Справа № 819/3254/13-а
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2014-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/3254/13-a

10 січня 2014 року

Тернопільський окружний
адміністративний суд, в складі:

головуючої судді Данилевич
Н.А.

при секретарі Хоростківському
О.Я.

за участю:

прокурора -
Середзінського І.В.

представника відповідача
Костюк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Тернополі
адміністративну справу за позовом
прокурора Підволочиського району до
Підволочиської районної ради про
визнання незаконним та скасування п.1
рішення сесії Підволочиської районної
ради №310 від 4 грудня 2013 року «Про
звернення до Верховної Ради України з
вимогою про невідкладний розгляд та
прийняття проекту Закону України «Про
порядок імпічменту Президента
України», -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Підволочиського району
звернувся до Тернопільського
окружного адміністративного суду з
позовом до Підволочиської районної
ради про визнання незаконним та
скасування п.1 рішення сесії
Підволочиської районної ради №310 від 4
грудня 2013 року «Про звернення до
Верховної Ради України з вимогою про
невідкладний розгляд та прийняття
проекту Закону України «Про порядок
імпічменту Президента України».

Позовні вимоги обґрунтовано тим,
що сесією Підволочиської районної ради
4 грудня 2013 року було прийнято рішення
№310 «Про звернення до Верховної Ради
України з вимогою про невідкладний
розгляд та прийняття проекту Закону
України «Про порядок імпічменту
Президента України». Прокурор вважає,
що приймаючи оскаржуване рішення,
районна рада вийшла за межі
повноважень, наданих органам місцевого
самоврядування, а тому вказане рішення
є незаконним та таким, що суперечить
вимогам чинного законодавства, порушує
конституційні засади місцевого
самоврядування, через що підлягає
скасуванню.

Прокурор у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав з підстав, наведених у
позовній заяві та просив позовні
вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
пояснивши, що оскаржене рішення сесії
Підволочиської районної ради прийняте
колегіальним органом, воно відповідає
вимогам чинного законодавства і не
підлягає до скасування, а тому просила
відмовити у задоволенні позовних вимог
.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представників
сторін, дослідивши подані суду
письмові докази, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення, з наступних
міркувань.

Судом встановлено, що п.1 рішення сесії
Підволочиської районної ради №310 від 4
грудня 2013 року вирішено звернутися до
Верховної Ради України з вимогою про
невідкладний розгляд та прийняття
проекту Закону України «Про порядок
імпічменту Президента України».

Прокурором Підволочиського району
Тернопільської області 16 грудня 2013
року винесено постанову про проведення
перевірки у порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів у
діяльності Підволочиської районної
ради, яку вручено відповідачеві 17
грудня 2013р.(а.с.9-10).

За наслідками виявлених під час
перевірки порушень закону, без
внесення подання, прокурор
Підволочиського району звернувся до
суду з позовом про визнання незаконним
та скасування п.1 рішення сесії
Підволочиської районної ради №310 від 04
грудня 2013 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про
прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-XII,
предметом нагляду за додержанням і
застосуванням законів є, зокрема,
відповідність актів, що видаються
всіма органами, підприємствами,
установами, організаціями та
посадовими особами, вимогам
Конституції України та чинним законам.

Пунктом 2 частини 5 статті 23 Закону
України "Про прокуратуру" від 05.11.1991
року №1789-XII передбачено, що прокурор,
без внесення подання, може звернутися
до суду щодо визнання протиправним
рішення чи окремих його положень і щодо
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень.

Таким чином, звертаючись до суду із
позовною заявою, прокурор діяв як
посадова особа органу державної влади
та набував статусу позивача.

Закон України «Про місцеве
самоврядування в Україні» від 21.05.1997р.
№280/97-ВР (далі - Закон №280/97) визначає
систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правововий
статус і відповідальність органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування.

Відповідно до ст.2 Закон №280/97 місцеве
самоврядування в Україні - це
гарантоване державою право та реальна
здатність територіальної громади -
жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища, міста - самостійно
або під відповідальність органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється
територіальними громадами сіл, селищ,
міст як безпосередньо, так і через
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи, а також через районні
та обласні ради, які представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ, міст.

Згідно ч.3 ст.24 Закон №280/97 органи
місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Статтею 59 Закон №280/97 передбачено, що
рада в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.

Статтею 43 Закону №280/97 визначено
питання, які вирішуються районними і
обласними радами виключно на їх
пленарних засіданнях.

Районні і обласні ради можуть
розглядати і вирішувати на пленарних
засіданнях й інші питання, віднесені до
їх відання цим та іншими законами.

Отже, компетенція місцевих рад є
правовою формою виразу їх функцій, вона
водночас служить і правовим засобом їх
реалізації. Закон України «Про місцеве
самоврядування в Україні» розрізняє
загальну і виключну компетенцію
місцевих рад. Здійснюючи загальну
компетенцію, місцеві ради правомочні
розглядати і вирішувати питання,
віднесені Конституцією та законами
України до їх відання. До виключної
компетенції належать питання, які
перебувають у віданні рад і підлягають
розгляду тільки на їх пленарних
засіданнях. Це, як правило,
найважливіші питання місцевого
значення, розгляд і вирішення яких не
може бути делеговано іншим органам.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
гарантовано, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Конституційний Суд України рішенням
від 26 березня 2002 року за №6-рп/2002
визначив політико-правову природу
органів місцевого самоврядування, які
не є органами державної влади, а є
представницькими органами, через які
здійснюється право територіальної
громади самостійно вирішувати не
будь-які питання суспільного життя, а
питання саме місцевого значення, тобто
такі, які пов'язані передусім з
життєдіяльністю територіальних громад
і перелік яких визначено у Конституції
і законах України. Такої ж правової
позиції дотримувався Конституційний
Суд України і при прийнятті рішення від
16 квітня 2009 року №7-рп/2009.

Крім того, законодавча процедура та
порядок розгляду законопроектів
унормовані Регламентом Верховної Ради
України, затвердженим Законом України
від 10.02.10 №1861-VI .

Відповідно до частин 1, 5 статті 89
Регламенту Верховної Ради України
право законодавчої ініціативи у
Верховній Раді належить Президенту
України, народним депутатам, Кабінету
Міністрів України і Національному
банку України.

Право законодавчої ініціативи
здійснюється шляхом внесення до
Верховної Ради: 1) проектів законів,
постанов; 2) проектів інших актів
Верховної Ради; 3) пропозицій до
законопроектів; 4) поправок до
законопроектів.

Згідно з частиною 2 статті 90 Регламенту
Верховної Ради України законопроект,
проект іншого акта подається до
Верховної Ради за підписом особи, яка
має право законодавчої ініціативи або
представляє орган, наділений таким
правом.

Аналіз чинного законодавства свідчить
про те, що процедура розгляду
законопроектів у Верховній Раді
Україні не передбачає звернень
районних рад щодо прискорення їх
розгляду, а в районної ради відсутні
повноваження на ініціювання перед
Верховною Радою України питання про
невідкладний розгляд та прийняття
законопроектів.

З врахуванням вищенаведених доводів,
суд приходить до переконання, що
Підволочиська районна рада при
прийнятті рішення №310 від 04 грудня 2013
року, яким ухвалила звернутися до
Верховної Ради України з вимогою про
невідкладний розгляд та прийняття
проекту Закону України «Про порядок
імпічменту Президента України»
вирішила питання не місцевого значення
та вийшла за межі наданих Законом
повноважень.

Згідно з ч. 10 ст. 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні", акти
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Таким чином, враховуючи наведені вище
правові норми та встановлені обставини
справи, суд приходить до переконання
про необхідність задоволення позовних
вимог у повному обсязі шляхом визнання
п.1 оскаржуваного рішення протиправним
та скасування.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та
скасувати п.1 рішення сесії рішення
сесії Підволочиської районної ради №310
від 4 грудня 2013 року «Про звернення до
Верховної Ради України з вимогою про
невідкладний розгляд та прийняття
проекту Закону України «Про порядок
імпічменту Президента України»

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд в порядку і
строки, передбачені ст..186 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України (оголошення вступної та
резолютивної частини постанови), а
також прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Повний текст постанови складений
13 січня 2014 року.

Суддя
Данилевич Н.А.

копія вірна

Суддя
Данилевич Н.А.