Справа № 2а-938/09
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року
Справа № 23669/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та
Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Яворівської
районної державної адміністрації
Львівської обл. на постанову
Яворівського районного суду
Львівської обл. від 04.12.2009р. в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Яворівської районної державної
адміністрації Львівської обл. про
визнання дій протиправними,
зобов'язання нарахувати і виплатити
грошову допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку,-

В С Т А Н О В И Л А:

29.05.2009р. позивач ОСОБА_2 звернулася до
суду з адміністративним позовом, у
якому просила визнати неправомірними
дії Управління праці та соціального
захисту населення Яворівської
районної державної адміністрації
Львівської обл. щодо відмови
виплачувати їй допомогу по догляду за
донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі не менше від прожиткового
мінімуму, встановленого для дітей
віком до 6-ти років; зобов'язати орган
праці та соціального захисту населення
виплатити недоплачену станом на
01.04.2009р. суму в розмірі 7136 грн. 91 коп. і
щомісячно виплачувати допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею в
розмірі не менше від прожиткового
мінімуму встановленого для дітей віком
до 6-ти років; зобов'язати відповідача
зробити перерахунок нарахованих сум
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» до
рівня прожиткового мінімуму,
встановленого для дітей віком до 6-ти
років (а.с.2-3).

Постановою Яворівського районного
суду Львівської обл. від 04.12.2009р.
поновлено строк звернення до суду та
заявлений позов задоволено частково,
визнано дії Управління праці та
соціального захисту населення
Яворівської районної державної
адміністрації Львівської обл. щодо
ненарахування та невиплати ОСОБА_2
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. в розмірі,
встановленому ст.15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
неправомірними; зобов'язано
відповідача нарахувати ОСОБА_2
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. в розмірі,
передбаченому ст.15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», та
виплатити дану допомогу, із
урахуванням проведених виплат; у
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено (а.с.14-16).

Не погодившись із постановою суду, її
оскаржив відповідач Управління праці
та соціального захисту населення
Яворівської районної державної
адміністрації Львівської обл., який
покликаючись на порушення судом норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні заявленого
позову відмовити (а.с.18).

Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що виключно Законом
України про Державний бюджет
визначаються будь-які видатки держави
на загальносуспільні потреби, розмір і
цільове призначення цих видатків;
нормами Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» встановлений
розмір допомог, компенсацій та
гарантій всім категоріям громадян, які
мають право на їх одержання, при цьому
КМ України затверджений механізм
надання, порядок та джерела виплати по
кожній категорії громадян у межах
коштів, передбачених вищевказаним
Законом.

Оскільки відповідні видатки, які
необхідні для виплати допомоги
позивачу, не передбачені встановленим
на 2007 рік державним бюджетом, тому
відповідач не вправі їх змінювати,
через що дії останнього по виплаті
спірної допомоги позивачу є
правомірними.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає
до часткового задоволення, з наступних
мотивів.

Відповідно до ст.201 КАС України
підставами для зміни постанови суду
першої інстанції є:

1) правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права;

2) вирішення не всіх позовних вимог або
питань.

Як слідує з матеріалів справи, позивач
ОСОБА_2 є матір'ю малолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.; належить до
застрахованих осіб, впродовж 2007 року
перебувала у відпустці по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, знаходилася на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Яворівської
районної державної адміністрації
Львівської обл. (а.с.5-8).

Як особа, що фактично здійснює догляд
за дитиною, позивач протягом 2007 року
отримувала щомісячну грошову допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі,
встановленому згідно вимог Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» (а.с.8).

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачем не була виплачена на
користь позивача впродовж періоду з
09.07.2007р. до 31.12.2007р. включно у повному
обсязі допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку,
через що суб'єкта владних повноважень
слід зобов'язати призначити і
виплатити позивачу спірну допомогу за
вказаний період, із врахуванням
розміру, визначеного ст.15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

Між тим, на думку колегії суддів, вірно
вирішуючи справу по суті, суд першої
інстанції допустив помилкове
застосування вимог матеріального
закону, що стверджується наступним.

Відповідно до ст.43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» (в редакції, яка діяла до
01.01.2008р.) допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Розмір державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку визначений ч.1 ст.15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» (в редакції, яка діяла
до 01.01.2008р.) і повинен відповідати
розміру встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

Звідси, позивач має право відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» на пільги відповідно до
цього Закону, а саме на отримання
щомісячної грошової допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007р. визнано такими, що не
відповідають Конституції України
положення ст.56 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
якими було передбачено розмір
щомісячної грошової допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, яка виплачується
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», що
дорівнює різниці між 50 відсотками
прожиткового мінімуму, встановленого
для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 90
гривень для незастрахованих осіб та не
менше 23 відсотків прожиткового
мінімуму, встановленого для
працездатних осіб, для застрахованих
осіб, у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

При цьому дане рішення Конституційного
Суду України має преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Розмір допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку,
визначений ст.56 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
передбачений також Порядком
призначення і виплати допомоги при
народженні дитини та допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку особам, застрахованим
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
затв. постановою КМ України № 13 від
11.01.2007р. (в редакції, яка діяла до
01.01.2008р.). Вказаною постановою
призупинено дію абзацу першого п.22
Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми,
затв. постановою КМ України № 1751 від
27.12.2001р., якою передбачався розмір
вказаної допомоги на рівні
прожиткового мінімуму для дітей віком
до шести років.

Враховуючи наведені положення,
керуючись ч.4 ст.9 КАС України, колегія
суддів вважає, що постанова КМ України
№ 13 від 11.01.2007р. «Про деякі питання
призначення і виплати допомоги сім'ям з
дітьми» є підзаконним
нормативно-правовим актом, а тому в
разі виникнення колізії між її нормами
та нормами закону, застосуванню
підлягають положення закону.

В частині правильності визначення
розміру допомоги позивачу колегія
суддів враховує, що згідно ст.62 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» прожитковий мінімум на одну
особу на місяць для дітей віком до 6
років складає: з 01 квітня - 463 грн., з 01
жовтня - 470 грн.

Виходячи з наведеного, підлягає
обчисленню розмір допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 09.07.2007р. до
31.12.2007р. включно.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до
постанови КМ України № 32 від 16.01.2007р.
«Питання виплати застрахованим особам
допомоги при народженні дитини та по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку» здійснюють органи
праці та соціального захисту населення
за місцем проживання застрахованих
осіб, відповідний обов'язок слід
покласти на відповідача у справі.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» соціальних виплат як
на причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги колегією
суддів не приймаються, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання про часткову
підставність позовних вимог, які
стосуються нарахування та виплати
щомісячної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за вищевказаний період.

Оскільки під час розгляду справи
в суді першої інстанції представником
відповідача не заявлялося клопотання
про застосування наслідків пропущення
строку звернення до суду, передбачених
ст.100 КАС України (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин та вирішення справи в
суді першої інстанції), тому колегія
суддів не вбачає підстав для
застосування таких.

Також покликання на пропуск
позивачем строку звернення до суду із
розглядуваним позовом, що слід вважати
підставами для відмови у його
задоволенні, не вказані апелянтом у
розглядуваній апеляційній скарзі.

Щодо решти позовних вимог, у
задоволенні яких відмовлено судом
першої інстанції, колегія суддів
враховує, що сторонами рішення суду в
цій частині не оскаржено, а відтак
правові підстави для його апеляційного
перегляду в цій частині є відсутніми.

Вказана позиція відповідає
роз'ясненням, наведеним в п.п.13.1, 13.2
постанови Пленуму ВАС України № 7 від
20.05.2013р. «Про судове рішення в
адміністративній справі».

З огляду на положення ст.ст.21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішенням, дією або
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач порушив норми права, які
регулюють спірні правовідносини,
адміністративний суд повинен був
визнати такі дії незаконними і
зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату належних сум
відповідно до закону. Також не можуть
бути задоволені позовні вимоги про
стягнення спірних сум з відповідача,
оскільки саме орган праці та
соціального захисту населення
зобов'язаний здійснювати обрахування
та виплату спірних сум допомоги,
вказані дії до компетенції
адміністративного суду не належать.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що
заявлений позов підлягає до часткового
задоволення, при цьому слід визнати дії
відповідача щодо ненарахування та
невиплати на користь позивача
щомісячної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до ст.43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» в розмірі, що обчислюється
з урахуванням встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років відповідно до ст.62 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» за період з 09.07.2007р. до 31.12.2007р.
включно, протиправними; зобов'язати
відповідача нарахувати та виплатити на
користь позивача щомісячну допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до ст.43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» у розмірі, визначеному ст.15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», за період з 09.07.2007р. до
31.12.2007р. включно, із врахуванням
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років
відповідно до ст.62 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік», та
проведених виплат за вказаний період; у
задоволенні решти позовних вимог
належить відмовити.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно по суті вирішив
розглядуваний спір, однак із
помилковим застосуванням норм
матеріального права, через що
оскаржувану постанову слід змінити.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.2 ч.1 ст.198, п.1
ч.1 ст.201, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Яворівської районної державної
адміністрації Львівської обл.
задоволити частково.

Постанову Яворівського районного суду
Львівської обл. від 04.12.2009р. змінити.

Позов ОСОБА_2 задоволити частково.

Визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення
Яворівської районної державної
адміністрації Львівської обл. щодо
ненарахування та невиплати на користь
ОСОБА_2 щомісячної допомоги по догляду
за дитиною (ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.) до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до ст.43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» в розмірі, що обчислюється
з урахуванням встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років відповідно до ст.62 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» за період з 09.07.2007р. до 31.12.2007р.
включно, - протиправними.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Яворівської районної державної
адміністрації Львівської обл.
нарахувати та виплатити на користь
ОСОБА_2 щомісячну допомогу по догляду
за дитиною (ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.) до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до ст.43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» у розмірі, визначеному ст.15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», за період з 09.07.2007р. до
31.12.2007р. включно, із врахуванням
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років
відповідно до ст.62 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік», та
проведених виплат за вказаний період.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька