Справа № 2а-637/10
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/18593/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у письмовому
провадженні касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
місті Хмельницькому Хмельницької
області на постанову Хмельницького
міськрайонного суду від 26.02.2010 та
ухвалу Апеляційного суду Хмельницької
області від 11.05.2010 у справі №2а-637/10
(22ц-1116) за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в місті
Хмельницькому про визнання дій
неправомірними, зобов'язання до
вчинення дій

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія:

В С Т А Н О В И Л А :

15.01.2010 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач)
звернулась до суду з позовом про
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України у місті Хмельницькому
Хмельницької області (далі - УПФ
України у м. Хмельницькому
Хмельницької області, відповідач)
нарахувати на її користь як дитині
війни недоплачену щомісячну державну
соціальну допомогу за 2007-2009 роки,
визнати дії відповідача про відмову у
здійсненні перерахунку неправомірними
та стягнути на її користь невиплачену
доплату.

Позивачка зазначила, що вона
відноситься до категорії «Діти війни»
та відповідно до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
має право на щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком. Посилаючись на відмову
відповідача виплачувати підвищення до
пенсії у розмірі, встановленому цим
законом, просить зобов'язати
відповідача здійснити такі
нарахування починаючи за період з
09.07.2007 по 31.12.2007, з 22.05.2008 по 30.09.2009 та
виплатити недоплачену надбавку до
пенсії у розмірі 2515,33грн.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду від 26.02.2010,
залишеною без змін ухвалою
Апеляційного суду Хмельницької
області від 11.05.2010, позовні вимоги
задоволено частково: визнано
неправомірною відмову УПФ України у м.
Хмельницькому Хмельницької області у
проведенні нарахування та виплати з
09.07.2007 по 31.12.2007, з 22.05.2008 по 30.09.2009 ОСОБА_1
пенсії з врахуванням 30 % підвищення,
передбаченого ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».
Зобов'язано УПФ України у м.
Хмельницькому Хмельницької області
провести нарахування та виплату
щомісячної пенсії ОСОБА_1 за вказаний
період. В іншій частині позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
відповідач звернувся з касаційною
скаргою, в якій просив їх скасувати,
прийняти нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі. В касаційній скарзі зроблено
посилання на порушення судами норм
матеріального права, зокрема ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
касаційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, судові рішення - без
змін з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1, за своїм правовим
статусом відноситься до категорії діти
війни.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» в
редакції, яка діяла до 01.01.2006, дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

При цьому колегія суддів погоджується
з висновками судів, що розмір
мінімальної пенсії за віком необхідно
обраховувати відповідно до ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

Так, станом на момент виникнення
спірних правовідносин, розмір
мінімальної пенсії за віком визначений
був лише ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове соціальне
страхування» і згідно цієї норми
мінімальна пенсія за віком дорівнює
прожитковому мінімуму, встановленому
для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
«Про прожитковий мінімум» прожитковий
мінімум застосовується для
встановлення розмірів мінімальної
заробітної плати та мінімальної пенсії
за віком.

Таким чином, при визначенні розміру
підвищення відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» застосовується розмір
мінімальної пенсії за віком, який
визначений ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Згідно з п.п. 7 п. 2.2 ст. 2 Положення про
Управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах,
затвердженого постановою Управління
Пенсійного фонду України від 30.04.2002 №8-2
(в редакції на момент виникнення
спірних правовідносин), управління
відповідно до покладених на нього
завдань призначає (здійснює
перерахунок) і виплачує пенсії,
допомогу на поховання та інші
соціальні виплати відповідно до
чинного законодавства.

З огляду на викладене, колегія суддів
відзначає, що суди попередніх
інстанцій дійшли правомірного
висновку, що позивач має право на
перерахунок пенсії з підвищенням її на
30% мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 17 статті 77 Закону України «Про
державний бюджет України на 2006 рік» з
метою приведення окремих норм законів
у відповідність із цим Законом було
зупинено на 2006 рік дію статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2006 рік», який набрав
чинності 02 квітня 2006 року, пункт 17
статті 77 виключено та статтею 110
(викладеною цим Законом у новій
редакції) установлено, що пільги дітям
війни, передбачені абзацом сьомим
статті 5 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», запроваджуються з
1 січня 2006 року, а статтею 6 - у 2006 році
поетапно, за результатами виконання
бюджету у першому півріччі, у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України за погодженням із Комітетом
Верховної Ради України з питань
бюджету.

Проте, Кабінетом Міністрів України
протягом 2006 року рішення на виконання
вимог статті 110 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» не
приймалися.

З огляду на те, що встановлені
законодавством умови підвищення до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, дітям війни у 2006 році не
настали, суди попередніх інстанцій
дійшли правомірного висновку про
відмову у задоволенні позову в цій
частині.

Законом України «Про державний бюджет
України на 2007 рік» та Законом України
«Про державний бюджет України на 2008
рік» дію статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» було
обмежено.

Проте, рішенням Конституційного Суду
України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007
(справа про соціальні гарантії
громадян) визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), зокрема, положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», а саме: пункту 12
статті 71, яким зупинено на 2007 рік дію
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», з урахуванням
статті 111 цього Закону.

Відповідно до п. 41 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та внесення змін до деяких
законодавчих актів України» внесено
зміни до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту») до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни - 10 % прожиткового мінімуму осіб,
які втратили працездатність.

Разом з тим, рішенням Конституційного
Суду України від 22 травня 2008 року
№10-рп/2008 (справа щодо предмета та
змісту закону про Державний бюджет
України) зміни щодо розміру пенсії
дітям війни визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

За таких обставин та враховуючи
приписи частини 2 статті 152 Конституції
України, зважаючи на дату звернення
позивача до адміністративного суду та
приписи ст.ст. 99, 100 КАС України, а також
виходячи з повноважень частини 2 статті
11 КАС України, суди попередніх
інстанцій дійшли правомірного
висновку, що перерахунок та виплату
пенсії позивачу необхідно здійснювати
за період з 09.07.2007 по 31.12.2007, з 22.05.2008 по
30.09.2009.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильні висновки судів.

Відповідно до ч.1 ст.224 КАС України, суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення -без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 210, 222, 223, 224, 230, 231, ч.5 ст.
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у місті
Хмельницькому Хмельницької області
залишити без задоволення, постанову
Хмельницького міськрайонного суду від
26.02.2010 та ухвалу Апеляційного суду
Хмельницької області від 11.05.2010
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку, на підставі та у
строки, передбачені статтями 235 - 238, 240
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв