Справа № 639/9976/13-а
Суддя: Іванова І. В.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 639/9976/13-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2014 року Жовтневий районний суд
м. Харкова

у складі: головуючого - судді
Іванової І.В.,

за участю
секретаря - Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові адміністративну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
УДАІ ДУМВС України в Харківській
області, старшого сержанта міліції
ІДПС ВДПС №6 УДАІ ДУМВС України в
Харківській області Боровського
Владислава Вадимовича про визнання
противоправною та скасування
постанови по справі про
адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого
районного суду м. Харкова, як
адміністративного суду, з
адміністративним позовом до УДАІ
ДУМВС України в Харківській області,
старшого сержанта міліції ІДПС ВДПС №6
УДАІ ДУМВС України про визнання
неправомірним притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ч.2 ст. 122 КУпАП та скасування винесеної
відповідачем відповідної постанови АА2
№ 150323 від 02.11.2013 року про накладення на
нього адміністративного стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1
посилається на те, що відповідно до
постанови по справі про
адміністративне правопорушення від 2
листопада 2013 року , 2 листопада 2013 року
в 19 годин 51 хвилину він, управляючи
автомобілем «Subary Leqacy» державний номер
НОМЕР_1, рухався по пр. Гагаріна . В
районі просп.. Гагаріна 119, він здійснив
проїзд регульованого пішохідного
переходу за заборонений сигнал
світлофору , чим порушив вимоги п. 8.7.3
Правил дорожнього руху України . Він
дійсно рухався в зазначений день та час
на належному йому автомобілі «Subary
Leqacy» державний номер НОМЕР_1. В
автомобілі на знаходилися його
дружина та у дитячих автомобільних
кріслах діти, яким по 1 року. Коли від
під'їжджав до регульованого
пішохідного переходу на скорості
приблизно 55 км. на годину в районі
просп.. Гагаріна 119, 3-4 метра до
пішохідного переходу обладнаного
світлофором без зворотного рахунку
часу, сигнал світлофора змінився на
миготливий зелений. Він прийняв
рішення не проводити екстреного
гальмування, оскільки міг створити
аварійну ситуацію на дорозі, його
проїзд на заборонений знак світлофора
не створював небезпечність для
дорожнього руху, він міг завдати шкоду
його пасажирам . В момент початку
проїзду регульованого пішохідного
переходу знак світлофора змінився на
забороняючий , жовтий. Приблизно через
100 метрів після проїзду світлофора
його зупинив інспектор Боровський В.В.
та звинуватив його в порушенні п. 8.7.3
ПДР України , склав протокол про
адміністративне правопорушення та
постанову та запропонував йому більш
подрібніше викласти свою точку зору у
суді.

У судовому засіданні позивач підтримав
свої позовні вимоги повністю та надав
пояснення аналогічні вищенаведеним.

Відповідачі, являючись суб`єктами
владних повноважень і будучи належним
чином повідомленими про дату, час і
місце судового розгляду, в судове
засідання не з`явилися і про причини
своєї неявки суд не сповістили, а тому
справа у відповідності до ч.4 ст.128 КАС
України була розглянута за їх
відсутностю.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
дослідивши долучені до матеріалів
справи письмові докази, приходить до
висновку про обґрунтованість позову і
необхідність його задоволення,
виходячи з наступних підстав:

Як вбачається з протоколу про
адміністративне правопорушення серії
АГ2 № 819265, складеного 2 листопада 2013
року інспектором ДПС РДПС ХМУ взводу №6
старшим сержантом міліції Боровським
В.В. відносно водія автомобіля марки
«Subary Leqacy» державний номер НОМЕР_1
ОСОБА_1 , останній в зазначений день, о
19-45 годин, керуючи зазначеним вище
автомобілем в м. Харкові по пр-ту
Гагаріна, здійснив проїзд
регульованого пішохідного переходу на
заборонений сигнал світлофору, чим
порушив вимоги п.8.7.3 ПДР України та
скоїв адміністративне правопорушення,
передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП (а.с. 4).

Постановою того ж таки інспектора ДАІ
АА2 № 150323 від 2 листопада 2013 року на
ОСОБА_1 було накладено адміністративне
стягнення за вищезазначене
адміністративне правопорушення у
вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. (а.с. 5).

Так, як зазначив позивач у
адміністративному позові, вказані в
постанові факти не відповідають
дійсності, у зв'язку з тим, що правил
дорожнього руху він не порушав. Позивач
вважає, що постанова не відповідає
обставинам справи, вимогам закону та
підлягає скасуванню з наступних
підстав. 02.11.2013 року він рухався на
автомобілі марки «Subary Leqacy» державний
номер НОМЕР_1, який належить йому. У
автомобілі на передньому сидінні
знаходилась його дружина, а на задньому
сидінні у дитячих автомобільних
кріслах знаходились його діти ОСОБА_2
та ОСОБА_3, віком 1 рік. Коли він
під'їжджав к регульованому пішохідному
переходу, сигнал світлофору змінився
на мигаючий зелений. На пішохідному
переході та біля нього не було людей,
які б рухались чи могли б почати
рухатися по пішохідному переходу.
Негайне гальмування призвело б до
зупинки його автомобіля на пішохідному
переході, що є порушенням п.п. 12.9 та 15.9
ПДР України. Тому він прийняв рішення
не робити негайне гальмування. На
момент початку проїзду пішохідного
переходу знак світлофору змінився на
заборонений жовтий. Приблизно через 100
метрів після проїзду світлофору його
зупинив інспектор ДПС старший сержант
міліції Боровський В.В. та звинуватив
його у порушенні п.8.7.3 ПДР України, при
цьому інспектор підтвердив, що він
рухався не порушуючи швидкісного
режиму. Позивач об'яснив інспектору
своє рішення не робити негайне
гальмування перед пішохідним
переходом тим, що він міг створити
аварійну ситуацію на дорозі; його
проїзд на заборонений знак світлофору
не створив небезпеку для дорожнього
руху; він міг причинити шкоду своїм
пасажирам. Вислухав його пояснення,
інспектор склав протокол та постанову
про адміністративне правопорушення.

Позивач вважає, що висновки
відповідача про порушення ним ПДР
України не підтверджені належними
доказами. Зазначена обставина, на думку
позивача, свідчить про формальний
підхід старшого сержанта міліції
Боровського В.В. до оцінки усіх
обставин правопорушення.

Як встановлено судовим розглядом,
єдиним доказом скоєння позивачем по
даній справі вищезазначеного
адміністративного правопорушення є
протокол та постанова, складені
інспектором, однак свідки чи поняті при
цьому відсутні. ОСОБА_1 факт порушення
ним Правил Дорожнього руху не визнає.
Інших доказів порушення ним Правил
дорожнього руху суду не надано.

При таких обставинах суд розцінює це як
неналежний доказ відповідного
порушення водієм ОСОБА_1 конкретних
правил безпеки дорожнього руху, а тому
вважає його винність в скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП,
недоведеною, що свідчить про
відсутність в його діях складу даного
правопорушення.

При цьому суд зважає на те, що зазначені
вище посилання позивача у виправдання
своїх дій не знайшли свого
спростування в судовому засіданні.

Згідно ж ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб`єкта владних
повноважень обов`язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Стаття 288 КУпАП передбачає, що
постанова іншого органу (посадової
особи) про накладення
адміністративного стягнення по справі
про адміністративне правопорушення
може бути оскаржена у вищестоящий
орган (вищестоящій посадовій особі) або
в районний, районний у місті, міський чи
міськрайонний суд у порядку,
визначеному Кодексом
адміністративного судочинства України
з особливостями, встановленими цим
кодексом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 КАС України
місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні усі
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів
владних повноважень у справах про
притягнення до адміністративної
відповідальності.

Згідно статті 162 того ж Кодексу
при вирішенні справи по суті суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю або
частково.

У разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову
зокрема про визнання протиправними
рішення суб`єкта владних повноважень
чи окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання недійсним рішення чи окремих
його положень.

Враховуючи вищевикладені
обставини і висновки суду про
відсутність в діях ОСОБА_1 складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, суд
вважає необхідним повністю
задовольнити позовні вимоги позивача
по справі.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст. 2, 4, 6, 7, 8, 17, 18, 19, 69, 70,
71,128,158,159,160,161,162, 163 КАС України, ст.ст.
1,2,9,23,122, 288 КУпАП України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити .

Визнати незаконними дії ІДПС ВДПС №6
УДАЇ України в Харківській області
старшого сержанта міліції Боровських
Владислава Вадимовича щодо
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч.2 ст. 122 КУпАП .

Скасувати постанову від 2 листопада 2013
року про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч.2 ст. 122 КУпАП .

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий
збір у розмірі 34 грн. 41 коп.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий
суддя І.В.
Іванова