Справа № 2а-3376/09/2670
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2013-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" грудня 2013 р. м. Київ
К-19279/10

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої
Г.К., Рибченка А.О.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 31.03.2010 у
справі № 2а-3376/09/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "МДК"

до Державної податкової
інспекції у Печерському районі м. Києва

про визнання протиправним
рішення щодо застосування штрафних

(фінансових) санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство в судовому порядку
оскаржило рішення від 03.11.2008 № 16422305,
яким до позивача державним податковим
органом застосовано штрафні
(фінансові) санкції у сумі 21 570,00 грн. за
порушення Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг".

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04.06.2009 позовні вимоги задоволено
частково: визнано протиправним та
скасовано рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій у сумі
340,00 грн., в задоволенні решти позову
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 31.03.2010
рішення суду першої інстанції
скасовано, позовні вимоги задоволено
частково, визнано протиправним та
скасовано рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій у сумі 21
230,00 грн., в задоволенні решти позову
відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням
апеляційної інстанції, Державна
податкова інспекція подала касаційну
скаргу, де посилаючись на порушення
судом норм матеріального права,
просить судове рішення апеляційної
інстанції скасувати та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити повністю.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що фактичною
підставою нарахування Товариству
фінансових санкцій у сумі 21 570,00 грн.
слугував висновок фахівців
податкового органу, викладений у акті
перевірки від 10.10.2008, що в порушення
пунктів 1, 2, 3, 6 та 10 ст. 3 Закону України
від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" позивач при
наданні послуг у сфері грального
бізнесу використовував 59 гральних
автоматів, які знаходились у робочому
стані, проте не були переведені у
фіскальний режим роботи у
відповідності до вимог чинного
законодавства, а також, що позивач не
забезпечив проведення розрахункової
операції через реєстратор
розрахункових операцій (далі - РРО) у
сумі 200,00 грн. із видачею розрахунковий
документ встановленої форми, та не
забезпечив зберігання на місці
проведення розрахунків поточної та
останньої використаної книги обліку
розрахункових операцій (далі - КОРО) та
контрольних стрічок за три робочих дні.

На підставі вказаного акту перевірки
податковим органом прийнято
оспорюване позивачем рішення.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог
Товариства щодо скасування
застосованої фінансової санкції у сумі
340,00 грн. за відсутність на місці
поточної та останньої використаної
КОРО, виходив з того, з чим погоджується
суд касаційної інстанції, що акт
перевірки є доказом, який підтверджує
факт допущеного позивачем порушення
щодо незабезпечення зберігання на
місці проведення розрахунків КОРО.

Так, згідно з п. 1.3 Порядку оформлення
результатів невиїзних документальних,
виїзних планових та позапланових
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України від 10.08.2005 № 327 (втратив
чинність згідно з наказом Державної
податкової адміністрації України від
22.12.2010 № 984), за результатами проведення
невиїзних документальних, виїзних
планових та позапланових перевірок
фінансово-господарської діяльності
суб'єктів господарювання оформляється
акт, а в разі відсутності порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства - довідка.

Акт - службовий документ, який
стверджує факт проведення невиїзної
документальної або виїзної планової чи
позапланової перевірки
фінансово-господарської діяльності
суб'єкта господарювання і є носієм
доказової інформації про виявлені
порушення вимог податкового, валютного
та іншого законодавства суб'єктами
господарювання.

Таким чином, акт від 10.10.2008, складений
фахівцями органу податкової служби за
результатами перевірки Товариства, є
доказом, який підтверджує факти
допущених позивачем порушень Закону №
265/95-ВР.

Як вбачається з матеріалів справи та
обставин, встановлених попередніми
судовими інстанціями, у зазначеному
акті перевірки працівниками
податкового органу з достатньою
повнотою зафіксовано вчинене
позивачем порушення ст. 3 Закону №
265/95-ВР.

У ст. 2 Закону № 265/95-ВР визначено, що
КОРО - це прошнурована i належним чином
зареєстрована в органах державної
податкової служби України книга, що
містить щоденні звіти, які складаються
на підставі відповідних розрахункових
документів щодо руху готівкових
коштів, товарів (послуг).

Відповідно до вимог цього Закону (п. 6
ст. 3) суб'єкти господарювання
зобов'язані забезпечувати зберігання
використаних КОРО та розрахункових
книжок протягом трьох років після їх
закінчення.

Водночас ст. 8 цього Закону ДПА України
надано право встановлювати порядок
реєстрації КОРО та розрахункових
книжок.

Згідно положень п. 4.6 Порядку
реєстрації, опломбування та
застосування реєстраторів
розрахункових операцій за товари
(послуги), затвердженого наказом ДПА
України від 01.12.2000 № 614 (в редакції на
момент виникнення спірних
правовідносин), суб'єкт
підприємницької діяльності повинен
забезпечити ведення в установленому
порядку поточної, а також зберігання у
господарській одиниці останньої
використаної КОРО, зареєстрованої на
РРО, та використаних контрольних
стрічок за останні 3 робочих дні, за
винятком об'єктів виїзної торгівлі та
пересувної торговельної мережі.

Відповідно до абзацу 1 п. 7.4, абзацу 1 п. 7.5
Поряду реєстрації та ведення книг
обліку розрахункових операцій і
розрахункових книжок, затвердженого
наказом ДПА України від 01.12.2000 № 614 (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин), використання КОРО,
зареєстрованої на господарську
одиницю, передбачає наявність КОРО в
господарській одиниці, на яку ця книга
зареєстрована, або на місці проведення
розрахунків. Використання КОРО,
зареєстрованої на РРО, передбачає
наявність КОРО на місці проведення
розрахунків, де встановлено РРО.

З огляду на те, що на момент проведення
перевірки у господарській одиниці
позивача, яка перевірялася, були
відсутні поточна та остання
використана КОРО, що зафіксовано у акті
перевірки, який в силу положень п. 1.7
Порядку № 327, є носієм доказової
інформації, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про законність
та об'єктивність застосування до
Товариства (фінансових) санкцій
оспорюваним рішенням у сумі 340,00 грн.

За вказаних підстав та встановлених
судом першої інстанції обставин справи
щодо відсутності використаних
контрольних стрічок за останні три
робочі на момент проведення перевірки
у господарській одиниці позивача, що
зафіксовано у акті перевірки, який в
силу положень п. 1.7 Порядку № 327, є
носієм доказової інформації, але які
(обставини) залишені поза увагою суду
апеляційної інстанції, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про законність та
об'єктивність застосування до
Товариства (фінансових) санкцій у сумі
170,00 грн. за порушення вимог п. 10 ст. 3
Закону № 265/95-ВР.

Також, суд першої інстанції
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог щодо скасування штрафних
(фінансових) санкцій за нефіскалізацію
гральних автоматів у сумі 20 060,00 грн.,
цілком обґрунтовано зазначив про
обов'язок суб'єкта господарювання
надавати послуги через зареєстровані,
опломбовані у встановленому порядку та
переведені у фіскальний режим роботи
РРО, що підтверджують виконання
розрахункових операцій на
індивідуальному гральному автоматі.

Так, згідно зі ст. 3 Закону України від
06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
застосовувати реєстратори
розрахункових операцій (далі - РРО), що
включені до Державного реєстру
реєстраторів розрахункових операцій, з
додержанням встановленого порядку їх
застосування.

Згідно зі ст. 2 Закону № 265/95-ВР
розрахунковий документ - документ
встановленої форми та змісту (касовий
чек, товарний чек, розрахункова
квитанція, проїзний документ тощо), що
підтверджує факт продажу (повернення)
товарів, надання послуг, отримання
(повернення) коштів, купівлі-продажу
іноземної валюти, надрукований у
випадках, передбачених цим Законом, і
зареєстрованим у встановленому
порядку реєстратором розрахункових
операцій або заповнений вручну.

Статтею 11 цього Закону визначено, що
терміни переведення суб'єктів
господарювання на облік розрахункових
операцій у готівковій та безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
із застосуванням реєстраторів
розрахункових операцій встановлюються
Кабінетом Міністрів України за
поданням центрального органу
виконавчої влади з питань економічної
політики, Державної податкової
адміністрації України та
Національного банку України.

Згідно положень п. 2 ст. 17 Закону №
265/95-ВР за порушення вимог цього Закону
до суб'єктів підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції за товари
(послуги), за рішенням відповідних
органів державної податкової служби
України застосовуються фінансові
санкції у розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян у разі застосування при
здійсненні розрахункових операцій
непереведеного у фіскальний режим
роботи, незареєстрованого,
неопломбованого або опломбованого з
порушенням встановленого порядку
реєстратора розрахункових операцій.

За своєю правовою природою зазначені
санкції є
адміністративно-господарськими у
розумінні приписів статті 238
Господарського кодексу України (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 218
Господарського кодексу України (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин) підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

На підставі ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України (в редакції на момент
виникнення спірних правовідносин)
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

При цьому, слід ураховувати, що
елементами правопорушення є вина та
наявність причинного зв'язку між самим
порушенням та його наслідками.
Вважається, що застосування принципу
вини як умови відповідальності
пов'язане з необхідністю доведення
порушення зобов'язання.

Суди попередніх інстанцій встановили,
що позивач використовував гральні
автомати, які не були переведені у
фіскальний режим роботи. Ці обставини у
позовній заяві Товариство не
заперечувало. Використання позивачем
РРО, який включений до Державного
реєстру реєстраторів розрахункових
операцій наказом Державної податкової
адміністрації України, не
забезпечувало фіскалізацію кожного
грального автомата.

Абзацом 1 ст. 12 Закону № 265/95-ВР
передбачено, що на території України
дозволяється реалізовувати та
застосовувати лише ті РРО вітчизняного
та іноземного виробництва, які
включені до Державного реєстру та
конструкція і програмне забезпечення
яких відповідає
конструкторсько-технологічній та
програмній документації виробника.

Терміни переведення суб'єктів
підприємницької діяльності на облік
розрахункових операцій у готівковій та
безготівковій формі (із застосуванням
платіжних карток, платіжних чеків,
жетонів тощо) із застосуванням РРО
встановлюються Кабінетом Міністрів
України за поданням центрального
органу виконавчої влади з питань
економічної політики, Державної
податкової адміністрації України та
Національного банку України (ст. 11
Закону № 265/95-ВР).

Пунктом 6 додатку до постанови Кабінету
Міністрів України від 07.02.2001 № 121 "Про
терміни переведення суб'єктів
підприємницької діяльності на облік
розрахункових операцій у готівковій та
безготівковій формі із застосуванням
реєстраторів розрахункових операцій"
встановлено, що до 31.12.2006 всі гральні
автомати повинні бути переведені в
режим застосування РРО.

Пунктом 2 постанови № 121 на
Міністерство промислової політики
України було покладено обов'язок
забезпечити організацію розроблення
автоматів з продажу товарів (послуг),
які відповідатимуть зазначеним
вимогам, а також запам'ятовуючих
пристроїв (фіскальної пам'яті) для
оснащення автоматів, що вже діють.

Наказом Державної податкової
адміністрації України від 01.07.2008 № 430
"Про затвердження Державного реєстру
реєстраторів розрахункових операцій у
новій редакції" до Державного реєстру
було включено комп'ютерно-касову
систему "Фіскал", яка призначена для
фіскалізації гральних автоматів,
автоматизації збору, обліку і контролю
даних про функціонування залів
гральних автоматів.

Отже, державою виконано обов'язок з
організації розроблення автоматів з
продажу товарів (послуг), які
відповідають передбаченим Законом №
265/95-ВР вимогам, а також запам'ятовуючих
пристроїв (фіскальної пам'яті) для
оснащення автоматів, що вже діють. Тому
з 01.07.2008 до суб'єктів господарювання,
які надають гральні послуги з
використанням гральних автоматів, у
яких не реалізовані фіскальні функції,
застосовуються фінансові санкції у
розмірі двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян,
передбачені п. 2 ст. 17 Закону № 265/95-ВР, за
кожний ігровий пристрій.

Вказана позиція узгоджується з
рішеннями Верховного Суду України,
зокрема, з постановою від 05.06.2012 № 21-97а12
(305/12) у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "КСІ-У" до
Державної податкової інспекції у м.
Краматорську Донецької області та
Державної податкової інспекції
Деснянського району м. Києва про
визнання протиправним та скасування
рішення про застосування штрафних
санкцій.

Аналізуючи положення Закону № 265/95-ВР,
Верховний Суд України дослідивши факт
надання послуг (зали гральних
автоматів) господарюючим суб'єктом з
використанням РРО типу МINI-600.02МЕ, який
включений до Державного реєстру
реєстраторів розрахункових операцій
наказом Державної податкової
адміністрації України, але не
забезпечивши фіскалізацію кожного
грального автомата, дійшов висновку, що
оскільки Наказом ДПА від 01.07.2008 № 430 "Про
затвердження Державного реєстру
реєстраторів розрахункових операцій у
новій редакції" до Державного реєстру
було включено комп'ютерно-касову
систему "Фіскал", яка призначена для
фіскалізації гральних автоматів,
автоматизації збору, обліку і контролю
даних про функціонування залів
гральних автоматів, то з цього часу
суб'єкт господарювання не має
можливості посилатися на невиконання
державою взятих на себе обов'язків з
організації розроблення автоматів з
продажу товарів (послуг), які
відповідатимуть передбаченим Законом
№ 265/95-ВР вимогам, а також
запам'ятовуючих пристроїв (фіскальної
пам'яті) для оснащення автоматів, що вже
діють.

Приймаючи до уваги вищевикладене та те,
що перевірка позивача була здійснена
контролюючим органом у жовтні 2008 року,
тобто після включення вищезазначеної
комп'ютерно-касової системи до
Державного реєстру реєстраторів
розрахункових операцій, суд касаційної
інстанції погоджується з
обґрунтованими висновками суду першої
інстанцій про правомірність
застосування до Товариства штрафних
(фінансових) санкції у розмірі 20 060,00
грн. за нефіскалізацію кожного з 59
гральних автоматів.

Також цілком обґрунтовано суд першої
інстанції відмовив у позові Товариству
в частині скасування застосованих
фінансових санкцій у розмірі 1 000,00 грн.
за порушення порядку проведення
розрахункових операцій при продажу
кредитів на суму 200,00 грн., оскільки у
разі непроведення розрахункових
операцій через РРО та роздрукування
відповідного розрахункового документа
до суб'єктів підприємницької
діяльності застосовується фінансова
санкція у п'ятикратному розмірі
вартості проданих товарів (наданих
послуг) відповідно до п. 1 ст. 17 Закону №
265/95-ВР.

Враховуючи наведене, державним
податковим органом правомірно
застосовано до суб'єкта господарювання
штрафні (фінансові) санкції у сумі 21 230,00
грн.

За викладених обставин суд першої
інстанції застосував норми
матеріального та процесуального права
та спір у справі в частині
правомірності застосування до суб'єкта
господарювання штрафних (фінансових)
санкцій у сумі 21 230,00 грн. вирішив
правильно, тому рішення суду
апеляційної інстанції в цій частині
підлягає скасуванню, а рішення
ухвалене судом першої інстанції -
залишенню в силі.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Печерському районі м. Києва
задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 31.03.2010 у
справі № 2а-3376/09/2670 в частині
задоволення позовних вимог Товариства
з обмеженою відповідальністю "МДК" щодо
скасування рішення від 03.11.2008 № 16422305 в
частині застосування штрафної
(фінансової) санкції у сумі 21 230,00 грн.
скасувати та в цій частині залишити в
силі постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04.06.2009, в іншій частині постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 31.03.2010 у
справі № 2а-3376/09/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, крім як з
підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К. Голубєва

А.О. Рибченко