Справа № К/9991/59/11-С
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/59/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Сороки М.О.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом Державної інспекції з контролю
за цінами в Черкаській області до КП
"Світоч" Хутірської сільської ради
Черкаського району про стягнення
економічних санкцій за касаційною
скаргою Державної інспекції з контролю
за цінами в Черкаській області на
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 грудня 2010
року,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2010 року позивач звернувся в
суд із позовом до КП "Світоч" Хутірської
сільської ради Черкаського району про
стягнення економічних санкцій.

Комунальним підприємством «Світоч» 18
жовтня 2010 року подану заяву про
закриття провадження по справі.

Ухвалою Черкаського окружного
адміністративного суду від 18 жовтня 2010
року в задоволенні клопотання про
закриття провадження по справі
відмовлено.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 22 жовтня 2010
року позов задоволено.

Не погоджуючись із ухвалою та
постановою суду першої інстанції,
позивач відповідач звернувся зі
скаргами до суду апеляційної інстанції
щодо скасування зазначеного вище
рішення.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 грудня 2010
року апеляційні скарги відповідача
задоволено, ухвалу суду першої
інстанції скасовано та постановлено
нову ухвалу, якою провадження по справі
закрито, постанову суду першої
інстанції скасовано.

Не погоджуючись із ухвалою суду
апеляційної інстанції, позивач
звернувся із касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій просить скасувати судові
рішення, залишивши постанову суду
першої інстанції в силі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Зі справи вбачається, що позивач
(суб'єкт владних повноважень), у своїй
позовній заяві ставлять питання про
стягнення з суб'єкта підприємницької
діяльності сум економічних санкцій.
Тобто, підставою та предметом даного
спору позивачем зазначається
стягнення коштів.

Згідно листа Верховного Суду України №
3.2.-2005 від 26.12.2005 року визначення поняття
«справа адміністративної юрисдикції»
наведено у статті З КАС України, під
якою розуміється переданий на
вирішення адміністративного суду
публічно правовий спір, у якому хоча б
однією з сторін є суб'єкт, що здійснює
владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної
юрисдикції може бути переданий на
вирішення адміністративного суду спір,
який виник між двома (кількома)
конкретними суб'єктами суспільства
стосовно їхніх прав та обов'язків у
конкретних правових відносинах, у яких
хоча б один суб'єкт законодавчо
уповноважений владно керувати
поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а
ці суб'єкти відповідно зобов'язані
виконувати вимоги та приписи такого
владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа) у спірних
правовідносинах не здійснює вказані
владні управлінські функції щодо
іншого суб'єкта, який є учасником спору,
такий спір не має встановлених нормами
КАС України ознак справи
адміністративної спір не має
встановлених нормами КАС України ознак
справи адміністративної юрисдикції, і,
відповідно, не повинен вирішуватись
адміністративним судом.

Поняття «суб'єкт владних повноважень»
визначено у статті 3 КАС України - це
органи державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхні
посадові чи службові особи, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Тобто, необхідною та єдиною ознакою
суб'єкта владних повноважень є
здійснення цим суб'єктом владних
управлінських функцій, при цьому ці
функції повинні здійснюватись
суб'єктом саме у тих правовідносинах, у
яких виник спір.

У випадку, якщо суб'єкт іі
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа) у спірних
правовідносинах не здійснює вказаних
владних управлінських функцій (щодо
іншого суб'єкта, який є учасником
спору), то такий суб'єкт не знаходиться
«при здійсненні управлінських
функцій», та не має встановлених
нормами КАС України) необхідних ознак
суб'єкта владних повноважень.

Суд, ухвалюючи рішення, вірно вказав на
те, що правовідносини, що склалися між
сторонами, є лише
господарсько-правовими та не можуть
бути предметом спору у
адміністративному процесі, оскільки в
даному випадку в наявності спір про
право.

Також суд апеляційної інстанції
зазначив, що відповідно до ч. 4 ст. 50 КАС
України, громадяни України, Іноземці чи
особи без громадянства, їх об'єднання,
юридичні особи, які не є суб»єктами
владних повноважень, можуть бути
відповідачами лише за
адміністративним позовом суб'єкта
владних повноважень: 1) про тимчасову
заборону (зупинення) окремих видів або
всієї діяльності об'єднання громадян; 2)
про примусовий розпуск (ліквідацію)
об'єднання громадян; 3) про примусове
видворення іноземця чи особи без
громадянства з України; 4) про обмеження
щодо реалізації права на мирні
зібрання (збори, мітинги, походи,
демонстрації тощо); 5) в інших випадках,
встановлених законом.

Аналіз зазначеної норми свідчить про
відсутність у позивача права звернення
до адміністративного суду з позовами
щодо стягнення відповідних коштів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції,
встановивши фактичні обставини справи
та проаналізувавши правові норми, які
регулюють спірні правовідносини,
дійшов висновку, що судом першої
інстанції не враховано одну дуже
важливу обставину - підвідомчість
спору, а тому є неправильними всі
процесуальні дії, вчинені судом по
даній справі: прийняття позову.
Відкриття провадження, постановлення
рішення по суті заявлених вимог.

З огляду на викладене, ухвала суду
апеляційної інстанції відповідає
обставинам справи наданим доказам та
нормам процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної інспекції з
контролю за цінами в Черкаській
області залишити без задоволення,
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 грудня 2010
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді