Справа № 2а-13800/12/0170/25
Суддя: Кононова Ю. С.
Дата ухвалення: 2014-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 січня 2014 р. Справа №2а-13800/12/0170/25

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Кононової Ю.С., за
участю секретаря судового засідання
Магері М.В., представника позивача
Романової Г.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Пансіонат "Сонячна
Долина"

до Євпаторійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в Автономній
Республіці Крим

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И
В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Пансіонат "Сонячна
Долина" звернулось до Окружного
адміністративного суду АР Крим з
позовом, в якому просить скасувати
податкові повідомлення - рішення,
винесені 22 листопада 2012 року Державною
податковою інспекцією у
Чорноморському районі АР Крим ДПС №
та № .

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем була проведена
позапланова документальна невиїзна
перевірка ТОВ "Пансіонат "Сонячна
Долина" з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства з декларацій по ПДВ за
період з 01.03.2010 року по 30.04.2010 рік та
01.05.2012 року по 30.06.2012 рік, якою
встановлено завищення валових витрат
на загальну суму 661695 грн. та заниження
податку на додану вартість на суму
132339,10 грн., внаслідок нікчемності
укладених між позивачем та його
контрагентами - ТОВ «Донстройтранс» та
ПП «Лайнстар» угод.

Позивач вважає ці висновки
безпідставними, оскільки господарські
операції відбулись реально, отримання
та оплата товару та робіт підтверджено
всіма необхідними документами
бухгалтерського і податкового обліку,
а отже податковий кредит за рахунок цих
взаємовідносин був сформований
правомірно.

Щодо валових витрат, то витрати з
проведення ремонту від контрагента ТОВ
«Донстройтранс» та витрати з купівлі
товару від ПП «Лайнстар» взагалі не
включались позивачем до складу валових
витрат.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився. Про день, час та
місце судового розгляду справи
повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, суд
вважає можливим розглянути справу у
відсутність представника відповідача,
на підставі наявних у ній доказів.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТОВ "Пансіонат
"Сонячна Долина" зареєстроване у якості
юридичної особи 31.08.2004 року (т.с.1,
а.с.210-211).

Відповідно до Свідоцтва №100349116, ТОВ
"Пансіонат "Сонячна Долина"
зареєстроване у якості платника
податку на додану вартість з 19.07.2002 року
(т.с.1, а.с.212).

На підставі наказу від 06.11.2012 року №290,
посадовими особами ДПІ у
Чорноморському районі АР Крим ДПС була
проведена позапланова документальна
невиїзна перевірка ТОВ "Пансіонат
"Сонячна Долина" з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства з декларацій по ПДВ за
період з 01.03.2010 року по 30.04.2010 рік та
01.05.2012 року по 30.06.2012 рік, за
результатами якої було складено Акт
№19/22/31833727 від 14.11.2012 року (т.с.1, а.с.24-63).

В ході проведення перевірки, згідно
даних системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань і
податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПС України, між
сумами податкових зобов'язань та/або
податкового кредиту з податку на
додану вартість встановлені
взаємовідносини ТОВ «Пансіонат
«Сонячна Долина» з ПП «Лайнстар» за
період з 01.05.2012 року по 30.06.2012 року та з
ТОВ «Донстройтранс» за період з 01.03.2010
року по 30.04.2010 року.

Щодо взаємовідносин позивача з ПП
«Лайнстар», з Акту перевірки
вбачається, що в ході відпрацювання не
встановлено жодного робітника, який
реально працює на підприємстві у
періоді квітень-червень 2012 року, 4 дні
липня 2012 року, а також місцезнаходження
безпосередньо керівника підприємства,
що ставить під сумнів ведення
фінансово-господарської діяльності ПП
«Лайнстар». Вищезазначене свідчить про
відсутність факту реального
здійснення господарської діяльності
підприємством та віднесення його до
критеріїв відбору за категорією
«податкова яма, що в свою чергу
свідчить про відсутність створення
правових наслідків».

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ
«Донстройтранс», з Акту перевірки
вбачається, що згідно інформації, яка
міститься в матеріалах кримінальної
справи №69-150 за фактами вчинення групою
осіб злочинів у сфері господарської
діяльності, використовуючи реквізити,
печатки та банківські рахунки
підприємств, серед яких, зокрема ТОВ
«Донстройтранс», група осіб
документально оформлювала безтоварні
операції, які свідчать про нібито
купівлю-продаж ТМЦ (робіт/послуг), після
чого, виготовлені документи
передавались діючим платникам
податків для їх відображення в
бухгалтерському та податковому обліку
підприємства, з метою незаконного
формування податкового кредиту з ПДВ і
валових витрат, заниження своїх
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість і податку на прибуток
підприємства, незаконного
відшкодування ПДВ.

З матеріалів Акта перевірки
вбачається, що проведеним аналізом
встановлено, що сумнівний податковий
кредит, отриманий ТОВ «Пансіонат
«Сонячна Долина» від
контрагентів-постачальників не було
використано у власній господарській
діяльності, а було спрямовано на
ухилення від сплати податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість.

Враховуючи дані факти, ТОВ «Пансіонат
«Сонячна Долина» було сформовано
податкову вигоду, а саме включено до
податкового кредиту та валових витрат
вартість послуг та ТМЦ, отриманих від
суб'єктів господарювання, які мають
ознаки фіктивності - ПП «Лайнстар» та
ТОВ «Донстройтранс».

Встановивши ці обставини, ДПІ у
Чорноморському районі АР Крим ДПС
дійшла висновку про порушення ТОВ
«Пансіонат «Сонячна Долина»:

1) пп.5.1, пп.5.2.1, п.5.2, п.п.5.3.1 п.5.3.9 пп.5.3
ст.5 ЗУ «Про оподаткування прибутку
підприємств» №334/94-ВР від 28.12.1994 в
редакції ЗУ №283/97-ВР від 22.05.1997 року (із
змінами та доповненнями), п.44.1 ст.44,
п.138.1, п.138.2, п.138.6, п.138.8 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1
ст.139 Податкового кодексу України №2755-VI
від 02.12.2010 року із змінами та
доповненнями, в результаті чого
підприємством завищено податок на
прибуток на загальну суму 155489,60 грн., в
тому числі по періодах:

- за 1 квартал 2010 року в сумі 20832,83 грн.;

- за 2 квартал 2010 року в сумі 82505,25 грн.;

- за 2 квартал 2012 року в сумі 52151,52 грн.

2) п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3, п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4,
п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 ЗУ «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 року №168/97-ВР із
змінами та доповненнями, а також в
порушення п.185.1 ст.185, п.198.1, п.198.3, п.198.4,
п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового
кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року із
змінами та доповненнями, в результаті
чого підприємством завищено
податковий кредит з податку на додану
вартість на суму 132339,10 грн., що призвело
до заниження податку на додану
вартість на суму 132339,10 грн., у тому
числі:

- за березень 2010 року в сумі 16666,67 грн.;

- за квітень 2010 року в сумі 66004,10 грн.;

- за травень 2012 року в сумі 40834,20 грн.;

- за червень 2012 року в сумі 8834,10 грн.

На підставі цих висновків Акта,
Державною податковою інспекцією у
Чорноморському районі АР Крим ДПС були
винесені податкові повідомлення -
рішення:

- № від 22.11.2012 року, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток приватних
підприємств на загальну суму 272106,80 грн.,
з яких 155489,60 грн. - основний платіж та
116617,20 грн. - штрафні санкції (т.с.1, а.с.19);

- № від 22.11.2012 року, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на
загальну суму 231593,43 грн., з яких 132339,10
грн. - основний платіж та 99254,33 грн. -
штрафні санкції (т.с.1, а.с.21).

Таким чином, як вбачається з Акта
перевірки, підставою для висновку
податкового органу про завищення
валових витрат та податкового кредиту
є їх формування за рахунок угод з
контрагентами, господарська
діяльність яких на думку податкового
органу має ознаки нікчемності.

Стаття 19 Конституції України визначає,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень
органу владних повноважень, суд
керується критеріями, закріпленими у
статті 2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури, яких він
повинен дотримуватись при реалізації
дискреційних повноважень владного
суб'єкта, встановлюючи чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): 1) на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Судом встановлено, що ТОВ
«Донстройтранс» зареєстроване у
якості юридичної особи 17.12.2008 року (т.с.1,
а.с.208).

Відповідно до Ліцензії Міністерства
регіонального розвитку та будівництва
України інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Донецькій області, ТОВ «Донстройтранс»
має право займатися господарською
діяльністю, пов'язаною із створенням
об'єктів архітектури з 06.11.2009 року (т.с.1,
а.с.204-205).

Відповідно до Свідоцтва №100220081, ТОВ
«Донстройтранс» зареєстроване у
якості платника податку на додану
вартість з 02.04.2009 року (т.с.1, а.с.207).

Судом встановлено, що 18.03.2010 року між
ЗАТ «Санаторій «Сонячна долина»
(Замовник) та ТОВ «Донстройтранс»
(Підрядник) було укладено договір
підряду №1/18, відповідно до умов якого
підрядник зобов'язаний на свій ризик,
власними силами та засобами, виконати
будівельні роботи відповідно
кошторисної документації, включаючи
роботи, не згадані, але необхідні для
нормальної експлуатації об'єкту, а
замовник зобов'язаний прийняти
завершені роботи та сплатити їх
вартість у порядку та на умовах
договору.

Об'єктом виконання робіт з даного
договору є роботи з ремонту будівлі
спорткомплексу за адресою: Україна, АР
Крим, Чорноморський район, с.Оленівка,
вул.Єлісєєва, 25.

Вартість робіт згідно даного договору
визначається кошторисом та складає
100412,40 грн., у тому числі ПДВ у сумі 16735,40
грн. (т.с.1, а.с.64-70).

Відповідно до договірної ціни ремонту
будівлі спорткомплексу за адресою:
Україна, АР Крим, Чорноморський район,
с.Оленівка, вул.Єлісєєва, 25, розрахунку
загальновиробничих витрат у складі
договірної ціни, локального кошторису,
довідки про вартість виконаних
підрядних робіт та відомості ресурсів
за квітень 2010 року, загальна вартість
виконаних робіт склала 100412,40 грн., у
тому числі ПДВ у сумі 16735,40 грн. (т.с.1,
а.с.74-80).

Виконання умов договору
підтверджується актом приймання
виконаних підрядних робіт по ремонту
будівлі спорткомплексу за адресою:
Україна, АР Крим, Чорноморський район,
с.Оленівка, вул.Єлисєєва, 25 за квітень
2010 року на загальну суму 100412,40 грн., у
тому числі ПДВ у сумі 16735,40 грн. (т.с.1,
а.с.71-73) та актом приймання-передачі
(внутрішнього переміщення) основних
засобів (т.с.4, а.с.4-5).

Судом встановлено, що 22.03.2010 року між
ЗАТ «Санаторій «Сонячна долина»
(Замовник) та ТОВ «Донстройтранс»
(Підрядник) було укладено договір
підряду №7/03, відповідно до умов якого
підрядник зобов'язаний на свій ризик,
власними силами та засобами, виконати
будівельні роботи відповідно
кошторисної документації, включаючи
роботи, не згадані, але необхідні для
нормальної експлуатації об'єкту, а
замовник зобов'язаний прийняти
завершені роботи та сплатити їх
вартість у порядку та на умовах
договору.

Об'єктом виконання робіт з даного
договору є роботи з ремонту об'єктів за
адресою: Україна, АР Крим,
Чорноморський район, с.Оленівка,
вул.Єлісєєва, 25.

Вартість робіт згідно даного договору
визначається кошторисом та складає
395612,40 грн., у тому числі ПДВ у сумі 65935,40
грн. (т.с.1, а.с.81-87).

Відповідно до договірної ціни
електромонтажних робіт за адресою:
Україна, АР Крим, Чорноморський район,
с.Оленівка, вул.Єлісєєва, 25, розрахунку
загальновиробничих витрат у складі
договірної ціни, локального кошторису,
довідки про вартість виконаних
підрядних робіт та відомості ресурсів
за квітень 2010 року, загальна вартість
виконаних робіт склала 395612,40 грн., у
тому числі ПДВ у сумі 65935,40 грн. (т.с.1,
а.с.91-104).

Виконання умов договору
підтверджується актом приймання
виконаних підрядних робіт, згідно з
яким виконані роботи з ремонту об'єктів
за адресою: Україна, АР Крим,
Чорноморський район, с.Оленівка,
вул.Єлисєєва, 25 за квітень 2010 року на
загальну суму 395612,40 грн., у тому числі
ПДВ у сумі 65935,40 грн. (т.с.1, а.с.88-90) та
актом приймання-передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів (т.с.4,
а.с.2-3).

Виконані роботи з договорів підряду
№1/18 та №7/03 були повністю оплачені
позивачем на користь ТОВ
«Донстройтранс» у загальній сумі 496024,80
грн., що підтверджується виписками по
рахунку ЗАТ «Санаторій «Сонячна
долина» (т.с.1,а.с.133-136).

За фактом оплати виконаних робіт по
договорам підряду №1/18 та №7/03, ТОВ
«Донстройтранс» було виписано
позивачу податкові накладні на
загальну суму 496024,80 грн., в тому числі
ПДВ у сумі 82670,80 грн., а саме:

- податкова накладна №10032671 від 26.03.2010
року на загальну суму 100000 грн., у тому
числі ПДВ у сумі 16666,67 грн.(т.с.1, а.с.107);

- податкова накладна №270410 від 27.04.2010
року на загальну суму 412,40 грн., у тому
числі ПДВ у сумі 68,73 грн. (т.с.1, а.с.108);

- податкова накладна №280411 від 28.04.2010
року на загальну суму 395612,40 грн., у тому
числі ПДВ у сумі 65935,40 грн. (т.с.1, а.с.109).

Отримання податкових накладних
підтверджується реєстром отриманих
податкових накладних ТОВ «Пансіонат
«Сонячна долина» (т.с.1, а.с.110-119).

Виконання робіт згідно договорів
підряду №1/18 та №7/03 також
підтверджується актами прихованих
робіт та виконавчою документацією
відповідно до ДБН А.3.1-5-96 «Організація
будівельного виробництва» (т.с.2,
а.с.150-155).

Роботи за вищевказаними договорами
були виконані на належних позивачу
об'єктах, а отже отримані з метою
використання у власній господарській
діяльності позивача, оскільки
спрямовані на покращення інженерної і
соціальної інфраструктури цілісного
майнового комплексу, розширення
переліку основних послуг
відпочиваючим, збільшення видів
діяльності платника податків (т.с.2,
а.с.133-149).

Судом встановлено, що 13.04.2010 року
позивачем до податкової інспекції було
подано податкову декларацію з податку
на додану вартість за березень 2010 року
разом з Додатком № 5, згідно з яким ним
було включено до складу податкового
кредиту суму ПДВ 16666,67 гривень, на
підставі податкової накладної,
виписаної ТОВ «Донстройтранс» (т.с.1,
а.с.124-128).

18.05.2010 року позивачем до податкової
інспекції було подано податкову
декларацію з податку на додану
вартість за квітень 2010 року разом з
Додатком № 5, згідно з яким ним було
включено до складу податкового кредиту
суму ПДВ 66004,13 гривень, на підставі
податкових накладних, виписаних ТОВ
«Донстройтранс» (т.с.1, а.с.129-132).

Відповідач вважає ці господарські
операції між підприємствами
нікчемними, оскільки перевіркою було
встановлено, що діяльність контрагента
позивача спрямована на отримання
податкової вигоди шляхом порушення
вимог податкового законодавства та ці
відносини мали безтоварний характер.

Суд не погоджується з цими висновками
відповідача, виходячи з наступного.

Так, згідно п.5.1 ст.5 Закону "Про
оподаткування прибутку підприємств",
валові витрати виробництва та обігу -це
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 вказаного
Закону, до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці з врахуванням
обмежень, встановлених пунктами 5.3-5.8
цієї статті.

Згідно з п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств", валові витрати мають бути
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Пунктом 5.11 ст.5 Закону заборонено
встановлення додаткових обмежень щодо
віднесення витрат до складу валових
крім тих, що визначені в цьому Законі.

Правила ведення податкового обліку
визначаються статтею 11 Закону, при
цьому вказана стаття не містить
будь-яких вимог до наявності
документів, що підтверджують право на
віднесення певних витрат до складу
валових витрат.

Відповідно до підпункту 11.2.1 п.11.2 ст.11
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств", датою
збільшення валових витрат виробництва
(обігу) вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше: або дата списання
коштів з банківських рахунків платника
податку на оплату товарів (робіт,
послуг), а в разі їх придбання за
готівку -день їх видачі з каси платника
податку; або дата оприбуткування
платником податку товарів, а для робіт
(послуг) -дата фактичного отримання
платником податку результатів робіт
(послуг).

В судовому засіданні були досліджені
всі необхідні первинні бухгалтерські
документи, які підтверджують факт
здійснення позивачем з ТОВ
«Донстройтранс» господарських
операцій з виконання підрядних робіт
та їх використання в господарській
діяльності підприємства.

Крім того, з бухгалтерської довідки ТОВ
«Пансіонат «Сонячна долина»
вбачається, що роботи з капітального
ремонту будівлі спорткомплексу,
виконані ТОВ «Донстройтранс»
відповідно договору №1/18 від 18.03.2010 року
з акту приймання виконаних робіт №1 від
27.04.2010 року були оприбутковані по
рахунку 1522 «Виготовлення та
модернізація основних засобів» та
збільшили балансову вартість будівлі.

Електромонтажні роботи з капітального
ремонту зовнішнього освітлення,
виконані ТОВ «Донстройтранс»
відповідно договору №7/03 від 22.03.2010 року
з акту приймання виконаних робіт №1 від
28.04.2010 року були оприбутковані по
рахунку 1522 «Виготовлення та
модернізація основних засобів» та
збільшили балансову вартість будівлі
(т.с.1, а.с.200).

Таким чином, витрати ТОВ «Пансіонат
«Сонячна долина» по взаємовідносинам з
ТОВ «Донстройтранс» не включено до
складу валових витрат, що відповідає
вимогам п.5.3.2 ЗУ «Про оподаткування
прибутку підприємства», відповідно до
якого не включаються до складу валових
витрат витрати на придбання,
будівництво, реконструкцію,
модернізацію, ремонт та інші
поліпшення основних фондів та витрати,
пов'язані з видобутком корисних
копалин, а також з придбанням
нематеріальних активів, які підлягають
амортизації, що також підтверджується
карткою рахунку 63, аналізом рахунку 92
та податковими деклараціями з податку
на прибуток підприємства за перший
квартал 2010 року та за півріччя 2010 року
(т.с.1, а.с.120-123, 201-203).

Відповідачем, зі свого боку, доказів
того, що ці витрати були включені
позивачем до складу валових витрат
підприємства не надано.

Щодо формування позивачем за рахунок
цих взаємовідносин податкового
кредиту, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість", сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені законом
для відповідного податкового періоду.
При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 цього Закону, 1.7.
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Згідно п.п. 7.4.1. п.7.4 ст. 7 Закону,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається: дата здійснення першої з
подій:

- або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг) (п. 7.5 ст. 7 Закону).

Документом, що посвідчує право на
отримання податкового кредиту,
вважається належним чином оформлена
податкова накладна, яка підтверджує
сплату податку на додану вартість (пп.
7.2.3 п. 7.2 та п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 цього
Закону).

П.п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України "Про
податок на додану вартість" встановлює
вимоги до податкових накладних, які
надають право покупцю формувати
податковий кредит з податку на додану
вартість передбачає, що платник
податку зобов'язаний надати покупцю
податкову накладну, що має містити
окремими рядками: порядковий номер
податкової накладної, дату виписування
податкової накладної; повну або
скорочену назву, зазначену у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по-батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість; податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); місце розташування юридичної
особи або місце податкової адреси
фізичної особи; зареєстрованої як
платник податку на додану вартість;
опис (номенклатуру) товарів (робіт,
послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм);
повну або скорочену назву, зазначену у
статутних документах утримувача; ціну
поставки без врахування податку;
ставку податку та відповідну суму
податку у цифровому значенні; загальну
суму коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку.

Відповідно до п.п. 7.2.4. п. 7.2 ст. 7 цього
Закону, право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку у
порядку, передбаченому статтею 9 цього
Закону.

Інших умов для формування податкового
кредиту за наслідками придбання
товарів у Законі України "Про податок
на додану вартість", таких як
обов'язкова сплата постачальниками та
виробниками товару сум податку на
додану вартість до бюджету, не
передбачено.

При придбанні товару або послуг
покупець зобов'язаний лише сплатити
відповідну суму податку на додану
вартість в ціні товару або послуг
продавцю, який зобов'язаний внести цю
суму податку на додану вартість до
бюджету і у випадку невиконання свого
обов'язку понести за це
відповідальність. Покупець не несе
відповідальності за несплату податку
до бюджету продавцем (платником
податку).

В судовому засіданні були досліджені
всі документи ТОВ «Пансіонат «Сонячна
долина», які підтверджують фактичне
здійснення ним операцій з придбання
робіт у ТОВ «Донстройтранс» та ці
документи не дають підстав для сумніву
щодо реальності здійснення
вищенаведених операцій або висновку
про їх нездійснення.

Податковий кредит в березні та квітні
2010 року був сформований позивачем на
підставі належним чином оформлених
податкових накладних, які були
виписані зареєстрованим на момент
їхньої виписки платником податку на
додану вартість.

Стосовно взаємовідносин позивача з ПП
«Лайнстар», судом встановлено
наступне:

Відповідно до Свідоцтва №100254869, ПП
«Лайнстар» зареєстроване у якості
платника податку на додану вартість з
11.11.2009 року (т.с.1, а.с.209).

Судом встановлено, що 26.04.2012 року між
ТОВ «Пансіонат «Сонячна долина»
(Покупець) та ПП «Лайнстар» (Продавець)
було укладено договір №15, відповідно
до умов якого продавець зобов'язується
передати у власність покупця, а
покупець в порядку та на умовах,
визначених цим договором
зобов'язується прийняти та оплатити
продукти харчування (т.с.1, а.с.137-138).

16.05.2012 року між ТОВ «Пансіонат «Сонячна
долина» (Покупець) та ПП «Лайнстар»
(Продавець) було укладено договір №18,
відповідно до умов якого продавець
зобов'язується передати у власність
покупця, а покупець в порядку та на
умовах, визначених цим договором
зобов'язується прийняти та оплатити
посуд в асортименті (т.с.1, а.с.142-143).

На виконання умов договорів №15 та №18,
ПП «Лайнстар» було виписано позивачу
вибуткові накладні на загальну суму
298009,80 грн., у тому числі ПДВ 49668,30 грн., а
саме:

- вибуткова накладна №326 від 03.05.2012 року
на загальну суму 49292,16 грн., у тому числі
ПДВ у сумі 8215,36 грн. (т.с.1, а.с.145);

- вибуткова накладна №2217 від 22.05.2012 року
на загальну суму 50292 грн., у тому числі
ПДВ у сумі 8382 грн. (т.с.1, а.с.146);

- вибуткова накладна №2322 від 23.05.2012 року
на загальну суму 52421,04 грн., у тому числі
ПДВ у сумі 8736,84 грн. (т.с.1, а.с.147);

- вибуткова накладна №1407 від 14.06.2012 року
на загальну суму 53004,60 грн., у тому числі
ПДВ у сумі 8834,10 грн. (т.с.1, а.с.148);

- вибуткова накладна №2218 від 22.05.2012 року
на загальну суму 45364,80 грн., у тому числі
ПДВ у сумі 7560,80 грн. (т.с.1, а.с.149);

- вибуткова накладна №2323 від 23.05.2012 року
на загальну суму 47635,20 грн., у тому числі
ПДВ у сумі 7939,20 грн. (т.с.1, а.с.150).

Доставка продуктів харчування та
посуду на адресу ТОВ «Пансіонат
«Сонячна долина» підтверджується
товарно-транспортними накладними та
подорожніми листами (т.с.1, а.с.151-156) та
була здійснена транспортним засобом
КАМАЗ 53212 з реєстраційним номером
АК3554АК з причепом бортовим з
реєстраційним номером АК2673ХХ, який,
відповідно до копії Свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу,
належить позивачу (т.с.198-199).

Отримані продукти харчування та посуд
були оплачені позивачем на користь ПП
«Лайнстар» у загальній сумі 298000 грн., що
підтверджується виписками по рахунку
ЗАТ «Санаторій «Сонячна долина»
(т.с.1,а.с.193-197).

За фактом оплати продуктів харчування
та посуду, ПП «Лайнстар» було виписано
позивачу податкові накладні на
загальну суму 298009,80 грн., у тому числі
ПДВ 49668,30 грн., а саме:

- податкова накладна №326 від 03.05.2012 року
на загальну суму 49292,16 грн., у тому числі
ПДВ у сумі 8215,36 грн. (т.с.1, а.с.157);

- податкова накладна №2217 від 22.05.2012 року
на загальну суму 50292 грн., у тому числі
ПДВ у сумі 8382 грн. (т.с.1, а.с.158);

- податкова накладна №2218 від 22.05.2012 року
на загальну суму 45364,80 грн., у тому числі
ПДВ у сумі 7560,80 грн. (т.с.1, а.с.159);

- податкова накладна №2322 від 23.05.2012 року
на загальну суму 52421,04 грн., у тому числі
ПДВ у сумі 8736,84 грн. (т.с.1, а.с.160);

- податкова накладна №2323 від 23.05.2012 року
на загальну суму 47635,20 грн., у тому числі
ПДВ у сумі 7939,20 грн. (т.с.1, а.с.161);

- податкова накладна №1407 від 14.06.2012 року
на загальну суму 53004,60 грн., у тому числі
ПДВ у сумі 8834,10 грн. (т.с.1, а.с.162).

Отримання податкових накладних від ПП
«Лайнстар» підтверджується реєстром
виданих та отриманих податкових
накладних позивача (т.с.1, а.с.163-172, т.с.4,
а.с.267-271).

Судом встановлено, що придбаний
позивачем у ПП «Лайнстар» товар
(продукти харчування та посуд) був
використаний ним у власній
господарській діяльності, що
підтверджується актами на списання
продуктів харчування, меню сніданків,
обідів, полуденків і вечерь з
калькуляційними картами та актами
введення в експлуатацію МПШ, картками
обліку малоцінних та швидкозношуваних
предметів, накладними (вимогами) та
актами списання (т.с.2, а.с.174-250, т.с.3,
а.с.1-219, т.с.4, а.с.2-266).

Судом встановлено, що 14.06.2012 року
позивачем до податкової інспекції було
подано податкову декларацію з податку
на додану вартість за травень 2012 року
разом з Додатком №5, згідно з яким ним
було включено до складу податкового
кредиту суму ПДВ 40834,20 гривень, на
підставі податкових накладних,
виписаних ПП «Лайнстар» (т.с.1, а.с.180-185).

14.08.2012 року позивачем до податкової
інспекції було подано податкову
декларацію з податку на додану
вартість за липень 2012 року разом з
Додатком № 5, згідно з яким ним було
включено до складу податкового кредиту
суму ПДВ 8834,10 гривень, на підставі
податкової накладної, виписаної ПП
«Лайнстар» в червні 2012 року (т.с.4,
а.с.277-280).

Відповідач вважає ці господарські
операції між підприємствами також
нікчемними, оскільки перевіркою було
встановлено, що діяльність контрагента
позивача спрямована на отримання
податкової вигоди шляхом порушення
вимог податкового законодавства та ці
відносини мали безтоварний характер.

Суд не погоджується з цими висновками
відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 14.1.36 ст.14 ПК України
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Згідно з п.134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПК України
об'єктом оподаткування є прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135-137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138-143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу/

У ст.135 ПК України встановлений порядок
визначення доходів та їх склад, згідно
з п. 135.1 якої доходи, що враховуються
при обчисленні об'єкта оподаткування,
включаються до доходів звітного
періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПК України
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Згідно п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.
У разі якщо платник податку здійснює
виробництво товарів, виконання робіт,
надання послуг з довготривалим (більше
одного року) технологічним циклом
виробництва за умови, що договорами,
укладеними на виробництво таких
товарів, виконання робіт, надання
послуг, не передбачено поетапної їх
здачі, до витрат звітного податкового
періоду включаються витрати, пов'язані
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг у
цьому періоді. Платник податку для
визначення об'єкта оподаткування має
право на врахування витрат,
підтверджених документами, що складені
нерезидентами відповідно до правил
інших країн.

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 ст.139 ПК
України встановлено, що не включаються
до складу витрат витрати, не пов'язані з
провадженням господарської
діяльності, а саме витрати на: витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку. У разі
втрати, знищення або зіпсуття
зазначених документів платник податку
має право письмово заявити про це
органу державної податкової служби та
здійснити заходи, необхідні для
поновлення таких документів. Письмова
заява має бути надіслана до/або разом
із поданням розрахунку податкових
зобов'язань за звітний податковий
період. Платник податків зобов'язаний
відновити втрачені, знищені або
зіпсовані документи протягом 90
календарних днів з дня, що настає за
днем надходження такої заяви до органу
державної податкової служби, митного
органу. Якщо платник податку поновить
зазначені документи в наступних
податкових періодах, підтверджені
витрати включаються до витрат за
податковий період, на який припадає
таке поновлення.

В судовому засіданні були досліджені
всі необхідні первинні документи, які
підтверджують факт здійснення
позивачем господарських операцій з
придбання у ПП «Лайнстар» товару, його
оприбуткування та використання в
господарській діяльності
підприємства.

Більш того, згідно бухгалтерської
довідки ТОВ «Пансіонат «Сонячна
долина», продукти харчування, отримані
від ПП «Лайнстар» по договору №15 від
26.04.2012 року по видатковим накладним №326
від 03.05.2012 року, №2217 від 22.05.2012 року, №2322
від 23.05.2012 року, №1407 від 14.06.2012 року та
посуд, отриманий від ПП «Лайнстар» по
договору №18 від 15.05.2012 року по
видатковим накладним №2218 від 22.05.2012
року, №2323 від 23.05.2012 року, не були
включені в витрати в декларації з
податку на прибуток за 1 півріччя 2012
року (т.с.1, а.с.200).

Судом також встановлено, що за період з
01.05.2012 року по 30.06.2012 рік ТОВ «Пансіонат
«Сонячна долина» по взаємовідносинам з
ПП «Лайнстар» не включено до складу
валових витрат витрати з купівлі
товару (продуктів харчування та
посуду), що підтверджується карткою
рахунку 63, аналізом рахунку та
податковою декларацією з податку на
прибуток підприємства за півріччя 2012
року (т.с.1, а.с.173-179, 201-203).

Відповідачем, зі свого боку, доказів
того, що ці витрати були віднесені
підприємством до складу валових витрат
суду не надано.

Відносно формування позивачем за
рахунок цих взаємовідносин
податкового кредиту, суд зазначає
наступне.

Відповідно до п.185.1 ст.185 ПК України,
об'єктом оподаткування ПДВ є операції
платників податку, зокрема, з
постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України.

Порядок формування податкового
кредиту визначено ст.198 Податкового
Кодексу України.

Так, відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разу
здійснення операцій, зокрема, з
придбання або виготовлення товарів (в
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною (п.
198.2 ст. 198 ПК України).

Згідно п. 198.3 ст.198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового
Кодексу України, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11. ст.201 цього Кодексу).

Податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів послуг (п. 201.4 ст. 201 ПК
України).

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Органи державної
податкової служби за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом 11 цього Кодексу
(п. 201.6 ст. 201 ПК України).

Проте, відповідачем не було надано
ніяких доказів, які б свідчили про
наявність розбіжностей між даними
позивача та його контрагентом та
доказів повідомлення позивача
платника податків про виявлення таких
розбіжностей, у випадку їх наявності.

Згідно п.201.7 ПК України, податкова
накладна виписується на кожне повне
або часткове постачання товарів
послуг, а також на суму коштів, що
надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

Право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому ст.183 цього
Кодексу (п. 201.8 ст. 201 ПК України).

Податкова накладна видається
платником податку, якій здійснює
операції з постачання товарів послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, аналізуючи зміст
наведених норм права, суд приходить до
висновку, що правові наслідки у вигляді
виникнення у платника податку права на
формування податкового кредиту
виникають у разі наявності сукупності
обставин та підстав, за якими податкове
законодавство пов'язує можливість
формування відповідних сум
податкового кредиту та які є
передумовою його формування.

Такими обставинами є: наявність у
сторін спеціальної податкової
правосуб'єктності (особа, що видає
податкову накладну, повинна бути
зареєстрованою як платник ПДВ);
фактичного здійснення оподатковуваних
операцій; придбання товарів та послуг
із метою їх використання в
господарській діяльності; наявність
розумних економічних причин (ділової
мети) для здійснення господарських
операцій; документального
підтвердження реального здійснення
господарських операцій сукупністю
належним чином складених (оформлених)
первинних та інших документів, які
зазвичай супроводжують операції
певного виду; наявності у покупця
податкової накладної, яка відповідає
вимогам ст.201 ПК України.

В судовому засіданні були досліджені
всі документи ТОВ «Пансіонат «Сонячна
Долина», які підтверджують фактичне
здійснення ним операції з придбання
товарів у ПП «Лайнстар» та ці документи
не дають підстав для сумніву щодо
реальності здійснення вищенаведеної
операції або висновку про її
нездійснення.

Проведеною ДПІ у Чорноморському районі
АР Крим ДПС перевіркою дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства позивачем було
встановлено, що за наслідками
придбання у його контрагентів товарів
та робіт/послуг, позивач сформував
податковий кредит на підставі належним
чином оформлених податкових накладних,
які були виписані зареєстрованими на
момент укладення угод платниками
податку на додану вартість. Сплата
безпосередньо позивачем податку на
додану вартість під сумнів не
ставиться.

Будь-яких невідповідностей виписаних
контрагентами позивача накладних
встановленим законодавствам вимогам,
відповідачем в Акті перевірки не
викладено та судом також не
встановлено.

По справі було призначено проведення
комплексної судової
будівельно-технічної та економічної
експертизи, висновком якої також
підтверджується реальність укладання
та виконання позивачем з ТОВ
«Донстройтранс» та ПП «Лайнстар»
договорів з метою подальшого
використання у їх власній
господарській діяльності, що призвело
до змін у структурі активів
підприємства та вплинуло на фінансовий
результат позивача (т.с.2, а.с.31-70).

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій або
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В обґрунтування своїх висновків про
порушення позивачем податкової
дисципліни та нікчемність укладених
ним правочинів, ДПІ у Чорноморському
районі АР Крим посилається лише на
перевірки контрагентів позивача, якими
зокрема встановлені порушення
Податкового та Цивільного кодексів
України в частині недодержання в
момент вчинення правочинів вимог, які
не спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними.

Разом з тим, головною підставою вважати
правочин нікчемним являється його
недійсність, встановлена законом, а не
Актами, які б факти у ньому не були
відображені. Вказані ж в Акті висновки
є суто суб'єктивною думкою посадової
особи податкового органу, жодним
нормативно-правовим актом не
передбачено право органу державної
податкової служби самостійно в
позасудовому порядку визнавати
нікчемним правочин і дані, вказані
платником податків в податкових
деклараціях.

Згідно з ч.1 ст.204 Цивільного Кодексу
України, правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом, або якщо він не визнаний судом
недійсним (презумпція правомірності).

Тобто, підставою вважати правочин
нікчемним являється його недійсність,
встановлена законом, а не актами
перевірок контрагентів платника
податку та процесуальними документами
кримінальної справи.

В той же час, відповідно до ст.204 ЦК
України, якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину,
передбачені ст.203 ЦК України, зокрема:
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідачем не було обґрунтовано
належним чином і доведено у
встановленому законом порядку, що
укладені між позивачем та його
контрагентом угоди не відповідають
зазначеним вимогам.

Одним з принципів розгляду податкових
спорів, відповідно до ст.4 Податкового
Кодексу України є принцип презумпції
добросовісності та рішень платника
податків, у зв'язку з чим
передбачається, що дії платників
податків, які мають своїм результатом
одержання податкової вигоди
економічно виправдані, а відомості, що
містяться у податкових деклараціях,
податкових накладних та інших
первинних документах, є достовірними.
Надання податковому органу всіх
належним чином оформлених документів,
передбачених законодавством про
податки та збори, з метою одержання
податкової вигоди є підставою для її
одержання, якщо податковим органом не
встановлено та не доведено, що
відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі, є наслідком
укладення нікчемних правочинів або
коли відомості ґрунтуються на інших
документах, недійсність яких
установлена судом.

Крім того, суд вважає доцільним
зазначити, що згідно пп.36.1, 36.5 ст.36; п.38.1
ст.38, п.44.1 ст.44, п.47.1 ст.47, п.49.2 ст.49 ПК
України, обчислення, декларування та
або сплата суми податку та збору є
персональним податковим обов'язком
кожного окремого платника податків,
який і несе відповідальність за
невиконання або неналежне виконання
податкового обов'язку. Тобто, платник
податку несе самостійну
відповідальність за порушення ним
правил ведення податкового обліку.
Зазначена відповідальність стосується
кожного окремого платника податку і не
може автоматично поширюватись на
третіх осіб, в тому числі і на його
контрагентів.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає,
що позивач в даному випадку здійснював
податковий облік відповідно до вимог
чинного законодавства, а тому висновки
податкової інспекції щодо
неправомірного формування ним валових
витрат та податкового кредиту, що
призвело до винесення оскаржуваних
податкових повідомлень - рішень є
протиправними.

Позивач просить лише скасувати
винесені відповідачем податкові
повідомлення-рішення.

Згідно з ч.2 ст.11 КАС України, суд може
вийти за межі позовних вимог тільки в
разі, якщо це необхідно для повного
захисту прав, свобод та інтересів
сторін чи третіх осіб, про захист яких
вони просять.

Відповідно до ч.2 ст.162 КАС України, у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову,
зокрема, про визнання протиправним та
скасування рішення суб'єкта владних
повноважень.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги ТОВ «Пансіонат «Сонячна Долина»
є обґрунтованими та винесені на
підставі Акту перевірки №19/22/31833727 від
14.11.2012 року податкові
повідомлення-рішення № та №
від 22.11.2012 року є протиправними та мають
бути скасовані судом.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

З огляду на викладене, суд вважає
необхідним стягнути на користь
позивача судові витрати у вигляді
судового збору у сумі 2146 грн. із
Державного бюджету України.

В судовому засіданні 08.01.2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

У повному обсязі постанову складено
13.01.2014 року.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.158-163, ст.167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Пансіонат "Сонячна
Долина" - задовольнити.

Визнати протиправними і скасувати
податкові повідомлення - рішення,
винесені Державною податковою
інспекцією у Чорноморському районі АР
Крим ДПС:

- № від 22.11.2012 року про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на прибуток приватних підприємств на
загальну суму 272106,80 грн., з яких 155489,60
грн. - основний платіж та 116617,20 грн. -
штрафні санкції;

- № від 22.11.2012 року про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на загальну суму
231593,43 грн., з яких 132339,10 грн. - основний
платіж та 99254,33 грн. - штрафні санкції.

Стягнути на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Пансіонат
"Сонячна Долина" судовий збір у розмірі
2146 грн. (дві тисячі сто сорок шість
гривень) з Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя Ю.С. Кононова