Справа № 569/21062/13-а
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2014-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Кучина
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"09" січня 2014 р.
Справа № 569/21062/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Котік Т.С.

суддів:
Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу
Рівненського міського суду
Рівненської області від "22" листопада
2013 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Комунального закладу "Рівненський
обласний центр психічного здоров'я
населення" Рівненської області про
визнання висновку щодо результатів
медичного огляду недійсним ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Рівненського міського суду від
22 листопада 2013 року позивачу
відмовлено у відкритті провадження у
справі відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.109
КАС України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить ухвалу суду скасувати, а справу
направити до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Розглянувши справу в порядку,
визначеному п.2 ч.1 ст.197 КАС України,
перевіривши законність та
обгрунтованість ухвали суду, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

З матеріалів справи убачається, що у
листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Комунального закладу
"Рівненський обласний центр психічного
здоров'я населення" Рівненської
області та просив визнати недійсним
висновок щодо результатів медичного
огляду з метою виявлення алкогольного,
наркотичного чи іншого стану сп"яніння
або перебування під впливом лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції від 27.10.2013 року.

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі суд першої інстанції прийшов до
висновку, що даний спір не є
публічно-правовим, а тому не може
розглядатися в порядку
адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком, виходячи з наступного.

Так, відповідно до змісту ст. 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

За змістом частини другої статті 4 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на всі
публічно-правові спори, крім спорів,
для яких законом встановлений інший
порядок судового вирішення.

Отже, вирішуючи питання про віднесення
норми до публічного права, а спору до
публічно-правового, необхідно
враховувати загальнотеоретичні та
законодавчі критерії. Зокрема, за
змістом пункту 1 частини першої статті 3
КАС України у публічно-правовому спорі,
як правило, хоча б однією стороною є
орган виконавчої влади, орган
місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа або інший
суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Проте, спір набуває ознак
публічно-правового за умов не лише
наявності серед суб'єктів спору
публічного органу чи посадової особи, а
й здійснення ним (ними) у цих відносинах
владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного
судочинства владну управлінську
функцію необхідно розуміти як
діяльність усіх суб'єктів владних
повноважень з виконання покладених на
них Конституцією чи законами України
завдань.

Проте, як убачається зі змісту позовної
заяви, стороною у спорі є комунальний
заклад «Рівненський обласний центр
психічного здоров'я населення»
Рівненської обласної ради, який не є
суб"єктом владних повноважень у
розумінні п.7 ч.1 ст.3 КАС України.

Так само, лікар, який проводив медичний
огляд та складав оскаржуваний Висновок
від 27.10.2013 року не здійснював владних
управлінських функцій щодо позивача, а
оскаржене рішення відповідача за своєю
сутністю є експертним висновком, який
зроблено на підставі застосування
спеціальних знань з метою встановлення
певних обставин або фактів.

З огляду на викладене, є обгрунтованими
висновки суду першої інстанції про те,
що даний спір не є публічно-правовим і
не підпадає під визначення справи
адміністративної юрисдикції
(адміністративна справа), як зазначено
у п. 1 ч. 1 ст.3 КАС України, а тому
компетенція адміністративних судів на
вказаний спір не поширюється.

Посилання апелянта на те, що ним
оскаржується захід забезпечення
провадження в справі про
адміністративне правопорушення, тому
дана справа має розглядатися за
правилами адміністративного
судочинства є безпідставними.

Порядок проведення огляду на стан
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або щодо перебування під
впливом лікарських препаратів, що
знижують їх увагу та швидкість реакції,
передбачено ст.266 Кодексу про
адміністративні правопорушення
України та Інструкцією "Про виявлення
у водіїв транспортних засобів ознак
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або щодо перебування під
впливом лікарських препаратів, що
знижують їх увагу та швидкість
реакції", затвердженої Наказом
Міністерства внутрішніх справ України
та Міністерства охорони здоров"я
України від 09.09.2009 року №400/666.

Зокрема, частиною 5 статті 266 КпАП
України та п.3.22 Інструкції визначено,
що огляд особи на стан алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
щодо перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують її
увагу та швидкість реакції, проведений
з порушенням вимог цієї статті,
вважається недійсним.

Отже, правомірність висновків лікаря в
даному випадку має перевірятися
відповідно до норм передбачених
Кодексом про адміністративні
правопорушення України при вирішенні
питання щодо адміністративної
відповідальності позивача за даним
Кодексом.

Посилання суду першої інстанції на те,
що даний спір має розглядатися в
порядку цивільного судочинства не
впливає на правильність судового
рішення та не є підставою для
скасування ухвали суду, яку
постановлено з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують
та не містять фактів невірного
застосування судом норм
процесуального права, а тому колегія
суддів не вбачає підстав для
скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити
без задоволення, а ухвалу
Рівненського міського суду
Рівненської області від "22" листопада
2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.С. Котік

судді:
А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1