Справа № 2а-14958/11/0544
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року м.
Київ К/9991/35193/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_3 до Управління праці та
соціального захисту населення
Слов'янської міської ради Донецької
області про стягнення недоплаченої
разової щорічної грошової допомоги,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Управління праці
та соціального захисту населення
Слов'янської міської ради Донецької
області на постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 21 жовтня 2011 року, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом до Управління праці
та соціального захисту населення
Слов'янської міської ради Донецької
області, у якому просив зобов'язати
відповідача здійснити йому
перерахунок і виплату недоплаченої
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня за 2010, 2011 роки відповідно до ст.
13 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», в розмірі 9360 грн.

Постановою Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 29 серпня 2011 року, позивачу
відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 21 жовтня 2011 року було скасовано
постанову суду першої інстанції та
ухвалено нову постанову, якою позов
задоволено частково. Зобов'язано
Управління праці та соціального
захисту населення Слов'янської міської
ради Донецької області здійснити
нарахування та виплату ОСОБА_3
недонараховану щорічну грошову
допомогу до 5 травня, встановлену ч. 5 ст.
13 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» за 2011 рік в розмірі 7
мінімальних пенсій за віком, з
урахуванням фактично сплаченої суми.

Адміністративний позов ОСОБА_3 в
частині виплати недонарахованої
одноразової грошової допомоги до 5
травня за 2010 рік - залишено без
розгляду.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції у справі,
Управління праці та соціального
захисту населення Слов'янської міської
ради Донецької області, звернулося з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення суду апеляційної інстанції
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити позивачу у задоволенні
позову, посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач є інвалідом
війни 3 групи та відповідно до вимог
статті 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» щорічно до 5
травня має право на одержання разової
грошової допомоги у розмірі семи
мінімальних пенсій за віком.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено судами попередніх
інстанцій, відповідач виплатив
позивачу зазначену допомогу у 2010 році в
розмірі - 420 грн., а в 2011 році в розмірі -
510 грн.

За приписами частини 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції,
що позивач про порушення свого права,
якщо він вважав його порушеним, повинен
був дізнатися при виплаті йому
відповідачем щорічної допомоги.

Відповідно до статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції,
що позивач не обґрунтував та не довів
поважності причин пропущення
вказаного процесуального строку, а
тому позовні вимоги за 2010 рік
підлягають залишенню без розгляду.

Стосовно позовних вимог про стягнення
недоплаченої одноразової щорічної
грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік,
колегія суддів вважає необхідним
зазначити наступне.

Відповідно до статті 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» (в редакції яка
була чинною на момент виникнення
спірних правовідносин) щорічно до 5
травня інвалідам війни ІІІ групи
виплачується разова грошова допомога у
розмірі 7 мінімальних пенсій за віком.

Виплати до 5 травня щорічної разової
допомоги здійснюються щороку та мають
разовий характер. Таким чином право
особи на їх отримання та обов'язок
органів соціального захисту населення
здійснити такі виплати припиняються з
моменту виплати певних сум, розмір яких
визначається на час їх здійснення.

Разом з тим, постановою Кабінету
Міністрів України «Про розміри разової
грошової допомоги, що виплачується у 2011
році відповідно до Законів України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», та «Про жертви
нацистських переслідувань» № 341 від 04
квітня 2011 року встановлено розмір
разової грошової допомоги, що підлягає
виплаті у 2011 році.

Тобто, в даному випадку на період
виникнення правовідносин, що є
предметом спору в цій справі, були
наявні нормативно-правові акти, які
по-різному встановлювали розмір
щорічної допомоги до 5 травня учасникам
війни.

Згідно з положеннями частини 4 статті 9
Кодексу адміністративного судочинства
України в разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

З урахуванням загально-правових засад
пріоритетності закону над урядовими
нормативними актами колегія суддів
приходить до висновку щодо
необхідності застосування до спірних
правовідносин статті 13 Закону «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», а не відповідної
постанови Кабінету Міністрів України.

При цьому, на момент виплати зазначеної
допомоги за 2011 рік зміни до статті 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» Верховною Радою України не
вносилися, будь-яких інших
законодавчих актів щодо визначення
розміру щорічної допомоги до 5 травня
не приймалося.

Отже, правильними є висновок суду
апеляційної інстанції про наявність у
позивача права на отримання щорічної
разової грошової допомоги як інваліду
війни ІІІ групи за 2011 рік в порядку та
розмірах, визначених Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

Відповідно до частини третьою
статті 2201 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Враховуючи вищевикладене, а також
те, що постанова суду першої інстанції
скасована судом апеляційної інстанції,
а в справі ухвалено нове законне
рішення, колегія суддів вважає, що
касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, а ухвалу суду апеляційної
інстанції залишити без змін, оскільки
вона прийнята з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана правильно, а доводи касаційної
скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Слов'янської міської ради Донецької
області відхилити, а постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 21 жовтня 2011
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: