Справа № 432/7550/13-а
Суддя: Арабей Т. Г.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Євтіфієв В.М.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року справа №432/7550/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В.,
Губської Л.В., розглянувши в порядку
письмового провадження апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м.Стаханові Луганської
області на постанову Стахановського
міського суду Луганської області від 11
грудня 2013 р. у справі № 432/7550/13-а за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в м.Стаханові
Луганської області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання
призначити пенсію,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м.Стаханові Луганської
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання
призначити пенсію.

Постановою Стахановського
міського суду Луганської області від 11
грудня 2013 р. у справі № 432/7550/13-а
позовні вимоги задоволено, внаслідок
чого, визнано неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
м. Стаханові Луганської області щодо
неврахування сум інших виплат на
загальну суму 5499,98 грн., з яких було
сплачено страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, у складі
заробітної плати, з якої була
призначена пенсія ОСОБА_2, що призвело
до виплати пенсії у меншому розмірі,
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Стаханові Луганської
області здійснити перерахунок пенсії
ОСОБА_2 з 04.05.2011 з урахуванням інших
виплат на загальну суму 5499,98 грн., які
включені до графи «інші виплати»
відповідно до довідки про складові
заробітної плати, що подається для
призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»,
виданої Управлінням
житлово-комунального господарства
Стаханівської міської ради від 20.09.2013 №
28, та виплатити утворену
заборгованість.

Не погодившись з судовим рішенням,
Управління Пенсійного фонду України в
м.Стаханові Луганської області подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Стахановського
міського суду Луганської області від 11
грудня 2013 р. у справі № 432/7550/13-а та
постановити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивується
необґрунтованістю та порушенням судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Частиною 8 ст. 183-2 КАС України
передбачено, що апеляційні скарги у
справах, передбачених пунктами 1, 2
частини першої цієї статті,
розглядаються апеляційними судами в
порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне вимоги, викладені в
апеляційній скарзі, задовольнити
частково, а постанову суду першої
інстанції скасувати та позовні вимоги
частково залишити без розгляду з
наступних підстав.

В суді першої та апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_2, перебуває на
обліку в Управління Пенсійного фонду
України в м.Стаханові Луганської
області, отримує пенсію за віком
держслужбовця у відповідності до
Закону України «Про державну службу» з
04.05.2011 року.

20 вересня 2013 року позивач звернулась до
відповідача із заявою про перерахунок
пенсії з урахуванням виплат, які
включені до графи «інші виплати»,
надавши довідку Управління
житлово-комунального господарства
Стаханівської міської ради від 10.09.2013
року № 28 про складові заробітної плати
за останні 24 календарні місяці роботи,
за період з травня 2009 року до квітня 2011
року, але листом Управління Пенсійного
фонду України в м.Стаханові Луганської
області від 25 вересня 2013 року № 225/Ц-2 у
здійсненні такого перерахунку
позивача було відмовлено у зв'язку з
тим, що матеріальна допомога на
оздоровлення та індексація, як
складові заробітної платні державного
службовця статтею 33 Закону України
«Про державну службу не передбачені
(а.с. 9).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що на
матеріальну допомогу на оздоровлення
та індексацію нараховувались страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, тому дії
відповідача, який не включив зазначені
суми для визначення розміру заробітної
плати, з якої позивачу виплачується
пенсія є неправомірними і вимоги
позивача підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції з наступних
підстав.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року №108/95ВР
"Про оплату праці" встановлено, що
заробітна плата це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне
забезпечення" врегульовано види
оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (далі
Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічна позиція висловлена
Верховним судом України в постанові
від 20.02.2012 року . Частиною першою статті
244-2 КАС України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами)
касаційної.: інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Оскільки з довідок позивача
вбачається, що на суми матеріальної
допомоги на оздоровлення та індексацію
заробітної плати за роботу на
державній службі нараховані страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, то вони є
складовою заробітної плати позивача та
зобов'язанні враховуватись при
обчислення пенсії.

Колегія судів зазначає, що суд першої
інстанції задовольняючи позовні
вимоги, не звернув уваги на
процесуальні обмеженні, встановлені
Кодексом адміністративного
судочинства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно частини 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
(зі змінами, внесеними розділом XII
„Прикінцеві положення" Закону України
від 07 липня 2010 року № 2453-УІ "Про
судоустрій і статус суддів", який
набрав чинності 30 липня 2010 року)
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, з
позовом до суду позивач звернулась
12.11.13 року (згідно штампу вхідної
кореспонденції суду), хоча ставить
питання про порушення її прав з 04.05.2011
року, тобто за час, більший ніж як шість
місяців.

Юридична необізнаність позивача не
може бути визнана поважною причиною
для поновлення йому строку звернення
до суду. Закони, інші
нормативно-правові акти, судові
рішення є доступними для ознайомлення
всіма громадянами, і можливість
обізнаності людини про те чи інше
положення законодавства залежить
виключно від бажання такої людини.

Обставини, які б заважали (робили б
неможливим) зверненню позивача до суду
з цим позовом, за матеріалами справи
відсутні та позивачем в позовній заяві
не наведені.

Оскільки, позивач звернулась до суду за
захистом своїх прав 12.11.2013 року та
поважних причин його пропущення у
своїй заяві не навела, колегія суддів
вважає за необхідне залишити без
розгляду вимоги позивача за період з 04
травня 2011 року по 11 травня 2013 року,
тобто за час, який передував
шестимісячному терміну до моменту
звернення до суду.

Тобто, задовольнивши позовні вимоги в
цій частині, суд першої інстанції
допустився порушень процесуального і
матеріального права, залишивши без
уваги положення статей 99 і 100 КАС
України у зв'язку з пропущенням
позивачем строку звернення до суду.

В спільному інформаційному листі
Вищого адміністративного суду України
від 06.09.2011 № 1400/1/6/13-11 та Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 06.09.2011 № 1080/0/4-11 звернуто
увагу, що спори про нарахування
суб'єктом владних повноважень та
проведення соціальних виплат є
публічно-правовими, а тому під час
вирішення питання щодо дотримання
позивачами строку звернення до
адміністративного суду необхідно
керуватись нормами статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Отже, судом першої інстанції були
неправильно застосовані норми права,
що призвело до невірного вирішення
справи, у зв'язку з чим його постанова в
зазначеній вище частині підлягає
скасуванню.

Керуючись статтями 24, 99-100, 160, 167, 184, 195,
183-2 ,198, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Стаханові
Луганської області - задовольнити
частково.

Постанову Стахановського міського
суду Луганської області від 11 грудня 2013
р. у справі № 432/7550/13-а в частині
задоволення позовних вимог з 04.05.2011
року по 11.05.2013 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в м.Стаханові
Луганської області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання
призначити пенсію за період з 04.05.2011
року по 11.05.2013 року - залишити без
розгляду.

В решті постанову Стахановського
міського суду Луганської області від 11
грудня 2013 р. у справі № 432/7550/13-а за
період з 12.05.2013 - залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді
Т.Г.Арабей

І.В.Геращенко

Л.В.Губська