Справа № 2а-1618/11/2218
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/57183/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Мироненка О.В.,
Сороки М.О., розглянувши в порядку
попереднього розгляду касаційну
скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області на постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 26 січня 2011
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 28 серпня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області, управління
Пенсійного фонду України в
Старокостянтинівському районі
Хмельницької області про зобов'язання
вчинити дії, -в с т а н о в и л а:ОСОБА_4
звернулась до суду з позовом до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Хмельницькій області,
управління Пенсійного фонду України в
Старокостянтинівському районі
Хмельницької області про зобов'язання
вчинити дії.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області

від 26 січня 2011 року позов задоволено.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду

від 28 серпня 2012 року постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 26 січня 2011
року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у
справі рішеннями судів, Головне
управління Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області звернулось до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій
посилається на неправильне
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення судів попередніх
інстанцій скасувати та постановити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Судами встановлено, що у вересні 2010
року ОСОБА_4 звернулась до відповідачів
із заявами про призначення пенсії з
урахуванням періоду роботи у районах,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі.

При цьому відповідачі у призначенні
такої пенсії відмовили, посилаючись на
відсутність можливості зарахувати до
стажу роботи позивача в районах,

прирівняних до районів Крайньої
Півночі, роботу в період з 21 березня 1989
року

по 08 серпня 1990 року, оскільки позивачем
не надано трудових договорів про
роботу в цих районах.

Не погоджуючись з відмовами, позивач
оскаржила дії відповідачів до суду.

Задовольняючи позов, суди виходили з
того, що позивач має право на включення
періоду роботи з 21 березня 1989 року по 08
серпня 1990 року до стажу роботи, яка
прирівнюється до роботи в районах
Крайньої Півночі.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з таким висновком судів з
огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» період роботи до 01 січня
1991 року в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР,
а також на острові Шпіцберген
зараховується до страхового стажу в
порядку і на умовах, передбачених
законодавством, що діяло

до 01 січня 1991 року.

Згідно із Законом України від 26 липня
2006 року «Про внесення змін до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
пільгове обчислення страхового стажу
провадиться на підставі трудової
книжки, або письмового трудового
договору, або довідки, в яких зазначено
період роботи в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
цих районів, та користування пільгами,
передбаченими вищезазначеними
нормативно-правовими актами.

До 01 січня 1991 року питання пільгового
обчислення страхового стажу для осіб,
які працювали в районах Крайньої
Півночі регулювалось Положенням про
порядок призначення та виплати
державної пенсії, затвердженим
Постановою РМ СРСР № 590 від 03 серпня 1972
року.

Відповідно до пункту 110 зазначеного
Положення пільгове обчислення
страхового стажу застосовується для
осіб, які працювали в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
них при умові, якщо вони мають право на
пільги, передбачені для працюючих в
районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до них
відповідно до Указу Президії Верховної
Ради РСР від 10 лютого 1960 року

«Про впорядкування пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі і
місцевостях, прирівняних до районів
крайньої Півночі», Постанови РМ СРСР

від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок
застосування Указу Президії ВР СРСР»,

«Про впорядкування пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі і
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі», Указу Президії ВР
СРСР від 26 вересня 1967 року «Про
розширення пільг для осіб, які працюють
в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі».

Положеннями пункту 3 Постанови Ради
Міністрів СРСР від 10 лютого 1960 року

№ 148 Про порядок застосування Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР

від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування
пільг для осіб, які працюють в районах
крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі» визначено, що кожний рік
роботи в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі після 01 березня 1960
року - за 1 рік і 6 місяців при
нарахуванні стажу для отримання пенсії
за віком та по інвалідності.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 25 листопада 2005 року № 22-1,
звернення особи за призначенням пенсії
може здійснюватися в будь-який час
після виникнення права на пенсію, але
не раніше, ніж за місяць до досягнення
пенсійного віку. Днем звернення за
пенсією вважається день приймання
органом, що призначає пенсію, заяви про
призначення, перерахунок, відновлення
або переведення з одного виду пенсії на
інший.

Згідно з абзацом 2 підпункту «б» пункту
7 цього Порядку за періоди роботи

до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи
в місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР,
а також на острові Шпіцберген,
надаються договори або інші документи,
що підтверджують право працівника на
пільги, передбачені для осіб, які
працювали в районах Крайньої Півночі
чи місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі.

На теперішній час, гарантії прав
громадян, які працювали в районах
Крайньої Півночі та місцевостях, які
прирівняні до районів Крайньої Півночі
у галузі пенсійного забезпечення,
передбачені Тимчасовою Угодою між
Урядом України і Урядом Російської
Федерації від 15 січня 1993 року.

Відповідно до положень статті 4
Тимчасової Угоди між Урядом України і
Урядом Російської Федерації від 15
січня 1993 року при обчисленні пенсії або
її частини, яка відповідає тривалості
трудового стажу, виробленого в районах
Крайньої Півночі або в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі, до 01 січня 1991 року, на підставі
статті 1 даної Угоди на території
України визначення загального
трудового стажу роботи,
середньомісячного заробітку і розміру
пенсії здійснюється згідно з її
законодавством.

При цьому судами встановлено, що в
трудовій книжці позивача міститься
запис про те, що вона працювала з 21
березня 1989 року по 08 серпня 1990 року на
підставі трудового договору музичним
керівником дитячого садка №51
Хімічного заводу «Полімер» міста
Амурськ Хабаровського краю, у зв'язку з
переводом чоловіка-військовослужбовця
на роботу в місцевість, прирівняну до
районів Крайньої Півночі.

Отже, суди дійшли обґрунтованого
висновку про те, що позивач має право на
включення періоду роботи з 21 березня 1989
року по 08 серпня 1990 року до стажу
роботи, яка прирівнюється до роботи в
районах Крайньої Півночі.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Постановлені у справі рішення судів є
законними та обґрунтованими, і
підстави для їх зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області залишити без
задоволення.

Постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області

від 26 січня 2011 року та ухвалу
Вінницького апеляційного
адміністративного суду

від 28 серпня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області, управління
Пенсійного фонду України в
Старокостянтинівському районі
Хмельницької області про зобов'язання
вчинити дії - залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: