Справа № 816/7195/13-а
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/7195/13-а

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі судді - Бойка С.С.,
розглянувши у письмовому провадженні
справу за адміністративним позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Лохвицькому районі Полтавської
області до Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

20 грудня 2013 року Управління Пенсійного
фонду України в Лохвицькому районі
Полтавської області звернулося до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості в сумі 1 515,60
грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що відповідно до
статей 14 та 15 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 є платником
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. Згідно з поданого
відповідачем розрахунку та у зв'язку з
несплатою страхових внесків в
добровільному порядку за 2010 рік
утворилась заборгованість зі сплати
страхових внесків в розмірі 1 515,60 грн.,
що підлягає стягненню в судовому
порядку.

Позивач явку свого уповноваженого
представника в судове засідання не
забезпечив, надавши до суду клопотання
про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених даною статтею, але прибули
не всі особи, які беруть участь у
справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали
справи, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідач перебуває на обліку в
Управління Пенсійного фонду України в
Лохвицькому районі Полтавської
області як платник внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

20.12.2012 Фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Лохвицькому районі
Полтавської області подано звіт про
суми нарахованого доходу
застрахованих осіб та суми нарахованих
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
органів Пенсійного фонду України за 2010
рік у таблиці 2 якого відповідачем
самостійно визначено суму внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, що підлягає сплаті, в
розмірі 2062,44 грн.

З урахуванням фактично сплачених
страхових внесків за відповідачем
рахується заборгованість в сумі 1 515,60
грн.

Управлінням Пенсійного фонду України в
Лохвицькому районі Полтавської
області винесено вимогу про сплату
боргу від 01.12.2011 № Ф 85, яка отримана
відповідачем 15.12.2011, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

У зв'язку з тим, що Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 суму внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування добровільно в повному
обсязі не сплачено, позивач звернувся
до суду з вимогою про стягнення
недоїмки зі сплати страхових внесків в
розмірі 1 515,60 грн.

Надаючи правову оцінку
обґрунтованості позовних вимог, суд
зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування визначено
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) (далі - Закон №
1058-IV).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону №
1058-IV страхувальниками відповідно до
цього Закону є роботодавці, зокрема,
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності та інші
особи (включаючи юридичних та фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований
податок, єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент),
які використовують працю фізичних осіб
на умовах трудового договору
(контракту) або на інших умовах,
передбачених законодавством, або за
договорами цивільно-правового
характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону № 1058-IV
платниками страхових внесків до
солідарної системи є страхувальники,
зазначені в статті 14 цього Закону, і
застраховані особи, зазначені в
частині першій статті 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 18 Закону № 1058-IV
страхові внески є цільовим
загальнообов'язковим платежем, який
справляється на всій території України
в порядку, встановленому цим Законом.
Страхові внески не включаються до
складу податків, інших обов'язкових
платежів, що складають систему
оподаткування. На ці внески не
поширюється податкове законодавство, а
також не можуть встановлюватися пільги
з нарахування та сплати страхових
внесків або звільнення від їх сплати.

Порядок нарахування, обчислення та
сплати страхових внесків передбачено
статтями 19, 20 Закону № 1058-IV та розділом 5
Інструкції "Про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків" на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 року № 21-1 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004
року за № 64/8663 (далі - Інструкція 21-1).

Порядок, строки подання звіту про суми
нарахованої заробітної плати
(грошового забезпечення, доходу)
застрахованих осіб і суми нарахованих
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, набутий
страховий стаж до управлінь Пенсійного
фонду України в районах, містах,
районах у містах та його форму
визначено у Порядку формування та
подання страхувальниками звіту щодо
сум нарахованих внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування органам Пенсійного фонду
України, що затверджений постановою
Пенсійного фонду України від 05.11.2009
року № 26-1 та зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 24
листопада 2009 року за № 1136/17152.

Так, відповідно до п. 2.2 зазначеного
Порядку ФО - СПД, у тому числі ті, які
обрали особливу систему оподаткування,
самі за себе і за членів сім'ї, які
беруть участь у провадженні
підприємницької діяльності; особи, які
забезпечують себе роботою самостійно -
займаються адвокатською, нотаріальною,
творчою та іншою діяльністю, пов'язаною
з отриманням доходу безпосередньо від
цієї діяльності, самі за себе формують
та подають до органів Пенсійного фонду
звіт один раз на рік до 1 квітня року,
наступного за звітним періодом.
Базовим звітним періодом для них є
календарний рік.

Згідно з п.п. 4 п. 8 розділу XV "Прикінцеві
положення" Закону № 1058-IV до набрання
чинності законом про спрямування
частини страхових внесків до
Накопичувального фонду: фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності,
які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок), та члени сімей
зазначених осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, на період дії законодавчих
актів з питань особливого способу
оподаткування сплачують страхові
внески в порядку, визначеному цим
Законом. Сума страхового внеску
встановлюється зазначеними особами
самостійно для себе та членів їх сімей,
які беруть участь у провадженні такими
особами підприємницької діяльності та
не перебувають з ними у трудових
відносинах. При цьому сума страхового
внеску з урахуванням частини
фіксованого або єдиного податку, що
перерахована до Пенсійного фонду
України, повинна становити не менше
мінімального розміру страхового
внеску за кожну особу та не більше
розміру страхового внеску, обчисленого
від максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески.

У відповідності до ч. 6 ст. 20 Закону №
1058-IV страхувальники зобов'язані
сплачувати страхові внески, нараховані
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше ніж через 20 календарних днів
із дня закінчення цього періоду.

Частиною 1 ст. 106 Закону № 1058-IV
передбачено, що у разі виявлення
своєчасно не сплачених сум страхових
внесків, страхувальники зобов'язані
самостійно обчислити ці внески і
сплатити їх з нарахуванням пені в
порядку та розмірах, визначених цією
статтею.

Згідно ч. 2 ст. 106 Закону № 1058-IV суми
страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків.

Територіальні органи Пенсійного фонду
відповідно до ч. 3 ст. 106 Закону № 1058-IV за
формою і у строки, визначені правлінням
Пенсійного фонду, надсилають
страхувальникам, які мають недоїмку,
вимогу про її сплату. У разі, якщо
страхувальник який одержав вимогу
територіального органу Пенсійного
фонду про сплату недоїмки і протягом
десяти робочих днів після її отримання
не сплатив зазначену у вимозі суму
недоїмки разом з застосованою до нього
фінансовою санкцією, включеної до
вимоги, або не узгодив вимогу з
відповідним органом Пенсійного фонду,
або не оскаржив вимогу в судовому
порядку, а також у разі якщо
страхувальник узгодив вимогу, але не
сплатив узгоджену суму недоїмки
протягом десяти робочих днів після
отримання узгодженої вимоги,
відповідний орган Пенсійного фонду
звертається в установленому порядку і
подає вимогу про сплату недоїмки до
відповідного підрозділу державної
виконавчої служби, а також має право
звернутися до суду про стягнення
недоїмки.

Станом на дату розгляду справи в суді
заборгованість в сумі 1 515,60 грн.
відповідачем в добровільному порядку
не сплачена, а тому підлягає
примусовому стягненню.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно зі статтею 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про обґрунтованість позовних вимог, та
вважає їх такими, що підлягають
задоволенню.

У відповідності до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (ід. номер НОМЕР_1 АДРЕСА_1) на
користь Управління Пенсійного фонду
України в Лохвицькому районі
Полтавської області (вул. Перемоги, 15, м.
Лохвиця, код 22532217, рахунок 6 в
ОПЕРВ ВАТ "Державний ощадний банк
України", МФО 331467) заборгованість по
платі страхових внесків в сумі 1 515,60
грн. (одна тисяча п'ятсот п'ятнадцять
гривень 60 копійок).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
С.С. Бойко