Справа № 2а-5420/12/1070
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2013-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-5420/12/1070
Головуючий у 1-й інстанції: Волков А.С.
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

26 листопада 2013 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Ключковича В.Ю., Петрика І.Й.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 28 листопада
2012 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Міського відділу
Державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції про скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_2 звернувся до
Київського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до Міського
відділу Державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції, в якому просив
скасувати постанову про відкриття
виконавчого провадження від 17.07.2012 року
ВП № 33503884.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 28 листопада
2012 року в задоволенні позову
відмовлено.

Позивач не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким задовольнити його позов в
повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач ОСОБА_2 є фізичною особою -
підприємцем та є страхувальником в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування, у
зв'язку з чим перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України у
м. Біла Церква Київської області.

У березні 2012 року Управлінням
Пенсійного фонду України у м. Біла
Церква Київської області на підставі
статті 25 Закону України від 08.07.2010 №
2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" було видано
вимогу від 30.03.2012 № Ф-107-У про сплату
суми недоїмки зі сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в розмірі 3898,30
грн. Дана вимога, яка набрала чинності
07.07.2012, була отримана позивачем 04.05.2012,
що підтверджується копією
повідомлення про вручення поштового
відправлення (код 093).

13 липня 2012 року Управління Пенсійного
фонду України у м. Білій Церкві
Київської області звернулось до
міського відділу державної виконавчої
служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
Київської області із заявою про
відкриття виконавчого провадження та
стягнення з ФОП ОСОБА_2 боргу зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
3898,30 грн. на підставі вимоги про сплату
боргу від 30.03.2012 №Ф-107-У.

Постановою державного виконавця
міського відділу державної виконавчої
служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
Київської області від 17.07.2012 ВП
№ 33503884 було відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
вищевказаної вимоги та надано боржнику
семиденний строк для добровільного
виконання вимоги із часу отримання ним
постанови.

На момент розгляду справи вимога
територіального управління Пенсійного
фонду України про сплату боргу від
30.03.2012 №Ф-107-У відповідачем в
добровільному порядку виконана не
була.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи колегія суддів зважає
на наступне.

Відповідно до ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, визначаються
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" від 8
липня 2010 року № 2464-VI (далі по тексту -
Закон № 2464-VI).

Статтею 7 вказаного Закону визначено
базу нарахування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Для платників - роботодавців,
визначених пунктом 1 (крім абзацу
сьомого) частини першої статті 4 та
платників - найманих працівників,
визначених пунктами 2, 3, 6, 7 і 8 частини
першої статті 4 Закону № 2464-VI, єдиний
внесок нараховується на суму
нарахованої заробітної плати за видами
виплат, які включають основну та
додаткову заробітну плату, інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати, у тому числі в натуральній
формі, що визначаються відповідно до
Закону України «Про оплату праці».

Згідно пункту 4.3.5 Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 27.09.2010 р. N 21-5 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 27 жовтня 2010 р. за N 994/18289,
визначення видів виплат, що
відносяться до основної, додаткової
заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат, при нарахуванні єдиного внеску
передбачено Інструкцією зі статистики
заробітної плати, затвердженою наказом
Державного комітету статистики
України від 13.01.2004 р. N 5, зареєстрованою
в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 р.
за N 114/8713.

Перелік видів виплат, що здійснюються
за рахунок коштів роботодавців, на які
не нараховується єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
22.12.2010 р N 1170.

Розмір єдиного внеску встановлюється у
відсотках від суми заробітної плати та
залежить від класу професійного ризику
виробництва, установленого для
роботодавця за основним видом його
діяльності і становить від 36,76 % до 49,7 %.

Для бюджетних установ (незалежно від
визначеного їм класу професійного
ризику виробництва) розмір для
нарахування єдиного внеску становить
36,3 %.

Для роботодавців, які використовують
працю найманих працівників із числа
осіб льотних екіпажів повітряних суден
цивільної авіації (пілоти, штурмани,
бортінженери, бортмеханіки,
бортрадисти, льотчики-наглядачі) і
бортоператорів, які виконують
спеціальні роботи в польотах, єдиний
внесок встановлюється у розмірі 45,96 %
визначеної бази нарахування для цих
осіб.

Підприємства, установи, організації за
працюючих інвалідів сплачують єдиний
внесок у розмірі 8,41 %.

Нарахування єдиного внеску для
найманих працівників (крім платників,
зазначених у ч. 9 статті 8 Закону)
здійснюється у розмірі 3,6 % сум
нарахованої заробітної плати за видами
виплат.

Базою для нарахування єдиного внеску
для платників роботодавців (крім
платників, зазначених у абзаці сьомому
частини 1 статті 4 Закону), які
використовують працю фізичних осіб за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у свідоцтві про
державну реєстрацію її як підприємця) є
винагорода, що виплачується такій
фізичній особі за виконання робіт
(надання послуг). Єдиний внесок на суми
такої винагороди нараховується
роботодавцем у розмірі 34,7 %. Для
платників - фізичних осіб єдиний внесок
нараховується у розмірі 2,6 % винагороди
за цивільно-правовими договорами.

Згідно частини 8 статті 9 Закону № 2464-VI
(в редакції, що діяла на момент
виникнення спірних правовідносин),
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом.

При цьому платники, зазначені у пункті 1
частини першої статті 4 цього Закону,
під час кожної виплати заробітної
плати (доходу, грошового забезпечення),
на суми якої (якого) нараховується
єдиний внесок, одночасно з видачею
зазначених сум зобов'язані сплачувати
нарахований на ці виплати єдиний
внесок у розмірі, встановленому для
таких платників (авансові платежі).
Винятком є випадки, якщо внесок,
нарахований на ці виплати, вже
сплачений у строки, встановлені
абзацом першим цієї частини, або за
результатами звірення платника з
територіальним органом Пенсійного
фонду за платником визнана переплата
єдиного внеску, сума якої перевищує
суму внеску, що підлягає сплаті, або
дорівнює їй. Кошти перераховуються
одночасно з отриманням
(перерахуванням) коштів на оплату праці
(виплату доходу, грошового
забезпечення), у тому числі в
безготівковій чи натуральній формі.
При цьому фактичним отриманням
(перерахуванням) коштів на оплату праці
(виплату доходу, грошового
забезпечення) вважається отримання
відповідних сум готівкою, зарахування
на рахунок одержувача, перерахування
за дорученням одержувача на будь-які
цілі, отримання товарів (послуг) або
будь-яких інших матеріальних цінностей
у рахунок зазначених виплат, фактичне
здійснення з таких виплат відрахувань
згідно із законодавством або
виконавчими документами чи будь-яких
інших відрахувань.

Базовим звітним періодом є календарний
місяць, а для платників, зазначених в
абзацах третьому та четвертому пункту 1
частини першої статті 4 цього Закону, -
календарний рік.

Обчислення і сплата єдиного внеску за
платників, зазначених у пунктах 2, 3, 6, 7,
8, 9 та 11 частини першої статті 4 цього
Закону, здійснюються платниками,
зазначеними у пункті 1 частини першої
статті 4 цього Закону, за рахунок сум, на
які внесок нарахований (ч.9 ст. 9 Закону).

Відповідно до частини 10 вказаної
Статті, днем сплати єдиного внеску
вважається:

1) у разі перерахування сум єдиного
внеску з рахунку платника на
відповідні рахунки Пенсійного фонду -
день списання банком або Державним
казначейством України суми платежу з
рахунку платника незалежно від часу її
зарахування на рахунок Пенсійного
фонду; 2) у разі сплати єдиного
внеску готівкою - день прийняття до
виконання банком або іншою установою -
членом платіжної системи документа на
переказ готівки разом із сумою коштів у
готівковій формі.

Згідно із частиною 11 статті 9 Закону №
2464-VI, у разі несвоєчасної або не в
повному обсязі сплати єдиного внеску
до платника застосовуються фінансові
санкції, передбачені цим Законом, а
посадові особи, винні в порушенні
законодавства про збір та ведення
обліку єдиного внеску, несуть
дисциплінарну, адміністративну,
цивільно-правову або кримінальну
відповідальність згідно із законом.

При дослідженні матеріалів справи
колегією суддів було встановлено, що за
відповідачем рахується заборгованість
по сплаті єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 3898,30 грн.

У відповідності до статті 25 Закону №
2464-VI територіальним органом Пенсійного
фонду України було видано вимогу про
сплату боргу від 30.03.2012 №Ф-107-У, яка була
отримана позивачем 04.05.2012, що
підтверджується наявною в справі
копією повідомлення про вручення
поштового відправлення (код 093,
а.с. - 31).

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті
17 Закону України «Про виконавче
провадження», підлягають виконанню
державною виконавчою службою зокрема
такі виконавчі документи, як рішення
інших органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу.

Абзацом другим частини четвертої
статті 25 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" передбачено, що
вимога про сплату недоїмки з єдиного
внеску є виконавчим документом.

Згідно частини п'ятої зазначеної
Статті, вимога територіального органу
Пенсійного фонду про сплату недоїмки
або рішення суду щодо стягнення суми
недоїмки виконується державною
виконавчої службою в порядку,
встановленому законом.

Положенням частини чотирнадцятої
статті 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", передбачено, що рішення
органу Пенсійного фонду про
нарахування пені або накладення
штрафу, передбачених частинами
дев'ятою (виключена) і десятою цієї
статті, є виконавчим документом. За
змістом цієї норми у разі невиконання
чи неоскарження такого рішення воно
передається для виконання державній
виконавчій службі та страхувальнику.

Отже, у розумінні законів України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" та «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" відповідна вимога про
сплату недоїмки з єдиного внеску та
рішення органу Пенсійного фонду про
нарахування пені або накладення штрафу
є виконавчими документами, що
підлягають виконанню державною
виконавчою службою.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 17 жовтня 2013 р. у справі №
К/9991/87119/11.

В свою чергу доказів того, що вимога
Управлінням Пенсійного фонду України у
м. Біла Церква Київської області від
30.03.2012 № Ф-107-У була скасована у
визначеному законом порядку, матеріали
даної справи не містять.

За таких обставин, заявлені позивачем
вимоги колегія суддів знаходить
необґрунтованими та такими, що не
підлягають до задоволення.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що
постановлене у справі рішення суду
першої інстанції ґрунтується на вірно
встановлених фактичних обставинах
справи, яким дана належна юридична
оцінка, правильно застосовані норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та не допущено
порушень матеріального і
процесуального закону, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи, доводи викладені в
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстави для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 28 листопада
2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя
Я.М. Собків
В.Ю. Ключкович І.Й. Петрик

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Петрик І.Й.