Справа № 817/3378/13-а
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"20" січня 2014 р.
Справа № 817/3378/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Охрімчук І.Г.

суддів:
Зарудяної Л.О.

Кузьменко Л.В.

розглянувши апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "29" жовтня
2013 р. у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укргідроком" до Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2013р. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Укргідроком»
звернулось до Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 29.04.2013 №,
яким позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем «Податок на
додану вартість по вітчизняних
товарах, код 14010100» в розмірі 61 215,60 грн.,
в тому числі за основним платежем 48972,5
грн. та за штрафними санкціями 12243,1 грн.
В обґрунтування позовних вимог
підприємство зазначило, що в основу
визначення податкових зобов'язань
відповідачем покладено висновок про
завищення податкового кредиту з ПДВ по
безтоварним операціям з ТОВ «ВК
Віконні системи», ПП «Електро-Лайф».
Вказав, що на законних підставах і
правомірно включив до складу
податкового кредиту з ПДВ податковий
кредит на підставі належним чином
оформлених податкових накладних.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 29.10.2013р.
адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
№ від 29.04.2013.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, відповідач звернувся до суду
з апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив постанову
суду скасувати та прийняти нову про
відмову в задоволенні позовних вимог.
Посилаючись на довідку №147/224/35987469 від
12.10.2012р. про результати проведення
зустрічної звірки ПП «Електро-Лайф»
щодо документального не підтвердження
господарських відносин з
контрагентами їх реальності та повноти
відображення в обліку за липень,
серпень 2012р. , скаржник зазначає про те,
що не підтверджено реальність
здійснення господарських відносин з
контрагентами, їх вид, обсяг, якість, а
саме встановлено відсутність об'єктів
оподаткування та неможливість
реального здіснення платником
податків операцій ПП «Електро-Лайф» по
ланцюгу постачання : постачальники - ПП
«Електро-Лайф» - покупці. На думку
скаржника, усі операції купівлі -
продажу ПП «Електро-Лайф» не
спричиняють реального настання
правових наслідків. Підприємство
здійснювало діяльність, спрямовану на
здійснення операцій пов'язаних з
наданням податкової вигоди третіх
осіб. Враховуючи висновки актів,
правочини, які були здійснені ТОВ
"ВК"Віконні Системи" та ПП
«Електро-Лайф» з контрагентами
-покупцями не спрямовані на реальне
настання правових наслідків та
суперечать інтересам держави (зокрема
здійсненні з ТОВ "Укргідроком"), то
правочини, що здійсненні з ТОВ
"Укргідроком" з контрагентами -
покупцями, а саме для ВАТ "Рівнеазот" в
частині реалізації послуг, отриманих
від ТОВ "ВК"Віконні Системи" та ПП
«Електро-Лайф» також не спрямовані на
реальне настання правових наслідків та
суперечить інтересам держави. Скаржник
зазначає, що встановлено відсутність
поставок ТОВ "Укргідроком" послуг,
умовно отриманих від ТОВ "ВК"Віконні
Системи" та ПП «Електро-Лайф» покупцям
- ВАТ "Рівнеазот" , що свідчать про
укладення угод без мети настання
реальних наслідків. Отже, як вказує
скаржник, зазначені правочини не
створюють юридичних наслідків, крім
тих, що пов'язані з їх недійсністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної
скарги, дослідивши докази, зібрані в
матеріалах справи, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
оскарженого рішення, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
вимог апеляційної скарги з огляду на
таке.

ТОВ « Укргідроком» зареєстровано
виконавчим комітетом Рівненської
міської ради за №0007165 від 17.06.2010.
Товариство взято на податковий облік в
органах державної податкової служби з
18.06.2010 за №29-23/5840, зареєстроване як
платник податку на додану вартість.
Свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість №100297866 від
16.08.2010 видане ДПІ у м. Рівне,
індивідуальний податковий номер -
63 (а.с.69). Основними видами
діяльності ТОВ «Укргідроком» за видами
КВЕД-2010 є 41.10 Організація будівництва
будівель, 43.29 Інші будівельно-монтажні
роботи, 43.91 покрівельні роботи, 46.13
Діяльність посередників у торгівлі
деревиною, будівельними матеріалами,
та санітарно-технічними засобами .

Посадовими особами ДПІ у м. Рівному у
період з 02.04.2013 по 08.04.2013 проведена
позапланова виїзна перевірка ТОВ
«Укргідроком», () з
питань дотримання вимог податкового
законодавства при проведенні
взаєморозрахунків з ТОВ «ВК Віконні
системи» (код 33972398) та ПП
«Електро-Лайф» (код 35987469) за період з
01.10.2011. по 30.09.2012.

За результатами перевірки податковим
органом зроблено висновок про
порушення позивачем вимог п. 44.1 ст. 44
розділу І, п.185.1 ст.185, п.198.1, п. 198.3, п. 198.6
ст.198 розділу V Податкового кодексу
України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями, далі - ПК України) та
прийнято податкове
повідомлення-рішення від № від
29.04.2013, яким збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем «Податок на
додану вартість по вітчизняних
товарах, код 14010100» в розмірі 61 215,60
грн., в тому числі за основним платежем
48972,5 грн. та за штрафними санкціями 12243,1
грн. (а.с.13, том 1).

Вказані порушення представниками
податкового органу пов'язуються з
придбанням позивачем
товарно-матеріальних цінностей у ТОВ
«ВК Віконні системи» та ПП
«Електро-Лайф».

Реальність здійснення господарських
операцій між ТОВ «Укргідроком» та його
контрагентами підтверджується
наступним.

По взаємовідносинам з ПП
«Електро-Лайф».

Відповідно до договору купівлі-продажу
№20/03 від 20 березня 2012 року позивачем
придбано у ПП «Електро-Лайф»
Електрогенератор Енерго ЕБ 10 в
кількості 1 штука. (а.с.90-91, том 1) Факт
приймання-передачі товару
підтверджується видатковою накладною
від 01 червня 2012 року № 60111 (а.с.93, том 1).

На підтвердження розрахунків між
сторонами та сплати сум податку на
додану вартість у складі ціни товару за
вказаними господарськими операціями
позивач отримав від ПП «Електро-Лайф»
податкову накладну від 01.06.2012 № 60111 на
загальну суму 79 785 грн. в тому числі ПДВ
в сумі 13 297,5 грн.

Використання вказаного обладнання в
господарській діяльності
підтверджується наданими позивачем
документами, а саме наказом №16 від
31.07.2012 на введення в експлуатацію
основних засобів, актом введення в
експлуатацію від 31.07.2012, даними
бухгалтерського обліку по рахунках 10
«Основні засоби» та 13 «Знос
необоротних активів». (а.с.66, 83-98, том 2).

Відповідно до договору купівлі-продажу
№1/31 від 31 липня 2012 року позивачем
придбано у ПП «Електро-Лайф»
зварювальний апарат з комбінованим
клином Твінні в кількості 1 штука. (а.с.
82-83, том 1). Факт приймання-передачі
товару підтверджується видатковою
накладною від 31 липня 2012 року № 73118
(а.с.85, том 1).

На підтвердження розрахунків між
сторонами та сплати сум податку на
додану вартість у складі ціни товару за
вказаними господарськими операціями
позивач отримав від ПП «Електро-Лайф»
податкову накладну від 31.07.2012 № 73118 на
загальну суму 120 360 грн. в тому числі ПДВ
в сумі 20 060 грн (а.с.84, том 1).

Використання вказаного обладнання в
господарській діяльності
підтверджується наданими позивачем
документами, а саме наказом №16 від
31.07.2012 на введення в експлуатацію
основних засобів, актом введення в
експлуатацію від 31.07.2012, даними
бухгалтерського обліку по рахунках 10
«Основні засоби» та 13 «Знос
необоротних активів» (а.с.66, 83-98, том 2).

Наявність на балансі ТОВ «Укргідроком»
основних засобів підтверджується
даними податкової звітності з податку
на прибуток за І-IV квартали 2012 та І
квартал 2013 року.

В підтвердження факту здійснення
вказаного виду господарської
діяльності позивачем надано договір
№13/04/24 від 24 квітня 2013 року на виконання
робіт з устрою протифільтраційного
екрану на полігоні твердих побутових
відходів в м. Коростишів Житомирської
області укладений між Виконавцем ТОВ
«Укргідроком» і Замовником ТОВ «БК
«Техбудпромсервіс» та Акт приймання
виконаних будівельних робіт № 26/1 від
26.07.2013.

Розглядаючи питання по
взаємовідносинам з ТОВ «ВК Віконні
системи», суд апеляційної інстанції
зазначає наступне.

Відповідно до договору купівлі-продажу
№349 від 31 серпня 2011 року Позивачем
придбано у ТОВ «Виробнича компанія
«Віконні системи» ручний екструдер
екстра класу «ВЕЛДПЛАСТ ЕС4» (а.с.210-211,
том 1). Факт приймання-передачі товару
підтверджується видатковою накладною
від 31 серпня 2011 року № 980 (а.с.212, том 1).

На підтвердження розрахунків між
сторонами та сплати сум податку на
додану вартість у складі ціни товару за
вказаними господарськими операціями
позивач отримав від ТОВ «ВК «Віконні
системи» податкову накладну від 31.08.2011
№ 26 на загальну суму 93 690 грн. в тому
числі ПДВ в сумі 15 615 грн (а.с.213, том 1).

Використання вказаного обладнання в
господарській діяльності
підтверджується наданими позивачем
документами, а саме наказом №25 від
20.09.2011 на введення в експлуатацію
основних засобів, актом введення в
експлуатацію від 20.09.2011, даними
бухгалтерського обліку по рахунках 10
«Основні засоби» та 13 «Знос
необоротних активів». (а.с.83-98, том 2).

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Відповідно до статті 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину
встановлена законом, такий правочин
вважається нікчемним (ч. 2 ст. 215 ЦК
України).

В силу статті 228 Цивільного кодексу
України правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Як вже зазначалось судом, податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість визначено позивачу у зв'язку з
формуванням за рахунок сум податку на
додану вартість, сплачених
контрагентам позивача у складі ціни
придбаних товарів, податкового кредиту
з податку на додану вартість. Оскільки
за висновком податкового органу угоди
з надання послуг є нікчемними, то і
формування податкового кредиту
вчинено позивачем незаконно.

Таким чином, вирішення даної справи
залежить від доведеності тверджень
податкового органу про безтоварність
господарських операцій, що покладено в
основу висновків про нікчемність
правочинів та прийнятого податкового
повідомлення-рішення, яке оспорюється
в даній справі.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» №996-XIV від 16.07.1999
(надалі - Закон України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»), господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складенні під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - після її закінчення.

Згідно абзацу 2 пункту 2.1. «Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 №88 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704,
господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те,
що будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичне здійснення
господарської операції відсутнє,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені законодавством.
Визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричинити реальні зміни майнового
стану платника податків.

Вимога щодо реальної зміни майнового
стану суб'єкта господарювання
кореспондує з положеннями розділу V
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№2755-VI (надалі - Податковий кодекс
України), яким встановлено порядок
формування платниками податків
податкового кредиту з податку на
додану вартість та визначення об'єкта
оподаткування податком на додану
вартість.

Відповідно до пункту 200.1 ст. 200
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№2755-VI сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Таким чином, для підтвердження
законності формування позивачем
податкового кредиту за господарськими
операціями з його контрагентом
необхідно підтвердження реальності
даних господарських операцій
відповідними первинними документами
бухгалтерського та податкового обліку.

В свою чергу, відповідно до пп. «а»
пункту 198.1 статті 198 розділу V
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№2755-VI, право на віднесення сум податку
до податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 розділу V
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№2755-VI, датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: або
дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг; або дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.6 статті 198 розділу V
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№2755-VI передбачено, що до податкового
кредиту не відносяться суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як вже зазначалось, до складу
податкового кредиту позивач включив
суми податку на додану вартість,
сплачені ним у складі ціни придбаних
товарів, підтверджених податковими
накладними.

Судом першої інстанції встановлено, що
надані позивачем для перевірки та в
судове засідання податкові накладні,
виписані Товариством з обмеженою
відповідальністю «Виробнича компанія
«Віконні системи» та Приватним
підприємством «Електро-Лайф»,
відповідають вимогам статті 201
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№2755-VI, претензії щодо їх форми та
змісту у відповідача відсутні.

Таким чином, первинними документами
підтверджуються факти придбання
товарно-матеріальних цінностей, їх
отримання, оплати та використання у
господарській діяльності, дані
господарські операції належним чином
відображено у бухгалтерському і
податковому обліку позивача та у
податковій звітності; право на
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість
підтверджується податковими
накладними, що підтверджує фактичне
здійснення позивачем господарських
операцій.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
13.03.2013 по справі №804/1261/13-а, визнано
протиправними дії Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби, які полягають у
проведенні перевірки ТОВ «ВИРОБНИЧА
КОМПАНІЯ «ВІКОННІ СИСТЕМИ», () в результаті яких було складено
акт про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки №
7212/224/33972398 від 21.12.2012 щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків ТОВ «Пасіфік»
за вересень 2011 року, ТОВ «Олимп» за вересень 2011 року, ПП «СВ
Гермес» за лютий,
березень 2011 року, БПП «Сура» за вересень 2011 року, ТОВ
«Хімагросервіс» за
січень 2011 року, ТОВ «Кафепродакшн» за січень 2011 року, ТОВ
«Інфотерм» за червень
2011 року, ПВП «Форест» за
червень 2011 року їх реальності та
повноти відображення в обліку.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
27.11.2012 по справі № 2а/0470/12459/12, визнано
протиправними дії Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби щодо складання
Довідки №147/224/35987469 від 12.10.2012 при
встановлені порушень за результатами
зустрічної звірки та щодо корегування
показників податкової звітності
Приватного підприємства
«Електро-Лайф» () за липень
та серпень 2012 року в електронній базі
даних «Деталізована інформація по
платнику податку на додану вартість
щодо результатів автоматичного
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту у розрізі
контрагентів на рівні ДПА України» на
підставі Довідки №147/224/35987469 від 12.10.2012.

Згідно частини першої статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, судовим рішенням, що
набрало законної сили встановлено
протиправність дій податкового органу
у тому числі в частині висновків про
відсутність у ТОВ «Виробнича Компанія
«Віконні Системи» та ПП «Електро-Лайф»
об'єктів оподаткування по операціях з
продажу товарів (послуг)
підприємствам-покупцям у період з 2011 -
2012 роки, отже самі твердження
податкового органу, на яких базуються
висновки про безтоварність
господарських операцій позивача з
контрагентами ТОВ «Виробнича Компанія
«Віконні Системи» та ПП «Електро-Лайф»
спростовані судовим рішенням, яке
набрало законної сили.

При цьому суд зазначає, що при
дослідженні факту здійснення
господарських операцій, що були
підставою для формування податкового
кредиту платника податків, оцінювати
слід відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовано дані податкового
обліку. Відносини між учасниками
попередніх ланок постачання товарів не
мають безпосереднього впливу на
дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
конкретними контрагентами. В разі
наявності у органу державної
податкової служби інформації щодо
порушення окремим платником податків
податкового законодавства, негативні
наслідки повинні застосовуватися саме
щодо цієї особи.

Згідно зі статтею 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України
(частина перша). Обставини, які були
встановлені постановою, що набрала
законної сили, в одній
адміністративній справі не можуть
оспорюватися в іншій судовій справі за
участю тих самих сторін (частина друга).

Виходячи з системного аналізу
законодавства в розрізі наведених вище
правових норм суд зазначає, що висновки
податкового органу про неправомірне
формування позивачем податкового
кредиту та як наслідок заниження
податку на додану вартість по
господарським операціям, що належним
чином підтверджені первинними
документами та відображені у
бухгалтерському та податковому обліку
позивача, є безпідставними.

Крім того, суд зазначає, що згідно ст. 67
Конституції України кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

При цьому, нормами Податкового кодексу
України від 02.12.2010 №2755-VI не встановлено
обов'язку покупця сплачувати податок
на додану вартість до бюджету у разі
несплати продавцем товару або іншою
особою суми податку на додану вартість,
отриманої від покупця у складі ціни
товару. Відповідно до положень
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№2755-VI сума податку на додану вартість,
включена до ціни товару, є податковим
зобов'язанням продавця товару і саме
продавці товару - ТОВ «Виробнича
Компанія «Віконні Системи» та ПП
«Електро-Лайф» зобов'язані сплачувати
даний податок до бюджету.

Статтею 61 Конституції України
встановлено, що юридична
відповідальність має індивідуальний
характер.

Судом не було встановлено, а
відповідачем не доведено обізнаності
позивача щодо протиправного характеру
діяльності його контрагентів, прямої
чи опосередкованої причетності до
такої протиправної діяльності з метою
отримання податкової вигоди. В той же
час, наявні записи в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців не містили в собі
інформації про можливу
недобросовісність чи фіктивність
названого контрагента позивача.

Враховуючи викладене, суд дійшов до
висновку, що ТОВ «Укргідроком», як
продавець, не може нести
відповідальність, а ні за обчислення
податків покупцями, а ні за можливу
недостовірність відомостей внесених
ними до їх бухгалтерського та
складського обліку ТМЦ, які придбані у
позивача, а ні за можливу
недостовірність відомостей про них,
наведених у зазначеному реєстрі
(аналогічної думки дотримується і
Вищий адміністративний суд України у
справі № К/9991/50772/12, ухвала від 14.11.2012.
Така ж позиція узгоджується із
практикою Європейського суду з прав
людини (Справа «Булвес» АД проти
Болгарії» заява №3991/03).

З наведеного слід зробити висновок, що
не виконання контрагентом свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету тягне відповідальність та
негативні наслідки щодо цієї особи, а
тому не може бути підставою для відмови
у праві для платника податку на
податковий кредит за наявності факту
здійснення господарської операції.

Отже, суд першої інстанції, виконавши
всі вимоги процесуального
законодавства, всебічно перевіривши
обставини справи, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, постановив обґрунтоване
рішення, в якому повно відображені
обставини, що мають значення для
справи. Висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються доказами,
дослідженими у судовому засіданні, а
тому підстав для їх перегляду з
мотивів, викладених в апеляційній
скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"29" жовтня 2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
І.Г. Охрімчук

судді: (підпис)
Л.О. Зарудяна

(підпис)
Л.В. Кузьменко

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Укргідроком" пров.Робітничий,1 офіс
3,м.Рівне,33000

3- відповідачу/відповідачам: Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області
вул.Відінська,8,м.Рівне,33023