Справа № 2а-3787/11/0211
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а-3787/11/0211
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Залімський І. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Залімський І. Г.

судді: Білоус О.В. Ватаманюк Р.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
м.Ладижин Вінницької області на
постанову Ладиженського міського суду
Вінницької області від 29 червня 2011 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у м.Ладижин Вінницької області
про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України у
м. Ладижині Вінницької області про
визнання дій Відповідача
неправомірними та зобов'язання
вчинити дії щодо перерахунку та
виплати пенсії.

Постановою Ладижинського міського
суду Вінницької області від 29.06.2011 року
позов задоволено, а саме: визнано
неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України у м. Ладижині
Вінницької області щодо відмови
здійснити перерахунок пенсії позивачу;
зобов'язано відповідача провести
перерахунок державної пенсії як особі,
постраждалій від наслідків
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
інваліду 2 групи, згідно ст. 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" до розміру
не нижчого 8 мінімальних пенсій за
віком, розмір якої встановлено ч.1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", та здійснити виплату
даної пенсії з врахуванням проведених
виплат.

Не погодившись з постановою суду,
Відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову та
відмовити в задоволені позовних вимог
посилаючись при цьому на не повне
з'ясування судом першої інстанції
обставин, які мають значення для
справи.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, позивач ОСОБА_2
віднесена до категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, категорії 1, є інвалідом 2
групи, перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Ладижині Вінницької області та
отримує пенсію на підставі Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
і відповідно має право на виплату
державної пенсії як особі, що
постраждала від наслідків
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
інваліду 2 групи, передбачену ст. 54
цього Закону.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
вимоги Позивача щодо зобов`язання
Відповідача здійснити перерахунок
державної пенсії як особі, що
постраждала від наслідків
Чорнобильської катастрофи, категорії 1,
інваліду 2 групи, відповідно до ст. 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" з
07.12.2010р. є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він знайшов
законодавче та фактичне підтвердження
під час апеляційного розгляду справи.

У ч.3 ст. 54 цього Закону, передбачено, що
в усіх випадках розмір пенсії для
інвалідів 2 групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 8
мінімальних пенсій за віком.

Судом першої інстанції всебічно та
об'єктивно досліджено, що всупереч ст. 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
рішенням Конституційного Суду України
№6-рп/2007 від 09.07.2007 р. та №10-рп/2008 від
22.05.2008 р. позивачу позивачеві пенсія
виплачувалась в розмірах, передбачених
постановами Кабінету Міністрів
України від 28.05.2008 року № 530 "Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян" та від 16.07.2008 року №
654 "Про підвищення рівня забезпечення
громадян".

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, визначені,
зокрема, Рішенням Конституційного Суду
України №12-рп/98 від 09.07.1998 р., Закон
України "Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" має вищу
юридичну силу відносно постанов
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530, від 16.07.2008 року № 654.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92
Конституції України виключно законами
України визначаються основи
соціального захисту, форми і види
пенсійного забезпечення.

В такому випадку посилання Відповідача
-управління Пенсійного Фонду України в
м. Ладижині Вінницької області на акти
Кабінету Міністрів України в
обґрунтування проведених виплатам не
відповідають чинному правовому
регулюванню спірних правовідносин.

З аналізу ст. 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" вбачається, що при
визначенні розміру державної пенсії,
за основу їх нарахування береться
розмір мінімальної заробітної плати та
розмір мінімальної пенсії за віком.
Згідно з чинним законодавством України
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається відповідно до ч. 1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Судова колегія не бере до уваги доводи
відповідача, який вказує, що відповідно
до ч. 3 ст. 28 вищевказаного Закону
мінімальний розмір пенсії за віком
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом.
Заперечення, наведені управлінням
Пенсійного Фонду України в м. Ладижині
Вінницької області, не можуть бути
прийняті судом з огляду на те, що згідно
зі ст. 6 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" непрацездатні громадяни
крім пенсійних виплат із системи
пенсійного забезпечення мають право
отримувати доплати, надбавки та
підвищення до зазначених виплат,
додаткову пенсію в порядку та за
рахунок коштів, визначених
законодавством. Відповідно до ст. 2
Закону України "Про прожитковий
мінімум" для встановлення розмірів
мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком,
визначення розмірів соціальної
допомоги, допомоги сім'ям з дітьми,
допомоги по безробіттю, а також
стипендій та інших соціальних виплат,
застосовується прожитковий мінімум,
виходячи з вимог Конституції України
та законів України.

Наявність норми ч. 3 ст. 28 "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" не є підставою для відмови
в реалізації громадянами, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, права на отримання
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, яке
гарантується Конституцією України.

Суд першої інстанції правомірно
визначився з межами захисту порушеного
права позивача, враховуючи строк
звернення до адміністративного суду,
передбачений ч. 1, 2 ст. 99 КАС України,
встановивши, що право позивача на
перерахунок і виплату пенсії у розмірі
відповідно до вищевказаних норм
підлягає захисту з 07.12.2010 року.

Таким чином, апеляційна інстанція
приходить до висновку про
правомірність доводів суду першої
інстанції щодо наявності у позивача
права на перерахунок та виплату з 07.12.2010
року державної пенсії як особі,
постраждалій від наслідків
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
інваліду 2 групи, згідно ст. 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" до розміру
не нижчого 8 мінімальних пенсій за
віком, розмір якої встановлено ч.1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", та здійснити виплату
даної пенсії з врахуванням проведених
виплат.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що вимоги управління
Пенсійного фонду у м. Ладижині
Вінницької області є безпідставними, а
висновки суду першої інстанції не
спростовуються доводами апеляційної
скарги.

З огляду на таке колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну правову оцінку та прийняв
законне і обґрунтоване рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, а тому підстави
для задоволення вимог апеляційної
скарги відсутні.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного судова колегія
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах визначених законом.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, тобто прийнята
постанова відповідає матеріалам
справи та вимогам закону і підстав для
її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м.Ладижин
Вінницької області, -залишити без
задоволення, а постанову Ладиженського
міського суду Вінницької області від 29
червня 2011 року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Залімський І. Г.

Судді
Білоус О.В.

Ватаманюк Р.В.