Справа № 2-а-3406/11
Суддя: Федоріщев С. С.
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а/3406/11
Провадження №6-а/201/199/2013
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 рокуЖовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді -
Федоріщева С.С.,

при секретарі - Нижник І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
подання головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області про зміну
способу та порядку виконання судового
рішення по адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Жовтневої районної у м.
Дніпропетровську ради про
заборгованості по щорічній разовій
допомозі, -

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2013 року головний державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області Осельський
Є.С. звернувся до Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська з поданням про
зміну способу та порядку виконання
судового рішення по адміністративній
справі за позовом ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
Жовтневої районної у м.
Дніпропетровську ради про
заборгованості по щорічній разовій
допомозі.

Сторони у судове засідання не
з'явилися, про час, дату та місце
розгляду справи повідомлялися
належним чином, про причини неявки суд
не повідомили.

Неявка сторін, у відповідності до ч. 3
ст. 261 ЦПК України, не є перешкодою у
вирішення поставленого перед судом
питання.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає
за можливе, на підставі ст. 41 КАС
України, здійснити розгляд справи без
фіксування судового розгляду
адміністративної справи за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Ознайомившись із вказаною заявою та
дослідивши матеріали адміністративної
справи, суд приходить до висновку про
необхідність задоволення заяви на
підставі нижчевикладеного.

18 травня 2011 року Жовтневим районним
судом м. Дніпропетровська було
задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Жовтневої районної у
м. Дніпропетровську ради про стягнення
заборгованості по щорічній разовій
допомозі.

Вказаною постановою дії Управління
праці та соціального захисту населення
в Жовтневому районі міста
Дніпропетровська щодо нарахування
ОСОБА_1 щорічної разової грошової
допомоги, як інваліду війни, згідно ст.
13 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» за період 2011 року було визнано
неправомірними, зобов'язано Управління
праці та соціального захисту населення
Жовтневої районної у м.
Дніпропетровську ради здійснити та
виплатити ОСОБА_1 одноразову щорічну
допомогу за 2011 рік згідно зі ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» з урахуванням фактично
виплачених в цей період коштів.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 05 червня 2012 року постанова
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 18 травня 2011 року
залишена без змін та набрала законної
сили.

08 листопада 2013 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області Осельським
Є.С. було відкрито виконавче
провадження за виконавчим листом
№2-а-3406/11, виданим 13 серпня 2012 року про
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
Жовтневої районної у м.
Дніпропетровську ради здійснити та
виплатити ОСОБА_1 одноразову щорічну
допомогу за 2011 рік згідно зі ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» з урахуванням фактично
виплачених в цей період коштів.

Вищезазначеною постановою від 08
листопада 2013 року, Управлінню праці та
соціального захисту населення
Жовтневої районної у м.
Дніпропетровську ради було надано
строк для добровільного виконання
рішення - до 15 листопада 2013 року.

Зі змісту ст. 263 КАС України випливає, що
під зміною способу і порядку виконання
рішення розуміється прийняття судом
нових заходів для реалізації виконання
рішення в разі неможливості його
виконання у порядку і способом, раніше
встановленими. Таким чином, суд за
наявності обґрунтованих підстав
(обставин, що перешкоджають належними
чином виконати судове рішення в
адміністративній справі ускладнюють
його виконання або роблять неможливим)
та належних доказів, може змінити
спосіб та порядок виконання рішення
суду, або ж відмовити по даному питанню,
не змінюючи при цьому його змісту.

Із подання головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області вбачається,
що він просить змінити спосіб та
порядок виконання судового рішення
шляхом стягнення коштів, посилаючись
при цьому на те, що відповідачем
рішення суду виконано в частині
нарахування коштів, але без зміни
способу чи порядку виконання рішення
суду виконати його фактично не можливо
в зв'язку з відсутністю коштів у
відповідача, як державного органу.

При вирішенні даного питання по суті,
суд враховує, що у зв'язку з набранням
чинності Законом України «Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень»
виникли труднощі з виконанням судових
рішень, ухвалених у справах, пов'язаних
із соціальними виплатами.

Відповідно до статті 2 цього Закону,
держава гарантує виконання рішення
суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є, зокрема,
державний орган. Водночас судові
рішення у справах, пов'язаних із
соціальними виплатами, які мають
зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належать до
зазначених у згаданій статті видів
рішень, що унеможливлює їх виконання
без зміни його способу.

Частиною 1 статті 3 вказаного закону
передбачено, що виконання рішень суду
про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.

Згідно з частиною першою статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України, за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Ця норма не містить виключного
переліку обставин, що є підставою для
вирішення питання про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Згідно з Конституцією України
Державний бюджет України і бюджетна
система України встановлюються
виключно законами (пункт 1 частини 2
статті 92). Такими законами є закони
України про Державний бюджет України
на кожний рік, Бюджетний кодекс
України.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 23
Бюджетного Кодексу України, будь-які
бюджетні зобов'язання та платежі з
бюджету здійснювати лише за наявності
відповідного бюджетного призначення,
встановленого законом про Державний
бюджет України.

06 липня 2011 року Кабінетом Міністрів
України прийнято постанову № 745 «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок державного
бюджету», якою встановлені розміри
виплат вказаній категорії громадян.

26 грудня 2011 року Конституційним Судом
України прийнято рішення №20-рп/2011, яким
визнано конституційним пункт 4 розділу
VII «Прикінцеві положення» Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» від 14 червня 2011 року.

У відповідності до рішення
Конституційного суду України №20-рп/2011
від 26 грудня 2011 року по справі №1-42/2011,
Кабінет Міністрів України, як вищий
орган у системі органів виконавчої
влади наділений конституційними
повноваженнями спрямовувати і
координувати діяльність міністерств,
інших органів виконавчої влади, до яких
належить Управління праці та
соціального захисту населення.

Таким чином, Кабінет Міністрів Украйни
є органом, який забезпечує проведення
державної політики у соціальній сфері.

У рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011
Конституційний суд зазначив, що
розміри соціальних виплат залежать від
соціально-економічних можливостей
держави.

Конституцією України зазначено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України.

Кабінет Міністрів України є вищим
органом у системі органів виконавчої
влади, який розробляє проект закону про
Державний бюджет України на наступний
рік і подає його до Верховної Ради
України, забезпечує виконання
затвердженого Верховною Радою України
про його виконання. Ефективне
здійснення Кабінетом Міністрів
України цих повноважень є основою для
вжиття заходів щодо забезпечення прав
і свобод людини і громадянина,
проведення політики у сфері
соціального захисту, фінансової і
податкової політики.

Законом України «Про виконавче
провадження» передбачено, що Державна
виконавча служба є єдиним органом
примусового виконання, крім органів та
посадових осіб, які виконують рішення
про притягнення до кримінальної або
адміністративної відповідальності.

Статтею 2 зазначеного закону визначено,
що примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України «Про державну виконавчу
службу» (202/98-ВР).

Так, Законом України «Про державну
виконавчу службу» визначено, що
завданням державної виконавчої служби
є своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом. Державна
виконавча служба входить до системи
органів Міністерства юстиції України і
здійснює виконання рішень судів,
третейських судів та інших органів, а
також посадових осіб відповідно до
законів України.

Статтею 11 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Цією ж статтею
встановлено, що державний виконавець
здійснює необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом.

Згідно зі статтею 48 Бюджетного Кодексу
України, розпорядники бюджетних коштів
беруть бюджетні зобов'язання та
здійснюють платежі тільки в межах
бюджетних асигнувань, встановлених
кошторисами. Зобов'язання, взяті
учасником бюджетного процесу без
відповідних бюджетних асигнувань або з
перевищенням повноважень,
встановлених цим Кодексом та законом
про Державний бюджет України (рішенням
про місцевий бюджет), не вважаються
бюджетними зобов'язаннями. Витрати
бюджету на покриття таких зобов'язань
не здійснюються. Отже, саме від
бюджетних призначень на відповідний
рік цілком залежить виконання рішень
судів, за якими боржником виступає
орган державної влади. Відсутність
належних бюджетних асигнувань або
коштів та відсутність відповідних
процедур, які б дозволяли забезпечити
фінансування одразу ж, як тільки
постала проблема відповідних виплат,
призводить до невиконання або
тривалого виконання судових рішень.

Зазначене рішення, яке підлягає
виконанню має зобов'язальний характер,
за яким боржник зобов'язаний особисто
вчинити певні дії, у зв'язку з чим
організація його виконання визначена
статтею 75 Закону України «Про
виконавче провадження».

За таких обставин склалася ситуація, що
боржник не може виконати рішення суду
через відсутність бюджетних
призначень чи асигнувань на цю мету.
Здійснити виплату нарахованих
грошових коштів за рішенням суду
можливо лише шляхом списання
(стягнення) коштів з рахунків
державного органу - боржника, а в разі
відсутності у зазначеного державного
органу відповідних призначень - за
рахунок коштів, передбачених за
бюджетною програмою для забезпечення
виконання рішень суду.

Такі обставини встановлені і
Європейським судом з прав людини. Так,
рішенням Європейського суду з прав
людини «Войтенко проти України»
визнано, що виконання рішення, про
стягнення коштів з державної установи
могло бути здійснено лише за умови,
якщо б такі витрати були попередньо
передбачені у законі про державний
бюджет. Причина невиконання судового
рішення про стягнення коштів з
державної установи полягає саме у
відсутності відповідних законодавчих
заходів, які б забезпечували виконання
цього рішення, а не у бездіяльності
органу державної виконавчої служби.

До аналогічного висновку дійшов
Європейський суд у справі «Ромашов
проти України». Зокрема, Суд зазначив,
що виконання у відношенні державного
органу може бути здійснене лише в тому
випадку, якщо державою передбачені та
визначені асигнування на відповідні
видатки Державного бюджету України
шляхом здійснення відповідних
законодавчих заходів. Факти справи
свідчать про те, що виконанню
відповідного судового рішення
перешкоджала саме відсутність
законодавчих заходів, а не неналежне
виконання своїх обов'язків державними
виконавцями.

Таким чином, рішенням міжнародної
судової установи, юрисдикція якої
визнана Україною, встановлено
відсутність бездіяльності органу
державної виконавчої служби при
виконанні рішень про стягнення коштів
з бюджетної установи за відсутності
відповідних бюджетних асигнувань.

У цьому контексті слід зауважити, що
рішення Європейського суду свідчать,
що у багатьох випадках причиною
невиконання рішень національних судів
була саме відсутність коштів або
належного бюджетного фінансування,
включаючи відсутність відповідних
процедур забезпечення фінансування, як
тільки виявляється проблема з
виплатою. У цьому зв'язку Європейський
суд наголошував, що держава не може
посилатись на відсутність коштів як на
виправдання невиконання рішень
національних судів, винесених проти
неї, її органів та установ, а також
підприємств, якими вона володіє або які
контролює.

У Коментарі Департаменту з питань
виконання рішень Європейського суду з
прав людини Комітету Міністрів Ради
Європи, щодо проекту Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
рішень суду», Страсбург, 16 березня 2011
року відзначено, що законодавчо
закріплене зобов'язання держави
виконати рішення суду в разі його
невиконання боржником є дуже
позитивним аспектом.

Так, з 1 січня 2013 року набрав чинності
Закон України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень» № 4901-VI,
який встановлює гарантії держави щодо
виконання судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
«Про виконавче провадження», та
особливості їх виконання.

Зазначеним Законом визначено порядок
виконання рішень суду про стягнення
коштів з державного органу та статтею 3
визначено, що виконання рішень суду про
стягнення коштів, боржником за якими є
державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетом для
забезпечення виконання рішень суду.

Суд також враховує, що підставою для
зміни чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення є
обставини, що роблять виконання
судового рішення неможливим.

Таким чином, зміни у правовому
регулюванні порядку виконання судових
рішень, боржником за якими є державний
орган, яким не передбачено виконання
рішень зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання. Така
обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Вирішуючи це питання, суд звертає увагу
на таке.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення слід розуміти вжиття
адміністративним судом нових заходів
для реалізації рішення. Ці заходи
повинні забезпечити виконання
конкретного судового рішення і не
поширюватися на відносини, які виникли
після його ухвалення.

У цій категорії справ зміна способу і
порядку виконання рішення можлива
шляхом зміни зобов'язання здійснити
виплати на стягнення цих виплат. Така
зміна можлива лише у разі виконання
боржником зобов'язальної частини
рішення про нарахування соціальних
виплат. При цьому суд виходить з
розміру заборгованості боржника перед
стягувачем, що виникла під час
виконання судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про наявність
підстав для задоволення подання у
повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 160, 186, 263, 264 КАС України, Законом
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень», -

УХВАЛИВ:

Подання головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області про зміну
способу та порядку виконання судового
рішення по адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Жовтневої районної у м.
Дніпропетровську ради про
заборгованості по щорічній разовій
допомозі - задовольнити.

Змінити спосіб і порядок виконання
постанови Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 18 травня 2011 року,
на підставі якої видано виконавчий
лист 2а-3406/11 від 13 серпня 2012 року
Жовтневим районним судом м.
Дніпропетровська, із «Зобов'язати
Управління праці та соціального
захисту населення Жовтневої районної у
м. Дніпропетровську ради здійснити та
виплатити ОСОБА_1 одноразову щорічну
допомогу за 2011 рік згідно зі ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» з урахуванням фактично
виплачених в цей період коштів» на
«Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
Жовтневої районної у м.
Дніпропетровську ради на користь
ОСОБА_1 одноразову щорічну допомогу за
2011 рік згідно зі ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» з урахуванням
фактично виплачених в цей період
коштів.

Ухвалу суду може бути оскаржено
протягом п'яти днів шляхом подання
апеляційної скарги до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська.

Суддя:С.С. Федоріщев