межах стягнення за один
місяць до негайного виконання.

Під час розгляду даної справи
позивачка керуючись рішенням КСУ №
3-рп/2013 від 03.06.2013 року збільшила
позовні вимоги, подавши до суду заяву,
згідно якої вона просить Зобов'язати
управління Пенсійного фонду в м.
Чернівцях здійснити їй, ОСОБА_1, виплату
щомісячного довічного грошового
утримання в розмірі 90% від грошового
утримання діючого судді апеляційного
суду Чернівецької області на
відповідній посаді на підставі довідок
апеляційного суду Чернівецької
області від 15 березня 2013 р. відповідно
до ст. 129, ч. 3 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», з
урахуванням проведених виплат без
обмеження граничного розміру з 1 січня
2012 р. до внесення змін до чинного
законодавства.

Позивач ОСОБА_1 в судове зсідання не
з'явилась, проте від неї до початку
судового засідання на адресу суду
надійшла заява в якій вона просить
розглянути справу у її відсутність,
позов підтримує та просить
задовольнити.

Представник відповідача Управління
пенсійного фонду України в м. Чернівцях
в судове засідання не з'явився, однак
ними було надіслав на адресу суду
заперечення на адміністративний позов,
в якому зазначено, що з 01.01.2007 р.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Чернівцях як одержувач щомісячного
грошового утримання судді у відставці
в розмірі 90% заробітку судді
відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України
«Про статус суддів». У березні 2013 року
ОСОБА_1 звернулась із заявою про
проведення перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці відповідно до ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів». 29 березня 2013 року Управлінням
надано відповідь про неможливість
проведення даного перерахунку, так як
відповідно до ч.4 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» у
разі зміни розміру грошового утримання
діючих суддів Конституційного Суду
України відповідно здійснюється
перерахунок раніше призначеного
щомісячного довічного грошового
утримання. Перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання
здійснюється з усієї суми заробітної
плати діючих суддів Конституційного
Суду України з дня виникнення права на
відповідний перерахунок. Інших
перерахунків даним законом не
передбачено. Відповідно до п. 11 розділу
XIII Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 07.07.2010, що набрав
чинності 03.08.2010, судді, призначені чи
обрані на посаду до набрання чинності
цим Законом, зберігають визначення
стажу роботи на посаді судді
відповідно до законодавства, що діяло
на день набрання чинності цим Законом.
Тому, перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання
здійснюється відповідно до норм Закону
України «Про статус суддів» в редакції
чинній на момент виходу у відставку та
призначення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.
У відповідності до ст. ст. 2, 6 КАС
України в порядку адміністративного
судочинства захисту підлягають тільки
порушені права, а не ті, які можуть бути
порушені в майбутньому. Просили
відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення частково, з
наведених нижче підстав.

Судом встановлено, що Постановою
Верховної ради України від 29 листопада
2001 року №2872-111 ОСОБА_1 звільнено з
посади судді апеляційного суду
Чернівецької області у зв'язку з
поданням заяви про відставку. На
підставі зазначеної Постанови наказом
в.о. голови апеляційного суду
Чернівецької області від 12 грудня 2001
року оформлено її звільнення з посади
судді з 12.12.2001 р. (а.с. 14).

01.01.2007 року УПФ України в м. Чернівцях
ОСОБА_1, як судді у відставці,
призначено щомісячне довічне грошове
утримання у розмірі 90 відсотків
заробітку працюючого судді за
відповідною посадою відповідно до ст. 43
ЗУ «Про статус суддів», яка була чинною
на час виходу її у відставку.

У березні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
УПФ України в м. Чернівцях з
клопотанням про перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання відповідно до ч.3 ст. 138 ЗУ
«Про судоустрій у статус суддів» у
зв'язку з підвищенням суддівської
винагороди з 01 січня 2012 р.

Листом від 29 березня 2013 р. за №78/к-11 УПФ
України в м. Чернівцях відмовлено
ОСОБА_1 у проведенні перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання з тих підстав, що згідно ч.4
ст. 138 З.У. «Про судоустрій у статус
суддів» проведення такого перерахунку
передбачено виключно для суддів
Конституційного Суду України.

Відповідно до ч.3 ст. 138 ЗУ «Про
судоустрій і статус суддів» від 07 липня
2010 р. №2453-VI щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два
відсотки заробітку, але не більше 90
відсотків заробітної плати судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Пунктом 2 резолютивної частини рішення
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року № 3-рп/2013 визнано
незаконним, тобто такими, що не
відповідають Конституції України (є не
конституційними) ч.3 ст. 138 Закону та ст. 2
З.У. «Про заходи законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08 липня 2011 р. №3663- VI в
частині поширення її дії на ЗУ «Про
судоустрій і статус суддів» від 07 липня
2010 р. №2453-VI, тому суд не приймає до уваги
положення даних статей в такій
редакції.

Згідно пункту 4-го резолютивної частини
рішення Конституційного Суду України,
воно має приюдиційне значення при
розгляді судами загальної юрисдикції
позовів, що виникли внаслідок дії
положень законів України, визнаних
неконституційними.

Суд приходить до висновку що норми ст.
138 З.У. «Про судоустрій і статус суддів»
безпосередньо пов'язують виплату
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці з
грошовим утриманням судді, який працює
на посаді, яку займав суддя до виходу у
відставку, що зумовлює проведення
перерахунку довічного грошового
утримання судді у відставці при зміні
розміру заробітку (суддівської
винагороди) працюючого судді.

Твердження відповідача про те, що З.У.
«Про судоустрій і статус суддів»
передбачено проведення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання виключно для судді
Конституційного Суду України є
помилковим і безпідставним.

Норми ст. 138 Закону ЗУ «Про судоустрій і
статус судді» дають підстави вважати,
що положення ч.4 цієї статті лише
доповнюють положення ч.3 цієї ж статті,
в якій передбачено загальне правило
проведення перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання суддям,
у разі зміни грошового утримання
працюючого судді. У ч.4 цієї статті лише
конкретизовано проведення перерахунку
довічного грошового утримання суддям
Конституційного Суду України.

Як норми ч. 3 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07 липня
2010 року так і норми ч. 3 ст. 138 цієї ж
статті в редакції статті Закону «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08 липня 2011 року, яка
рішенням Конституційного суду України
від 03 червня 2013 року визнана
неконституційною, безпосередньо
пов'язують виплату щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці з грошовим утриманням судді,
який працює на відповідній посаді.
Зазначене зумовлює проведення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
у разі зміни суддівської винагороди
працюючого судді на такій же посаді.

До такого висновку суд приходить
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про судоустрій і
статус суддів» суди загальної
юрисдикції утворюють єдину систему
судів. Єдиним органом Конституційної
юрисдикції в Україні є Конституційний
Суд України.

Як встановлено положенням ч.4 ст. 17
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» єдність системи судів
загальної юрисдикції забезпечується
зокрема: єдиними засадами організації
і діяльності суддів, єдиним порядком
організаційного забезпечення
діяльності судів, фінансуванням судів
виключно з Державного бюджету України.

Згідно ч.5 ст. 109 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» за суддею
звільненого за його заявою у відставку
зберігається звання судді та гарантії
недоторканості, встановлені для суддів
до виходу у відставку.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
працюючі судді та судді у відставці
судів загальної юрисдикції не повинні
ставитися у менш вигідне становище в
питаннях пенсійного забезпечення, а
саме: нарахування та виплати довічного
грошового утримання суддям у відставці
порівняно з суддями Конституційного
Суду України.

Статтею 126 Конституції України
закріплено і гарантовано незалежність
і недоторканість суддів, невід'ємною
частиною яких є щомісячне довічне
грошове утримання.

Конституційний Суд України в
мотивувальній частині рішення від 03
грудня 2013 р. №3-рп-/2013 зазначив, що
Конституційний статус судді
передбачає достатнє матеріальне
забезпечення судді як на час
здійснення ним повноважень, так і в
майбутньому з досягненням пенсійного
віку (пенсія) чи внаслідок припинення
повноважень і набуття статусу судді у
відставці (щомісячне довічне грошове
утримання). Статус судді у відставці та
його елементи, зокрема матеріальне
забезпечення судді після припинення
його повноважень є не особистим
привілеєм, а засобом забезпечення
незалежності працюючих суддів і
надається для гарантування
верховенства права та в інтересах осіб,
які звертаються до суду та очікують
неупередженого правосуддя.

Правові позиції стосовно щомісячного
довічного грошового утримання як
самостійної гарантії і незалежності
судді та складової його правового
статусу викладені також в Рішенні
Конституційного Суду України від 14
грудня 2011 р. №18-рп/2011.

Аналіз правових норм, що регулюють
виплату щомісячного довічного
грошового утримання суддям у
відставці, а також правові позиції
Конституційного Суду України,
викладені в його рішеннях, дають
підстави дійти висновку, що позивач
ОСОБА_1 має право на проведення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання відповідно до ч.3
ст. 138 З.У. «Про судоустрій і статус
суддів» від 07 липня 2010 року.

Відповідно до ст. 129 З.У. «Про судоустрій
і статус суддів», яка введена в дію з 01
січня 2012 р, здійснюється почергове
підвищення суддівської винагороди
працюючим суддям. У зв'язку з цим
відмова відповідача у здійсненні
перерахунку є протиправною.
Перерахунок щомісячного грошового
утримання позивачеві підлягає
проведенню на підставі довідок
Апеляційного суду Чернівецької
області від 15 березня 2013 року про
грошове утримання судді, що працює за
такою посадою та з такою же вислугою
років. ( а.с. 8-13).

З урахуванням стажу роботи на посаді
судді (21 рік), що підтверджується
наказом в.о. голови Апеляційного суду
Чернівецької області № 1 від 12 грудня
2001 року, виплата щомісячного довічного
грошового утримання позивачеві
повинно здійснюватись у розмірі 90%
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання, на
підставі нижче наведеного.

Так, ч. 3 ст. 138 «Про судоустрій і статус
суддів» від 07 липня 2010 року у редакції
ЗУ «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08 липня 2011 року, яка
визнана рішенням Конституційного Суду
України від 03 червня 2013 року
неконституційною, були встановленні
обмеження щодо розміру щомісячного
довічного грошового утримання (80%) та
його граничного розміру (10 прожиткових
мінімумів, встановлених для осіб, які
втратили працездатність).

Як встановлено судом позивачка
звільнена з посади судді у зв'язку з
поданням заяви про відставку з 12.12.2001
року та їй з 01.01.2007 року призначено
щомісячне довічне грошове утримання у
розмірі 90% заробітку працюючого судді
на такій же посаді, тобто до внесення
зазначених змін у ч. 3 ст. 138 ЗУ «Про
судоустрій і статус суддів» від 07 липня
2010 року.

Таким чином, призначений розмір
щомісячного довічного грошового
утримання не може бути змінений до 80 % в
наслідок внесення змін до З.У. «Про
судоустрій і статус суддів» від 07 липня
2010 року, а ст.ст. 22. 24 Конституції
України, встановлено, що права і
свободи гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесення змін до чинного
законодавства не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Крім того, статтею 2 Прикінцевих та
перехідних положень З.У. «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 08
липня 2011 року встановлено, що обмеження
пенсії (довічного грошового утримання)
максимальним розміром, встановлення
цим законом не поширюється на
пенсіонерів, яким пенсія (довічне
грошове утримання) призначені до
чинності цим законом.

Таким чином позивач має право на
проведення перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання у
розмірі 90 % грошового утримання
працюючого судді на відповідній посаді
без обмеження його граничним розміром.

Такий висновок суду узгоджується з
Рішення Конституційного суду України
від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013,
відповідно до п. 2 якого визнано такими,
що не відповідають Конституції України
(є неконституційними) ч. 3 ст. 138 З.У. «Про
судоустрій і статус суддів» від 07 липня
2010 року у редакції ЗУ «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 08
липня 2011 року та ст. 2 З.У. «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 08
липня 2011 року в частині поширення її
дії на ЗУ «Про судоустрій і статус
суддів» від 07 липня 2010 року.

Разом з тим, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 про перерахунок та
виплату щомісячного довічного
грошового утримання за період з 01 січня
2012 року по 15 листопада 2012 року слід
залишити без розгляду з наведених
нижче підстав.

Так, згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду.

Позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження у
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду.

Оскільки позивач звернулась до суду 16
травня 2013 року, тому позовні вимоги
поза межами строку звернення до
адміністративного суду, тобто до 15
листопада 2012 року, слід залишити без
розгляду.

Встановлені судом обставини повністю
підтверджуються дослідженими в
судовому засіданні доказами.

Таким чином, необхідно визнати
протиправною відмову Управління
пенсійного фонду України в м.
Чернівцях від 29 березня 2013 року щодо
проведення перерахунку та виплати
ОСОБА_1 щомісячного довічного
грошового утримання відповідно до ст.
129, ч. 3 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів».
Зобов'язати управління Пенсійного
фонду в м. Чернівцях здійснити
ОСОБА_1 перерахунок та виплату
щомісячного довічного грошового
утримання в розмірі 90% від грошового
утримання працюючого судді
апеляційного суду Чернівецької
області на підставі довідок
апеляційного суду Чернівецької
області від 15 березня 2013 р. за № № 27, 26,
18, 17, 16, 15 відповідно до ст. 129, ч. 3 ст. 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», з урахуванням
проведених виплат без обмеження
граничного розміру з 16 листопада 2012 р.
Судові витрати згідно ст. 94 КАС України
підлягають стягненню на користь
позивача з Державного бюджету України,
відповідно до задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.3, 18, 19, 22, 24 Конституції України,
ст.ст. 2, 17, 129, 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», Рішенням
Конституційного Суду України № 3-рп-/2013
від 03 червня 2013 року, ст.ст. 6, 7, 9, 99, 100,
159-163, 256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України в
м. Чернівцях про визнання протиправною
відмову у виплаті щомісячного
довічного грошового утримання
відповідно до ст.ст. 129 ч.3, 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» та зобов'язання здійснити таку
виплату - задовольнити частково.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України в
м. Чернівцях про визнання протиправною
відмову у виплаті щомісячного
довічного грошового утримання
відповідно до ст.ст. 129 ч.3, 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» та зобов'язання здійснити таку
виплату, в частині вимог за період з 01
січня 2012 року по 15 листопада 2012 року -
залишити без розгляду.

Визнати протиправною відмову
Управління пенсійного фонду України в
м. Чернівцях від 29 березня 2013 року щодо
проведення перерахунку та виплати
ОСОБА_1 щомісячного довічного
грошового утримання відповідно до ст.
129, ч. 3 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів».

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду в м. Чернівцях здійснити ОСОБА_1
перерахунок та виплату щомісячного
довічного грошового утримання в
розмірі 90% від грошового утримання
працюючого судді апеляційного суду
Чернівецької області на підставі
довідок апеляційного суду
Чернівецької області від 15 березня 2013
р. за № № 27, 26, 18, 17, 16, 15 відповідно до ст.
129, ч. 3 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», з
урахуванням проведених виплат без
обмеження граничного розміру з 16
листопада 2012 року.

На підставі ч. 1 ст. 256 КАС України
допустити негайне виконання постанови
у межах суми стягнень за один місяць.

Зобов'язати управління Державної
казначейської служби України в
Чернівецькій області стягнути з
Державного бюджету України шляхом
безспірного списання із рахунку
Управління пенсійного фонду України в
м. Чернівцях на користь ОСОБА_1
понесені судові витрати по сплаті
судового збору в розмірі 18
(вісімнадцять) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови до Вінницького
апеляційного адміністративного суду
через Шевченківський районний суд м.
Чернівці.

СУДДЯ :
Чебан В.М.