Справа № К/9991/42782/11-С
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/42782/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Сороки М.О.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Київському районі м.
Сімферополь Автономної Республіки
Крим до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Сімферополь про стягнення суми за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Сімферополь Автономної
Республіки Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 14 березня 2011 року
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 06 червня 2011 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2010 року позивач звернувся в
суд із позовом до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Сімферополь
про стягнення суми.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 14 березня 2011 року
відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, позивач звернувся зі
скаргою до суду апеляційної інстанції
щодо скасування зазначеного вище
рішення.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 06 червня 2011 року апеляційну скаргу
позивача залишено без задоволення,
постанову суду першої інстанції
залишено без змін.

Не погоджуючись із постановою суду
першої та ухвалою суду апеляційної
інстанцій, позивач звернувся із
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, в якій
просить скасувати судові рішення,
ухвалити рішення, яким задовольнити
позов, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що за грудень 2009
року між позивачем та відповідачем
підписано Акт звірки витрат по
особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Згідно актів звірок, що містяться в
матеріалах справи, за грудень 2009 року
позивачем понесені витрати з виплати
та доставки державної адресної
допомоги в сумі 452,20 грн. ОСОБА_2, яка
відповідачем не була прийнята до
відшкодування.

Судом встановлено, що статтями 8, 10, 81
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» встановлено, що пенсійне
забезпечення громадян, призначення
пенсій і оформлення документів для їх
виплати здійснюються органами
Пенсійного фонду України з виплатою
пенсій за рахунок його коштів.

Згідно п.2 Постанови Кабінету Міністрів
України «Про деякі питання пенсійного
забезпечення громадян» від 26 березня
2008 року № 265, що у разі, коли щомісячний
розмір пенсійних виплат, державної
соціальної допомоги інвалідам з
дитинства і дітям-інвалідам. Особам,
які не мають права на пенсію, та
інвалідам (з урахуванням надбавок,
підвищень додаткових пенсій, цільової
грошової допомоги, сум індексації та
інших доплат встановлених
законодавством, крім пенсій за
особливі заслуги перед Україною) не
досягає прожиткового мінімуму,
встановленого законом для осіб, які
втратили працездатність, таким особам
надасться щомісячна державна адресна
допомога в сумі, що не вистачає до
зазначеного прожиткового мінімуму.

Пенсія по інвалідності від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, яка виплачується
Пенсійним фондом України замість
відповідача. призначається відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Згідно статті 20 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
основними джерелами коштів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування є внески
)роботодавців і застрахованих осіб.
Бюджетні та інші джерела коштів,
необхідні для здійснення
загальнообов'язкового державного
соціального страхування,
передбачаються відповідними законами
з окремих видів загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Таким чином, будь-які страхові виплати,
що здійснюються Фондом складаються на
підставі страхових внесків
роботодавців, як страхувальників, які і
є основним джерелом надходжень до
фонду і мають використовуватися
виключно за їх цільовим призначенням.

Відповідно до ст.. 25 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» року усі види
страхових виплат і соціальних послуг
застрахованим та особам, які
перебувають на їх утриманні, а також
усі види профілактичних заходів,
передбачених статтями 21 та 22 цього
Закону, провадяться Фондом соціального
страхування від нещасних випадків за
рахунок коштів цього Фонду.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачено статтею 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

Відповідно до цієї статті Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

До страхових виплат, передбачених цим
Законом, адресна допомога та
підвищення до пенсії не включаються.

Згідно статті 24 зазначеного вище
Закону, Фонд соціального страхування
від нещасних випадків зобов'язаний
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Таким чином, аналіз положень постанови
Кабінету Міністрів України № 265, якою
передбачено надання щомісячної
державної адресної допомоги та виплату
підвищення до пенсії, дає підстави
вважати, що такі виплати не входять до
складу розміру пенсії по інвалідності
та пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Зважаючи на особливості фінансування
страхування від нещасного випадку,
виключно цільове використання цих
коштів та враховуючи те, що адресна
допомога та підвищення до пенсії як
окремі види соціальної допомоги не
входять складу розміру пенсії по
інвалідності та пенсії у зв»язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Фонд не може нести
витрати на виплату державної адресної
допомоги та підвищення до пенсії.

З огляду на викладене, постанова суду
першої та ухвала суду апеляційної
інстанцій відповідають обставинам
справи наданим доказам та нормам
процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Сімферополь Автономної
Республіки Крим залишити без
задоволення, постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 14 березня 2011 року
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 06 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді