Справа № 820/12271/13-а
Суддя: Бездітко Д.В.
Дата ухвалення: 2014-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

09 січня 2014 р.
№ 820/12271/13-а

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого - Судді Бездітка Д.В.,

при секретарі судового засідання -
Міщенко А.П.,

за участю: представника позивача -
Єпіфанова Я.В.,

представник відповідача - Копилової
В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу

за позовом Українсько - Російського
товариства з обмеженою
відповідальністю фірми "АГРОБУДСЕРВІС"

до Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області

про скасування податкового
повідомлення-рішення ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Українсько-Російське
товариство з обмеженою
відповідальністю фірма
"АГРОБУДСЕРВІС", звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
відповідача, Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області, в
якому просить суд скасувати податкове
повідомлення - рішення від 25.11.2013 року
№ видане Державною податковою
інспекцією у Київському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області.

Свій позов позивач обґрунтував тим, що
при проведенні перевірки податковим
органом та при оформленні її
результатів мало місце не дотримання
вимог податкового законодавства,
висновки акту перевірки є
неправомірними, а оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
прийняте з порушенням норм діючого
законодавства України, що є підставою
для його скасування.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі з підстав зазначених у
позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
просив в їх задоволенні відмовити
через безпідставність. Згідно наданих
до суду письмових заперечень пояснив,
що оскаржуване в даній справі
податкове повідомлення - рішення від
25.11.2013 року № є цілком законним та
обґрунтованим, винесеним відповідно до
чинного законодавства, а позовні
вимоги позивача є безпідставними та
необґрунтованими.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши
доводи позову, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
зібрані по справі докази в їх
сукупності, проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Державною податковою інспекцією у
Київському районі м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області проведено камеральну
перевірку підприємства позивача, за
результатами якої складений акт від
12.11.2013 р. за №948/20-31-22-04-07/24668932.

У вказаному акті перевірки податковий
орган зробив висновок про порушення
пунктів 201.10, 201.6 статті 201, пунктів 198.2
198.6 статті 198 розділу V Податкового
кодексу України та зазначив, що
позивачем неправомірно віднесено до
складу податкового кредиту у
декларації з ПДВ за вересень 2013 року
суму ПДВ у розмірі 12700,0 грн.

Вказаний висновок відповідач
обґрунтував тим, що до декларації за
звітний податковий період - вересень 2013
року Українсько-Російським
товариством з обмеженою
відповідальністю фірма "АГРОБУДСЕРВІС"
подано реєстр податкових накладних, в
який було включено податкову накладну
отриману від ТОВ «Будівельна компанія
«ЛУГЄВРОБУД» від 10.09.2013
року №6 на суму 12700,0 грн., яка не
зареєстрована в Єдиному реєстрі
податкових накладних, згідно даних АІС
центрального рівня «Ведення Єдиного
реєстру податкових накладних».

При ретельному дослідженні вказаних
обставин, судом встановлено, що в
рамках виконання умов договору
субпідряду від 28.06.2013р. №06 позивачем по
справі отримано податкову накладну від
10.09.2013р. №6.

За умовами вказаного договору покупець
(Українсько - Російське товариство з
обмеженою відповідальністю фірми
"АГРОБУДСЕРВІС") замовив у продавця (ТОВ
«Будівельна компанія «ЛУГЄВРОБУД»)
проведення ремонтних робіт.

В позовній заяві та в усних поясненнях
позивач зазначає, що отримав податкову
накладну №6 від продавця з позначкою
про включення останньої до Єдиного
реєстру податкових накладних, а отже
обов'язок щодо реєстрації виданих
податкових накладних, відповідно до
вимог податкового законодавства,
покладено саме на продавця.

З цього приводу суд зазначає, що
правила обрахування розміру
податкового кредиту з податку на
додану вартість регламентовані п.198.1.
ст. 198 Податкового кодексу України, яким
передбачено право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності).

Згідно п. 198.6 Податкового кодексу
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними або оформлені з
порушенням вимог чи не підтверджені
митними деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п. 201.4 ст. 204 Податкового
кодексу України податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надається покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг).

Згідно до п. 6.1. Порядку заповнення
податкової накладної затвердженої
Наказом Міністерства фінансів України
01.11.2011 N 1379, оригінал податкової
накладної надається покупцю
(отримувачу) товарів/послуг на його
вимогу.

Податкова накладна, яка відповідно до
пункту 11 підрозділу 2 розділу XX Кодексу
підлягає реєстрації у Єдиному реєстрі
податкових накладних, надається
покупцю тільки після реєстрації, що
здійснюється в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України. При цьому
у верхній лівій частині податкової
накладної робляться відповідні
відмітки (потрібне виділяється
поміткою "Х").

Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття
його податкової накладної та/або
розрахунку коригування до Єдиного
реєстру податкових накладних є
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі, яка надсилається
протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової
накладної та/або розрахунку
коригування в електронному вигляді до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну податкову
політику, є дата та час, зафіксовані у
квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні
та/або розрахунки коригування
сформовано з порушенням вимог,
передбачених відповідно пунктом 201.1
статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192
цього Кодексу, протягом операційного
дня продавцю надсилається квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі про неприйняття їх в
електронному вигляді із зазначенням
причин.

Якщо протягом операційного дня не
надіслано квитанції про прийняття або
неприйняття, така податкова накладна
вважається зареєстрованою в Єдиному
реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або
розрахунків коригування до податкових
накладних у Єдиному реєстрі податкових
накладних здійснюється не пізніше
п'ятнадцяти календарних днів,
наступних за датою їх складання.

Порядок ведення Єдиного реєстру
податкових накладних встановлюється
Кабінетом Міністрів України. Покупець
має право звіряти дані отриманої
податкової накладної на відповідність
із даними Єдиного реєстру податкових
накладних.

Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

Виявлення розбіжностей даних
податкової накладної та Єдиного
реєстру податкових накладних є
підставою для проведення органами
державної податкової служби
документальної позапланової виїзної
перевірки продавця та у відповідних
випадках покупця товарів/послуг.

У разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Надходження такої заяви із скаргою є
підставою для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки зазначеного продавця для
з'ясування достовірності та повноти
нарахування ним зобов'язань з податку
за такою операцією.

Системно аналізуючи зазначені норми
законодавства, суд приходить до
висновку, що відсутність факту
реєстрації платником податку -
продавцем товарів (послуг) податкових
накладних в Єдиному реєстрі не надає
права покупцю на включення сум податку
на додану вартість до складу
податкового кредиту та не звільняє
продавця від обов'язку включення суми
податку на додану вартість, вказану в
податковій накладній, до суми
податкових зобов'язань за відповідний
звітний період.

Суд звертає увагу на те, що вказаними
вище нормами передбачений обов'язок
продавця зареєструвати податкову
накладну, а обов'язком покупця є
перевірка відомостей щодо реєстрації
податкових накладних в реєстрі при
формуванні податкового кредиту.

Представником податкового органу
надано до суду відомості з Єдиного
реєстру податкових накладних, які
підтверджують те, що податкова
накладна № 6 від 10.09.2013р. не
зареєстрована в реєстрі.

Порядком ведення Єдиного реєстру
податкових накладних, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№1246 від 29.12.2010р. (далі - Порядок)
визначено механізм внесення
відомостей, що містяться у податковій
накладній та/або розрахунку
коригування кількісних і вартісних
показників до неї (далі - податкова
накладна та/або розрахунок
коригування), до Єдиного реєстру
податкових накладних (далі - Реєстр)
платників податку на додану вартість -
продавців товарів (послуг), звіряння
даних, що містяться у виданих платникам
такого податку - покупцям товарів
(послуг) податковій накладній та
розрахунку коригування з відомостями,
які містяться у Реєстрі.

Так, пунктом 8 Порядку передбачено, що
для підтвердження прийняття
податкової накладної та/або розрахунку
коригування до реєстрації продавцю
видається квитанція в електронній
формі у текстовому форматі, у якій
зазначаються реквізити зазначених
документів, відповідність
електронного документа формату
(стандарту), затвердженому Державною
податковою службою, результати
перевірки електронного цифрового
підпису, інформація про продавця, дата
та час прийняття, реєстраційний номер,
податковий період, за який подається
податкова накладна та/або розрахунок
коригування. Квитанція, на яку
накладається електронний цифровий
підпис Державної податкової служби,
підлягає шифруванню та надсилається
продавцеві засобами
телекомунікаційного зв'язку. Примірник
квитанції в електронній формі
зберігається в Державній податковій
службі.

Пунктом 11 Порядку визначено, що
квитанція, що підтверджує факт
реєстрації податкової накладної та/або
розрахунку коригування, надсилається
протягом операційного дня продавцеві.
Якщо протягом операційного дня
продавцеві не надіслано квитанцію, що
підтверджує прийняття (підтвердження
реєстрації) або неприйняття податкової
накладної та/або розрахунку
коригування, такі податкова накладна
та/або розрахунок коригування
вважаються зареєстрованими.

Зважаючи на викладені обставини, та те
що підприємство позивача не
скористалося правом додати до
податкової декларації за звітний
податковий період заяву із скаргою на
постачальника (ТОВ «Будівельна
компанія «ЛУГЄВРОБУД»), яка є підставою
для включення сум податку до складу
податкового кредиту, то суд вважає
позовні вимоги необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню, а
оскаржуване рішення відповідача
правомірним.

Статтею 86 КАС України передбачено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не
мають для суду наперед встановленої
сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності (ч.3 ст.86).

На виконання вимог КАС України, а саме
Глави 7 Розділу 2, суд вважає за
необхідне розподілити судові витрати.

Суд зазначає, що порядок та розмір
сплати судового збору визначений
Законом України "Про судовий збір" від 8
липня 2011 року № 3674-VI.

Законом України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
сплати судового збору" від 19.09.2013 року N
590-VII, який набув чинності 23.10.2013 року,
внесені зміни до Закону України "Про
судовий збір", зокрема, відповідно до
підпункту 1 пункту 3 частини другої
статті 4 Закону України "Про судовий
збір" судовий збір за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру становить 2 відсотки розміру
майнових вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Частиною третьою статті 4 Закону
України "Про судовий збір" встановлено,
що під час подання адміністративного
позову майнового характеру
сплачується 10 відсотків розміру ставки
судового збору. Решта суми судового
збору стягується з позивача або
відповідача пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Таким чином, відповідно до відхиленої
частини вимог, суд вважає за необхідне
стягнути з Українсько - Російського
товариства з обмеженою
відповідальністю фірми "АГРОБУДСЕРВІС"
решту суми судового збору в розмірі 1552.0
грн. на користь Державного бюджету
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України у
разі ухвалення судового рішення на
користь сторони, яка є суб'єктом
владних повноважень, сплачений судовий
збір позивачу не повертається.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Українсько-Російського
товариства з обмеженою
відповідальністю фірми "АГРОБУДСЕРВІС"
до Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення - відмовити.

Стягнути з Українсько - Російського
товариства з обмеженою
відповідальністю фірми "АГРОБУДСЕРВІС"
() суму судового збору в
розмірі 1552.0 грн. (одна тисяча п'ятсот
п'ятдесят дві гривні 00 копійок) на
користь Державного бюджету України
(отримувач: УДКСУ у Червонозаводському
районі м.Харкова Харківській області,
код: 37999628, МФО банку: 851011, назва банку: ГУ
ДКСУ в Харківській області, рахунок
4011, призначення платежу: Судовий
збір).

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено КАС України,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 14
січня 2014 року.

Суддя
Д.В. Бездітко