Справа № 872/15338/13
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2013-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2013 р. справа № 804/11412/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Нагорної Л.М.

суддів: Кругового
О.О. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового
засідання: Федосєєвої Ю.В.

представників позивача - Козаченко О.О.
(довіреність від 01.12.2013), Супрун О.В.
(довіреність від 01.12.2013),

представника відповідача - Гагарського
А.П. (довіреність від 18.09.2013),

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в
м.Дніпропетровську апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
вересня 2013 року в адміністративній
справі № 804/11412/13-а за позовом
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія
«Дніпроінмед» до Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень ,-

встановив:

Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Дніпроінмед» (далі
- Позивач) звернулося з позовом до
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області ( далі -
Відповідач), у якому просило визнати
нечинними податкові
повідомлення-рішення від 13.08.2013 року за
№ , № та № 003731502,
якими Товариству нараховано
зобов'язання по авансовим внескам з
податку на прибуток страхових
організацій, включаючи філіали
аналогічних організацій у сумі 640503,00
грн. та нараховано штрафні (фінансові)
санкції у сумі 160125,75 грн., по кожному
відповідно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Товариство, як страховик у розумінні
Закону України "Про страхування",
правомірно зменшило дохід від
страхової діяльності на суму
здійсненого ними перестрахування,
оскільки ст. 156 ПК України у новій
редакції не встановлює будь-яких
обмежень щодо її застосування при
укладанні договорів перестрахування,
за якими у перестрахування передаються
ризики за договорами страхування, які
хоча і були укладені у 2012 році, але
продовжували діяти у 2013 році. Крім того,
маючи відповідний штат працівників,
які, усі без винятку, за виконання своїх
трудових обов'язків, що в цілому
забезпечують належу діяльність
Товариства і направлені на
забезпечення його всебічного
функціонування, як страховика,
отримували заробітну плату, яка, згідно
із положеннями ст. 138 ПК України,
входить до складу витрат. За таких
обставин такі витрати у повному обсязі
правомірно включено до витрат
Товариства за звітний період. Щодо
встановленого, за позицією
Відповідача, порушення Товариством
абз. 4 п. 57.1 ст. 57 ПК України, оскільки за
результатами перевірки ніби то не
підтверджено неотримання прибутку або
отримання збитку, просять врахувати, що
Відповідач обґрунтовує таке порушення
саме безпідставним застосуванням
Товариством приписів статті 156
Податкового кодексу України у новій
редакції, що по своїй суті є помилковим
висновком, про що зазначалось раніше. (
а.с. 3-9 т.1 )

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
вересня 2013 року позовні вимоги ПрАТ СК
«Дніпроінмед» задоволено частково.
Оскаржувані податкові
повідомлення-рішення від 13.08.2013 року за
№ , № та № 003731502 скасовані.
У задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Постанова суду обґрунтована тим, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення від 13.08.2013р. за №
, №, № прийняті без
урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, не
пропорційно, зокрема, без дотримання
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав та
інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямовані ці рішення. При цьому
дії Позивача щодо відображення
показників податкової звітності
Товариства повністю узгоджуються з
приписами , зокрема, статті 12 Закону
України "Про страхування" , статті 156
Податкового кодексу України у новій
редакції (далі - ПК УКраїни), та п. 8
підрозділу ; розділу 10 Прикінцевих та
перехідних положень ПК України, а
також п.п.138.8.2 п. 138.8 ст. 138 ПК України,
згідно з яким до складу прямих витрат
на оплату праці включаються заробітна
плата та інші виплати робітникам,
зайнятим у виробництві товарів
(виконанні робіт, наданні послуг), які
можуть бути безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкта витрат. (а.с. 198-206 т.2)

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Відповідач - Державна
податкова інспекція у Жовтневому
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області подала
апеляційну скаргу, у якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права, просила
скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2013 року у частині задоволених вимог.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовані висновками Акту
перевірки від 26.07.2013р. за №356/222/21870998 та
тим, що зменшення Позивачем доходу від
страхової діяльності на суму
перестрахування за отриманими у 2012
році платежами не відповідає вимогам
статті 156 ПК України, так як у 2012 році
здійснювалось відображення показників
за іншими перерахунками. Крім того,
Позивачем безпідставно віднесено до
складу витрат заробітну плату,
нараховану працівникам, посадові
обов'язки яких пов'язані з іншою, ніж
страхова діяльність, або посадові
обов'язки яких пов'язані як із
страховою так із іншою діяльністю, які
по відношенню до загальної суми
нарахованої заробітної плати за перший
квартал 2013 року склали 27.03%, в тому
числі, заробітна плата - 201058 грн. Отже,
вищезазначене у своїй сукупності
свідчить про порушення Позивачем абз. 4
та 8, а також і абз 7 п.57.1 ст. 57 ПК України.

Позивач - ПрАТ СК «Дніпроінмед» надало
заперечення до апеляційної скарги, у
яких просять апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції - без змін, як
законне і обґрунтоване. Зазначають, що
при здійсненні своєї діяльності, а
також ведення бухгалтерського обліку
господарської діяльності Товариства
та оформлення податкової звітності
здійснено ними на підставі належно
оформлених первинних документів та у
відповідності до чинного
законодавства, що регулює дані
правовідносини .

У судовому засіданні апеляційної
інстанції представник Відповідача
вимоги апеляційної скарги підтримав та
просив її задовольнити із підстав, у
ній зазначених.

Представники Позивача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечували та просили врахувати
надані ними до суду обґрунтування
правомірності своїх дій та
помилковості висновків податкового
органу.

Заслухавши представників сторін,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що у період з
01.07.2013 по 12.07.2013 та з 15.07.2013 по 19.07.2013 року
уповноваженими фахівцями податкового
органу, на підставі положень п.п.78.1.1. п.
78.1 ст. 78 ПК України, була проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка ПрАТ СК «Дніпроінмед» з
питань дотримання вимог податкового та
іншого законодавства при формуванні
доходів та витрат, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування, за
період з 01.01.2013р. по 31.03.2013 року.

За результатами перевірки складено акт
від 26.07.2013р. за №356/222/21870998, з висновками
про порушення Позивачем абзацу 4 п.57.1
ст. 57 ПК України, внаслідок чого до
бюджету не сплачено щомісячний
авансовий внесок з податку на прибуток
у порядку і в строки, які встановлені
для місячного податкового періоду у
розмірі не менше 1/12 нарахованої до
сплати суми податку за попередній
звітній (податковий) рік без подання
податкової декларації, який є
узгодженим податковим зобов'язанням на
загальну суму 1921509 грн., у тому числі за
квітень 2013 року - 640503 грн., за травень 2013
року - 640503 грн., за червень 2013 року - 640503
гривні. (а.с. 15-30 т.1)

На підставі акту перевірки
Відповідачем винесено податкові
повідомлення-рішення, а саме:

- за № , яким Позивачу нараховано
зобов'язання по авансовим внескам з
податку на прибуток страхових
організацій, включаючи філіали
аналогічних організацій у сумі 640503,00
грн. та нараховано штрафні (фінансові)
санкції у сумі 160125,75 грн.;

- за №, яким нараховано
зобов'язання по авансовим внескам з
податку на прибуток страхових
організацій, включаючи філіали
аналогічних організацій у сумі 640503,00
грн. та нараховано штрафні (фінансові)
санкції у сумі 160125,75 грн.;

- за №, яким нараховано
зобов'язання по авансовим внескам з
податку на прибуток страхових
організацій, включаючи філіали
аналогічних організацій у сумі 640503,00
грн. та нараховано штрафні (фінансові)
санкції у сумі 160125,75 грн.

Визнання протиправними та скасування
зазначених податкових
повідомлень-рішень і було предметом
судового спору.

Щодо фактичних обставин справи, як то -
укладення у 2013 році між ПрАТ СК
«Дніпроінмед» (цедент) та приватним
акціонерним товариством "Страхова
компанія "Прогрес-Фонд", ТДВ "СК
"Авангард" (цессіонери) договорів про
співробітництво у галузі
факультативного перестрахування
(цессії) від 02.01.2013р. за № ПФ-0102/01, від
20.02.2013р. за № АВ-2002/13, направлених на
виконання умов оригінальних договорів,
укладених у 2012 році та продовжуючих
свою дію і у 2013 році, заперечень у
сторін не виникало, як не виникло і
заперечень щодо встановлення факту
перестрахування сум страхових
платежів, страхових премій, які були
отримані у 2012р. на загальну суму 13906983
грн. та зменшення на цю суму доходу
страховика звітного податкового
періоду - першого кварталу 2013р., у
результаті чого підприємством не
отримано прибутку від страхової
діяльності. При цьому факт здійснення
виплати перестраховикам
перестрахувальної премії у 2013 році
об'єктивно підтверджено платіжними
дорученнями, що містяться в матеріалах
справи.

За позицією податкового органу за
вищевказаних обставин зменшення
Позивачем доходу від страхової
діяльності на суму перестрахування за
отриманими у 2012 році платежами не
відповідає вимогам статті 156 ПК
України, так як у 2012 році здійснювалось
відображення показників за іншими
перерахунками.

За позицією Товариства - за договорами
перестрахування страхується ризик
самого страховика на випадок
здійснення страхової виплати за
страховими випадками, що відбулися,
який страховик розподіляє з
перестраховиком та сплачує останньому
відповідно перестрахувальну премію (
стаття 987 ЦУ України та стаття 12 Закону
України «Про страхування». При цьому
таку діяльність слід віднести саме до
страхової, що слідує із приписів статті
31 Закону України «Про страхування»,
оскільки передання частини страхового
ризику від одного страховика до іншого
передбачає захист портфеля страховика
від надмірних виплат за окремими
страховими ризиками та є необхідною
умовою для забезпечення
платоспроможності страховиків.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про
помилковість висновків податкового
органу щодо доведеності за
вищевказаних обставин порушення
Позивачем у 2013 році приписів статті 156
ПК України.

Відповідно до статті 987 ЦК України за
договором перестрахування страховик,
який уклав договір страхування,
страхує в іншого страховика
(перестраховика) ризик виконання
частини своїх обов'язків перед
страхувальником. Страховик, який уклав
договір перестрахування, залишається
відповідальним перед страхувальником
у повному обсязі відповідно до
договору страхування.

Стаття 12 Закону України "Про
страхування" визначає перестрахування
як - страхування одним страховиком
(цедентом, перестрахувальником) на
визначених договором умовах ризику
виконання частини своїх обов'язків
перед страхувальником у іншого
страховика (перестраховика) резидента
або нерезидента, який має статус
страховика або перестраховика, згідно
з законодавством країни, в якій він
зареєстрований.

Відповідачем не спростовано, що згідно
з умовами укладених у 2013 році договорів
перестрахування, за якими ПрАТ СК
«Дніпроінмед» були передані у
перестрахування свої ризики виконання
обов'язків перед страхувальниками за
договорами страхування, які хоча і
укладались у 2012 році, але продовжували
діяти і у 2013 році ( тобто, були чинними і
не оспорювались), як не спростовано і
те, що Позивачем була сплачена
перестрахувальна премія
перестраховикам у розмірах згідно
договору, що підтверджується
платіжними дорученнями.

Зауважень щодо оформлення первинних
документів за вищевказаними
договорами у податкового органу не
виникало.

Підпунктом 156.1.1 пункту 156.1 статті 156 ПК
України у редакції, чинній з 01.01.2013 року,
визначено що для цілей оподаткування
під доходом від страхової діяльності
розуміється сума доходів страховика,
нарахована протягом звітного періоду,
у тому числі (але не виключно) у вигляді:

1) страхових платежів, страхових
внесків, страхових премій, нарахованих
страховиком за договорами страхування,
співстрахування і перестрахування
ризиків на території України або за її
межами протягом звітного періоду,
зменшених з урахуванням вимог цього
підпункту на суму страхових платежів,
страхових внесків, страхових премій,
нарахованих страховиком за договорами
перестрахування. При цьому страхові
платежі, страхові внески, страхові
премії за договорами співстрахування
включаються до складу доходів
страховика (співстраховика) тільки в
розмірі його частки страхової премії,
передбаченої договором
співстрахування;

2) інвестиційного доходу, нарахованого
страховиком від розміщення коштів
резервів страхування життя;

3) суми винагород, належних страховику
за укладеними договорами страхування,
співстрахування, перестрахування;

4) доходів від реалізації права
регресної вимоги страховика до
страхувальника або іншої особи,
відповідальної за заподіяні збитки в
частині перевищення над виплаченими
страховими відшкодуваннями;

5) нарахованих відсотків на депоновані
премії за ризиками, прийнятими у
перестрахуванні;

6) суми санкцій за невиконання умов
договору страхування, визначеної
боржником добровільно або за рішенням
суду;

7) суми винагород, нарахованих
страховиком за надання ним послуг
сюрвейєра, аварійного комісара та
аджастера, страхового брокера та
агента;

8) суми повернення частки страхових
платежів (внесків, премій) за
договорами перестрахування у разі їх
дострокового припинення;

9) винагород і тантьєм (форм винагороди
страховика з боку перестраховика) за
договорами перестрахування;

10) інших доходів, нарахованих
страховиком у межах страхової
діяльності.

При цьому слід зазначити , що
приписи зазначеної статті у новій
редакції не встановлюють будь-яких
обмежень щодо її застосування при
укладанні договорів перестрахування,
за якими у перестрахування передаються
ризики за договорами страхування 2012
року, які продовжують свою дію і у 2013
році, та положення статті не
конкретизують, про який саме звітний
період йдеться мова.

В той же час, згідно із п. 152.9 ст. 152 ПК
України, для цілей розділу 3 ПК України
використовуються такі податкові
періоди: календарні квартал, півріччя,
три квартали, рік. Базовим податковим
(звітним) періодом для цілей цього
розділу є календарний квартал. Звітний
податковий період починається з
першого календарного дня податкового
періоду і закінчується останнім
календарним днем податкового періоду.

Отже, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що податковий період
у 2013році для Позивача розпочався з
01.01.2013 року та Товариством правомірно
зменшено суму доходу від страхової
діяльності на суму здійсненого у 2013
році перестрахування, що у свою чергу
свідчить про недоведеність порушення
Позивачем положень п.п. 156 1.1 п. 156.1статті
156 ПК України у новій редакції та
відсутність підстав для винесення
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення.

Щодо висновків податкового органу про
порушення Позивачем вимог п.п.156.3.1, 156.3.2
п. 156.3 ст. 156 ПК України, які за їх
позицією виразились у тому, що
Позивачем безпідставно віднесено до
складу витрат заробітну плату,
нараховану деяким працівникам,
посадові обов'язки яких пов'язані з
іншою, ніж страхова діяльність, або
посадові обов'язки яких пов'язані як із
страховою так із іншою діяльністю,
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.п.14.1.27 п.14.1 статті 14
Податкового кодексу України витрати -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Згідно з п.138.1 статті 138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Відповідно до п. 138.8 ст. 138 ПК України
собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається з витрат,
прямо пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, а саме:

- прямих матеріальних витрат;

- прямих витрат на оплату праці.

Відповідно до п.п.138.8.2 п. 138.8 ст. 138 ПК
України до складу прямих витрат на
оплату праці включаються заробітна
плата та інші виплати робітникам,
зайнятим у виробництві товарів
(виконанні робіт, наданні послуг), які
можуть бути безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкта витрат.

Згідно із приписами статті 2 Закону
України "Про страхування", предметом
безпосередньої діяльності страховика
може бути лише страхування,
перестрахування і фінансова
діяльність, пов'язана з формуванням,
розміщенням страхових резервів та їх
управлінням. Дозволяються виконання
зазначених видів діяльності у вигляді
надання послуг для інших страховиків
на підставі укладених
цивільно-правових угод, надання послуг
(виконання робіт), якщо це
безпосередньо пов'язано із зазначеними
видами діяльності, а також будь-які
операції для забезпечення власних
господарських потреб страховика.

Сторонами визнано, що згідно штатного
розпису у Позивача мається відповідний
штат працівників, який у повному обсязі
має забезпечувати діяльність
страховика - ПрАТ СК «Дніпроінмед». При
цьому, щодо суми нарахованої
заробітної плати згідно штатного
розпису та включення її у повному
обсязі до складу прямих витрат по
заробітній платі - заперечень у сторін
не виникає.

За позиціє перевіряючих, зайняття
таких посад, як генеральний директор,
працівники бухгалтерії, юридичного
відділу, фахівці з фінансів, економіки,
водії та прибиральниці, а, відповідно, і
нарахована таким працівникам
заробітна плата, безпідставно включена
Позивачем до складу прямих витрат по
заробітній платі, оскільки посадові
обов'язки зазначених працівників
пов'язані з іншою, ніж страхова
діяльність, або їх посадові обов'язки
пов'язані як із страховою так із іншою
діяльністю. При цьому будь-якого
правового обґрунтування таке
припущення Відповідача не містить.

В той же час, штатний розпис Товариства
складений таким чином, щоби у повному
обсязі та якнайкраще забезпечити
діяльність страхової компанії в
цілому. Щодо визначення чисельного та
кваліфікаційного (розподіленого по
професіях) штату працівників
страховика заперечень у Відповідача не
виникало.

З огляду на те, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану ним роботу і
розмір якої залежить від складності та
умов виконуваної роботи,
професійно-ділових якостей працівника,
результатів його праці та
господарської діяльності
підприємства, установи, організації і
максимальним розміром не обмежується
(стаття 94 Кодексу законів про працю),
висновки податкового органу про
безпідставне включення Позивачем до
витрат нарахованої та виплаченої
заробітної плати штатним працівникам
по вибірковим професіям, визнається
колегією суддів безпідставним. Більш
того, визначення саме перевіряючими на
свій розсуд, яка із займаних посад
пов'язана із страховою діяльністю
Позивача, а яка - пов'язана з іншою, ніж
страхова діяльність, або частково - з
тією та іншою діяльністю одночасно
(цікаво, у яких пропорціях), не містить
під собою правового підґрунтя, є лише
їх особистим судженням та знаходиться
поза межами повноважень податкового
органу.

За таких обставин висновок суду першої
інстанції про недоведеність
Відповідачем наявності у діях Позивача
порушень п.п.156.3.1, 156.3.2 п. 156.3 ст. 156 ПК
України, є законним та обґрунтованим,
як наслідок - скасування оскаржуваного
податкового повідомлення рішення з цих
підстав також згоджується з
вищевказаними правовими нормами, що
регулюють дані правовідносини.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.. 200, 205,206 КАС
України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
вересня 2013 року в адміністративній
справі № 804/11412/13-а - без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України у
порядку та строки, передбачені статтею
212 КАС України.

Повний текст ухвали складено 27 грудня
2013 року.

Головуючий:
Л.М. Нагорна

Суддя:
О.О. Круговий

Суддя:
О.В. Юхименко