Справа № К/9991/81012/11-С
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/81012/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Сороки М.О.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Дзержинську Донецької області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в м.
Дзержинську Донецької області на
постанову Дзержинського міського суду
Донецької області від 14 жовтня 2009 року
та ухвалу Апеляційного суду Донецької
області від 26 вересня 2011 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2009 року позивач звернувся в
суд із позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Дзержинську Донецької області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Дзержинського міського
суду Донецької області від 14 жовтня 2009
року позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії
відповідача та зобов'язано ) здійснити
перерахунок та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення за 2008 рік,
виходячи з розмірів, встановлених ст..48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з урахуванням виплачених
сум.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, відповідач звернувся
зі скаргою до суду апеляційної
інстанції щодо скасування зазначеного
вище рішення.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 26 вересня 2011 року
апеляційну скаргу відповідача
відхилено, постанову суду першої
інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись із постановою суду
першої та ухвалою суду апеляційної
інстанцій, відповідач звернувся із
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, в якій
просить скасувати судові рішення,
ухвалити рішення, яким відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач віднесений до 1
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, є
учасником ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи, інвалідом
2-ї групи, відповідно до вимог ст..48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на щорічну
допомогу на оздоровлення.

Статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», щорічна допомога на
оздоровлення виплачується інвалідам 2
групи в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат.

Відповідно Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік» дія
ст.. 48 «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» була
зупинена.

Зупинення дії ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік», визнані такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України N 10-рп від
22 травня 2008 року.

Таким чином, за конституційними
нормами, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконним актами, суд
дійшов правильного висновку, що при
визначенні розміру щорічної допомоги
на оздоровлення позивачеві,
застосуванню підлягає ст..48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з якої вбачається, що під час
визначення розміру виплат за основу їх
нарахування береться мінімальна
заробітна плата, а не наведені в
апеляційній скарзі постанови Кабінету
Міністрів України №836 від 26 липня 1996
року «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та №562 від
12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», які істотно звужують
обсяг встановлених законом прав
позивача.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, висновок суду
щодо обов»язку відповідача виплатити
позивачу допомогу на оздоровлення за
2008 рік на підставі ст..48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі 5
мінімальних заробітних плат є
обґрунтованим.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що вказану допомогу позивачу було
виплачено після 22 травня 2008 року,
висновки судів попередніх інстанцій
відповідають обставинам справи,
наданим доказам та нормам
матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Дзержинську Донецької області
залишити без задоволення, постанову
Дзержинського міського суду Донецької
області від 14 жовтня 2009 року та ухвалу
Апеляційного суду Донецької області
від 26 вересня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді