Справа № 150/1119/13-а
Суддя: Цимбалюк Л. П.
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №150/1119/13-а
Провадження по справі №2-а/150/82/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року
с.
Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької
області в складі:

головуючої: судді Л.П. Цимбалюк

при секретарі А.В. Діденко

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України у
Чернівецькому районі Вінницької
області про визнання рішення
неправомірним, визнання його нечинним
та зобов*язання призначити пенсію на
пільгових умовах, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького
районного суду з позовом до Управління
Пенсійного Фонду України у
Чернівецькому районі Вінницької
області про визнання рішення
протиправним, визнання його не чинним
та зобов'язання призначити пенсію на
пільгових умовах з дня виникнення
права на пенсію на пільгових умовах.

В своїй заяві ОСОБА_1 зазначив, що 23
серпня 2013 року звернувся до УПФУ у
Чернівецькому районі з заявою про
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах. Однак, отримав
відмову у призначенні вказаної пенсії,
обґрунтовану тим, що для отримання
пенсії за віком на пільгових умовах,
необхідно мати стаж роботи не менше 25
років, з них не менше 12 років 6 місяців
на роботах з шкідливими та важкими
умовами праці, а у ОСОБА_1 пільговий
стаж складає 6 років 6 місяців і 20 днів. У
зв*язку з вищенаведеним, для захисту
своїх прав та інтересів позивач
змушений звернутись до суду з даним
позовом.

В судовому засіданні позивач свої
вимоги підтримує та просить їх
задоволити. Зазначив, що 23 серпня 2013
року позивач звернувся до УПФУ у
Чернівецькому районі з заявою про
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах. На день звернення
ОСОБА_1 з заявою до ПФУ його пільговий
стаж становив 6 років 9 місяців 5 днів, що
стверджується трудовими книжками від
25.08.1978 року та НОМЕР_2 від 15.10.2002 року.
Крім цього, з 14.11.1974 року по 05.11.1976 року
ОСОБА_1 перебував на строковій
військовій службі у Радянській Армії,
тобто 1 рік 11 місяців 21 день, що
стверджується військовим квитком
НОМЕР_1 від 14.11.1974 року. А тому, з
урахуванням строкової військової
служби стаж ОСОБА_1, що дає право на
призначення пільгової пенсії, становив
8 років 8 місяців 26 днів. Згідно з ч.3 ст.13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» працівникам, які мають
не менше половини стажу роботи із
шкідливими і важкими умовами праці,
пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням віку,
передбаченого ст.12 цього Закону, на 1
рік за кожні 2 роки 6 місяців такої
роботи чоловікам. Таким чином, право на
пенсію на пільгових умовах виникло у
ОСОБА_1 по досягненню 57 років. Однак,
своїм рішенням від 07.006.2013 року,
відповідач відмовив ОСОБА_1 у
призначенні пенсії на пільгових
умовах. Як причину відмови відповідач
вказав, що пільговий стаж ОСОБА_1
складає 6 років 6 місяців і 20 днів. Такі
дії УПФУ у Чернівецькому районі
Вінницької області ОСОБА_1 вважає
протиправними.

Представник відповідача - головний
спеціаліст - юрисконсульт УПФУ у
Чернівецькому районі Юзвак А.М., який
діє на підставі доручення від 06.02.2013
року, №17/06-43/09, в судовому засіданні в
судовому засіданні подав заперечення
проти позову та зазначив, що згідно
підрахунків УПФУ, пільговий стаж
позивача складає 6 років 6 місяців і 20
днів, так як період роботи кочегаром в
котельні Борівської ЗОШ І-ІІІ ступенів
в період з 1 жовтня 1991 року по 14 травня
1993 року зарахувати до пільгового стажу
не видається можливим, оскільки, ОСОБА_1
працював на вказаній посаді лише в
опалювальний сезон, а в інший період
часу виконував якусь іншу роботу, яка
не належить до посадових обов*язків
кочегара. При цьому відсутні документи,
які б підтверджували фактичну роботу
позивача на посаді кочегара у вище
зазначений період. Щодо зарахування до
пільгового стажу роботи позивача
період перебування на строковій
військовій службі в лавах Радянської
армії в період з 14.11.1974 року по 05.11.1976
року, зарахувати до пільгового періоду
роботи не має можливості, оскільки,
відповідно до ст.100 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» та пункту 109
Положення про порядок призначення та
виплати державних пенсій при
призначенні пенсії на пільгових умовах
служба в складі Збройних Сил СРСР
прирівнюється до роботи, що передувала
їй. При цьому зазначений період
враховується в розмірі , який не
перевищує наявного стажу роботи, що дає
право на пенсію на пільгових умовах,
тобто строкова служба може
зараховуватися до пільгового стажу до
01.01.1992 року, якщо на момент призову на
військову службу особа працювала за
професією або займала відповідну
посаду, яка передбачала пільги. Так як,
ОСОБА_1 в період до 14.11.1974 року (момент
призову на строкову військову службу)
на посаді машиніста (кочегара котлі) не
працював, то і відповідно термін
перебування на строковій військовій
службі в стаж, якиє дає право на
призначення пенсії на пільгових умовах
зарахувати немає підстав. У зв'язку з
наведеним, вважає дії УПФУ у
Чернівецькому районі законними та
просить суд відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши в сукупності
матеріали справи, прийшов до
наступного висновку.

23 серпня 2013 року, позивач звернувся до
УПФУ у Чернівецькому районі з заявою
про призначення пенсії за віком на
пільгових умовах.

Рішенням комісії по розгляду спірних
питань, пов'язаних з призначенням
(перерахунком) та виплатою пенсій
відповідно до чинного законодавства
України про пенсійне забезпечення при
управлінні Пенсійного фонду України у
Чернівецькому районі від 7 червня 2013
року було відмовлено ОСОБА_1 в
призначенні пенсії на пільгових умовах
у зв'язку з відсутністю необхідного
пільгового стажу /а.с.31/.

Статтею 3 Основного закону людину, її
життя і здоров*я, честь і гідність,
недоторканність і безпеку визнано в
Україні найвищою соціальною цінністю.
Права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави. Держава відповідає
перед людиною за свою діяльність.
Утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов*язком
держави.

Право на соціальний захист віднесено
до основоположних прав i свобод. Це
право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ i організацій, а
також бюджетних та інших джерел i
забезпечується частиною 2 cтатті 22
Конституції України.

Конституційне право на соціальний
захист включає i право громадян на
забезпечення їх у старості. Пенсія за
віком, за вислугу років та інші її види,
що призначаються у зв*язку із трудовою
діяльністю, заслужені попередньою
працею і є однією із форм соціального
захисту. Цим визначається зміст i
характер обов'язку держави стосовно
тих громадян, які набули право на
одержання пепсії.

Статтею 46 Конституції України
встановлено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Це
право гарантується
загальнообов*язковим соціальним
страхуванням за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
та організацій і інших джерел
соціального забезпечення.

Статтею 22 Конституції України
встановлено, що конституційні права і
свободи гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст.62 Закону України, „Про
пенсійне забезпечення", основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1
Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№637, де зазначено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. За відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній трудовий стаж
встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

Відповідно до п.3 цього Порядку, у тих
випадках, коли відсутня трудова книжка,
а також у тих випадках, коли в трудовій
книжці відсутні необхідні записи або
містяться неправильні чи неточні
записи про періоди роботи, для
підтвердження трудового стажу
приймаються довідки, виписки із
наказів, особові рахунки і відомості на
видачу заробітної плати, посвідчення,
характеристики, письмові трудові
договори і угоди з відмітками про їх
виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 вказаного Порядку,
передбачено, що у тих випадках, коли в
трудовій книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років,
установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств або організацій. У
зазначених довідках має бути вказано:
періоди роботи, що зараховуються до
спеціального стажу; професія або
посада; характер виконуваної роботи;
розділ, підрозділ, пункт, найменування
списків або їх номери, до якого
включається цей період роботи;
первинні документи за час виконання
роботи, на підставі яких видана
зазначена довідка.

Відповідно до п. 15 Указу Президента
України «Про положення про Пенсійний
фонд України», пенсійний фонд
проводить у межах своїх повноважень
інформаційно-роз'яснювальну роботу
серед населення.

Аналізуючи дану норму, суд приходить до
висновку про неправомірність дій УПФУ
у Чернівецькому районі, представники
якого повинні були роз'яснити позивачу
про неповноту певних записів у
трудовій книжці позивача та
необхідність отримання довідок з місць
роботи, які підтверджували його
пільговий стаж.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними
владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілям, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суб'єкти владних повноважень
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 19 Конституції України,
передбачено, що органи державної влади
їх посадові та службові особи повинні
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

На виконання правил ч.2 ст.71 КАС України
відповідач як суб'єкт владних
повноважень, не довів правомірності
прийнятого ним рішення, про оскарження
якого заявлено позов.

Відповідно до ч.2 ст.162 Кодексу у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову, зокрема,
про визнання протиправними дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, зобов'язання відповідача
вчинити певні дії, іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, а також
виходячи зі встановленого ч. 2 ст. 71 КАС
України обов'язку саме суб'єкта владних
повноважень довести правомірність
свого рішення, дії чи бездіяльності,
суд приходить до висновку про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та
визнання таким чином дій УПФУ у
Чернівецькому районі протиправними,
нечинними та зобов'язавши комісію по
розгляду спірних питань, пов'язаних з
призначенням (перерахунком) та
виплатою пенсій відповідно до чинного
законодавства України про пенсійне
забезпечення при управлінні
Пенсійного фонду України у
Чернівецькому районі повторно
розглянути заяву ОСОБА_1 про
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах.

На підставі ст.19 Конституції України, п.
«в» ст.13, ст. 62, 83, Закону України, „Про
пенсійне забезпечення" керуючись ст.ст.
2, 3, 70, 71, 79, 86, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задоволити частково.

Визнати рішення Управління Пенсійного
фонду України у Чернівецькому районі
Вінницької області від 07.06.2013 року про
відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за
віком на пільгових умовах, -
протиправним та не чинним.

Зобов*язати комісію по розгляду
спірних питань, пов*язаних з
призначенням та виплатою пенсій
повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах.

В частині зобов*язання Управління ПФУ у
Чернівецькому районі Вінницької
області щодо призначення ОСОБА_1
пенсії за віком на пільгових умовах з
дня виникнення права на пенсію на
пільгових умовах - 20.06.2013 року, -
відмовити.

Відповідно до ст.186 КАС України
апеляційна скарга на постанову
подається до адміністративного суду
апеляційної інстанції через
Чернівецький районний суд протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до ст.160 КАС України -
з дня отриманні копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя:
Цимбалюк Л.П.