Справа № 813/9074/13-а
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2014-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№
Львівський окружний адміністративний
суд в складі :
головуючого - судді
секретаря судового засідання
представника позивача - Кіслова А.Ю.
представника відповідача - Тістечко
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Львові
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Південьбудтранс" до
Львівської митниці Міністерства
доходів і зборів України, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Львівській області
про визнання протиправними та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів, стягнення з
Державного бюджету України надмірно
сплачених митних платежів,
ТзОВ "Південьбудтранс" звернулося до
суду з позовом до Львівської митниці
Міністерства доходів і зборів України,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Львівській області про визнання
протиправним та скасування рішення
Львівської митниці Міністерства
доходів і зборів України про
коригування митної вартості товарів №
209000003/2013/150142/1 від 19.09.2013 р.
В обґрунтування своїх позовних вимог
покликається на безпідставність та
протиправність висновку Львівської
митниці про неможливість визначити
митну вартість товарів за ціною
договору у зв'язку з невірно проведеним
декларантом розрахунку митної
вартості. Позивач вважає, що ним, як
декларантом, було подано всі документи,
відповідно до ст. 53 Митного кодексу
України, які підтверджують митну
вартість товарів за основним методом
оцінки за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операцій), у зв'язку з чим,
митний орган неправомірно та
безпідставно відмовив у визнанні
задекларованої ним митної вартості
товару за основним методом, визначивши
митну вартість товару за резервним
методом та незаконно прийняв рішення
про коригування митної вартості
товару. Зазначає, що прийняте
відповідачем рішення про коригування
митної вартості товарів № 209000003/2013/150142/1
від 19.09.2013 р. є неправомірним та таким,
що підлягає скасуванню, а суми надмірно
сплачених митних платежів підлягають
стягненню Державного бюджету України.
Представником відповідача подано
заперечення на позовну заяву в якому
зазначає, що Львівська митниця
правомірно визначила митну вартість
ввезеного ТзОВ "Південьбудтранс"
товару за шостим резервним методом,
який передбачає, що визначення митної
вартості повинно ґрунтуватись на
раніше визнаних митними органами
митних вартостях. На думку, Львівської
митниці, задекларована ТзОВ
"Південьбудтранс" митна вартість
товару не підтверджувалась наданими
документами. З урахуванням наведеного,
оскаржені рішення є законними. Тому у
задоволенні позову слід відмовити.
Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав з підстав
наведених в ньому, просить його
Представник відповідача проти позову
заперечив з підстав наведених в
запереченні на позовну заяву.
Представник відповідача Головного
управління Державної казначейської
служби України у Львівській області в
судове засідання не з'явився, хоча
належним чином був повідомлений про
час та місце розгляду справи.
Відтак, суд вважає, що справу можливо
розглядати у його відсутності на
підставі наявних в матеріалах справи
доказів, відповідно до ст. 71 КАС
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши дійсні обставини справи, суд
приходить до висновку, що позов
підставний і підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.
02.09.2013 року між компанією Firma
Uslugowo-Produkcyjno-Handlowa "TRANS-BET" (Продавець) та
ТзОВ "Південьбудтранс" (Покупець) було
укладено контракт № 02-09-13-PL відповідно
до якого продавець зобов'язується
поставити та передати у власність
покупця товар, а покупець
зобов'язується прийняти і оплатити
товар на умовах справжнього контракту.
Товаром по справжньому Контракту
являється транспортний засіб -
Бетононасос з бетонозмішувачем IVEKO MAGIRUS
Згідно пункту 2.2. зазначеного контракту
(двадцять п'ять тисяч) євро.
ТзОВ "Південьбудтранс" пред'явило
автомобіль - Бетононасос з
бетонозмішувачем IVEKO MAGIRUS 410E47H для
оформлення до Львівської митниці
(митний пост «Скнилів») для митного
Вартість даного автомобіля визначено
платіжним дорученням в іноземній
валюті № 1 від 12.09.2013 року та становить
Позивач надав вантажну митну
декларацію (ВМД) № 209150000/2013/017663, в якій
задекларовано автомобіль - Бетононасос
з бетонозмішувачем IVEKO MAGIRUS 410E47H
офіційним курсом Національного банку
України на дату митного оформлення
10,82651900 грн.) та визначив код товару
На підтвердження заявленої митної
вартості товару позивачем до митної
декларації було додано: уніфіковану
17.09.2013 року; облікову картку суб'єкту
ЗЕД 600/2013/0000306 від 30.08.2013 р.; міжнародну
декларацію на доставку РС ААЕ 7198792 від
16.02.2013 року; накладну СRM від 16.09.2013 року;
банківську платіжну накладну від 12.09.2013
року; висновок експертизи № 2520 від
19.09.2013 року, рахунок-фактуру (інвойс)
66.09.2013 року від 16.09.2013 року, контракт
(зовнішньоекономічний договір) №
02-09-13-PL від 02.09.2013 р., договір про надання
послуг митного брокера № 955 від 17.09.2013
р., сертифікат відповідності UA1.173.0207595-13
від 17.09.2013 року; відбиток штампу
Державної екологічної інспекції
України № 2730 від 16.09.2013 року; акт
фізичного огляду б/н від 18.09.2013 року.
Як вбачається з матеріалів справи,
наданих до митного оформлення
документів, на думку Львівської
митниці, не було достатньо для
визначення митної вартості товару у
зв'язку із чим митним органом
сформовано електронне
повідомлення-вимогу про необхідність
подання додаткових документів, за
умови яких може бути визначено митну
вартість товару, а саме: висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями та
експортні ВМД країн відправлення.
19.09.2013 року Львівською митницею було
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів №
209000003/2013/150142/1, згідно якого вартість
задекларованого товару митний орган
визначив на підставі висновку судової
авто товарознавчої експертизи № 2529 від
19.09.2013 року, згідно якого вартість
автомобіля Бетононасос з
бетонозмішувачем IVEKO MAGIRUS 410E47H
становить 35 802 євро.
20.09.2013 року позивачем були надано
Львівській митниці повторно вантажну
митну декларацію від 20.09.2013 року та
пакет документів необхідний для
розмитнення товару: уніфіковану митну
ВМД за якою було відмовлено в митному
оформленні № 209150000.2013.017644.001 від 18.09.2013
р.; рішення про коригування митної
вартості № 209000003/2013/150142/1 від 19.09.2013 р.;
облікову картку суб'єкту ЗЕД 600/2013/0000306
від 30.08.2013 р.; картку відмови у прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
декларацію на доставку РС ААЕ 7198792 від
16.02.2013 року; накладну СRM від 16.09.2013 року,
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу А031046BS10 від 24.05.2010
року; платіжне доручення в іноземній
валюті № 1 від 12.09.2013 р., рахунок-фактуру
(інвойс) 66.09.2013 року від 16.09.2013 року,
контракт (зовнішньоекономічний
договір) № 02-09-13-PL від 02.09.2013 р.; довідку
про відсутність валютних цінностей за
межами України № 149 від 05.09.2013 р.;
сертифікат відповідності UA1.173.0207595-13
від 17.09.2013 р.; відбиток штампу Державної
екологічної інспекції України № 2730 від
16.09.2013 року; акт фізичного огляду б/н від
На підставі рішення Львівської митниці
від 19.09.2013 року ТзОВ "Південьбудтранс"
додатково сплатило ПДВ і мито за
розмитнення автомобіля згідно тарифів
В обґрунтування протиправності
рішення Львівської митниці, ТзОВ
"Південьбудтранс" стверджує, що
документи, надані до митного
оформлення, в тому числі і надані на
вимогу Львівської митниці,
підтверджують митну вартість
автомобіля.

Оцінюючи спірні правовідносини та
правомірність оскаржуваних рішень та
дій відповідача, суд керувався
наступним.

Спірні правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються Митним
кодексом України від 13.03.2012 року № 4495-VI
(надалі - МК України).

Митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари (ст. 49
МК України).

Відповідно до ст. 51 МК України,
митна вартість товарів, що ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до гл. 9 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 52 МК України,
декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; 2) подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

У ст. 53 МК України передбачено, що
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52
цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Разом з тим, у ч. 3 ст.53 Кодексу
передбачено перелік документів, які
митний орган може вимагати у
декларанта у разі, якщо документи,
зазначені у ч.2 ст. 53 МК України
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари. Це, зокрема,
транспортні (перевізні) документи,
виписку з бухгалтерської документації,
каталоги, специфікації, прейскуранти
виробника товару.

Як встановлено судом, позивачем надано
відповідачу для митного оформлення
автомобіля документи, що передбачені ч.
2 ст. 53 МК України.

Крім того, на виконання ч.3 ст. 53 МК
України декларант також подав
додаткові документи.

Щодо застосування Львівською митницею
резервного методу визначення митної
вартості товару, то суд вважає, що такий
застосовано необґрунтовано.

Відповідно до ст. 57 МК України,
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України,
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Таким чином, судом відхиляються
посилання відповідача про
неможливість застосування наступних
методів визначення митної вартості
товару, а саме методу 2 та методу 3 з
причин відсутності у митного органу та
декларанта інформації про ідентичні та
подібні (аналогічні) товари, методу 4 та
методу 5, з причин відсутності
вартісної основи для розрахунку митної
вартості в митного органу та
декларанта, оскільки зазначене не
входить до виключного переліку підстав
для відмови митного органу у митному
оформленні товарів, які визначені
частиною 6 ст. 54 МК України.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього
Кодексу. Під час таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

В рішенні Львівської митниці про
коригування митної вартості товарів №
209000003/2013/150142/1 від 19.09.2013 року надаються
пояснення про недостатність
інформації щодо документального
підтвердження розрахунку заявленої
митної вартості, відсутня докладна
інформація та джерела, які
використовувались митним органом при
її визначенні.

Так, у відповідності до наказу
Міністерства фінансів України "Про
затвердження форми рішення про
коригування митної вартості товарів,
Правил заповнення рішення про
коригування митної вартості товарів та
Переліку додаткових складових до ціни
договору" від 24.05.2012 року № 598, в графі 33
"Обставини прийняття Рішення та
джерела інформації, що
використовувалися митним органом для
визначення митної вартості"
зазначаються причини, через які митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), у
тому числі:

неподання основних документів, які
підтверджують відомості про заявлену
митну вартість товарів (згідно з
переліком та відповідно до умов,
наведених у статті 53 Кодексу);

невірно проведений розрахунок митної
вартості;

невідповідність обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 розділу III
Кодексу;

надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Зазначається послідовність
застосування методів визначення
митної вартості та причин, через які не
був застосований кожний з методів, що
передує методу, обраному митним
органом.

У графі також вказується про
проведення процедури консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору методів
визначення митної вартості товарів
відповідно до вимог статей 59 - 61
Кодексу. Результати проведеної
консультації, а також причини, через
які не можуть бути застосовані методи
визначення митної вартості товарів за
ціною договору щодо ідентичних,
подібних (аналогічних) товарів
(наприклад, відсутня інформація щодо
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів), фіксуються у
графі.

Посилання на використання цінової бази
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Держмитслужби у Рішенні
допускається тільки при визначенні
митної вартості відповідно до положень
статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов'язковим
зазначенням номера та дати митної
декларації, яка була взята за основу
для визначення митної вартості
оцінюваних товарів, з поясненнями щодо
зроблених коригувань на обсяг партії
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, умов поставки, комерційних
умов тощо.

У випадку визначення митної вартості
оцінюваних товарів із застосуванням
резервного методу (стаття 64 Кодексу)
зазначаються докладна інформація та
джерела, які використовувалися митним
органом при її визначенні.

Недотримання таких умов також свідчить
про наявність підстав для скасування
спірного рішення.

Доводи Львівської митниці про те, що
консультації проводились у вигляді
надіслання декларанту в електронному
вигляді повідомлення-вимоги про
надання додаткових документів, є
необґрунтованими. Право вимоги таких
документів передбачено у ч.3 ст.53 МК
України, і не може вважатися частиною
процедури консультацій, передбачених
ч. 4 ст. 57 МК України.

Таким чином, відповідачем не дотримано
процедури при обранні методу
визначення митної вартості товару, що є
порушенням прав декларанта.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу
за основу для її визначення може
братися або ціна, за якою ідентичні або
подібні (аналогічні) товари були
продані в Україні не пов'язаному із
продавцем покупцю відповідно до
статті 62 цього Кодексу, або вартість
товарів, обчислена відповідно до
статті 63 цього Кодексу. При цьому
кожний наступний метод застосовується,
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом застосування
попереднього методу. Методи на основі
віднімання та додавання вартості
(обчислена вартість) можуть
застосовуватися у будь-якій
послідовності на прохання декларанта
або уповноваженої ним особи. У разі
якщо неможливо застосувати жоден із
зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, встановлених
статтею 64 цього Кодексу. Приймаючи
самостійне рішення про визначення
митної вартості імпортованого товару
за шостим (резервним) методом,
відповідач покликається на
неможливість застосування попередніх
методів.

Перевіряючи правомірність
застосування методів визначення
митної вартості, Суд керується ст. 58
Митного кодексу України, за якою перший
метод визначення митної вартості може
бути використаний лише за умови, якщо
дані, заявлені декларантом,
підтверджені документально та є
достовірними, підтверджені
документально або визначені кількісно
і достовірні та/або наявна хоча б одна
із складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Оскільки декларант подав документи,
які чітко ідентифікували оцінюваний
товар та містили об'єктивні і
достовірні дані, що піддавалися
обчисленню, які підтверджували ціну
автомобіля, що підлягала сплаті
позивачем на користь продавця, тобто
підтверджували митну вартість товару
за ціною договору, суд дійшов висновку,
що відповідач не мав правових підстав
для застосування резервного методу № 6.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За наслідками розгляду справи суд
вважає, що відповідні положення як
Конституції України, так і норм КАС
України відповідачем дотримані не
були, що, в свою чергу, зумовило
звернення позивача за захистом своїх
порушених прав до суду.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що вимога про визнання протиправним та
скасування рішення про визначення
митної вартості № 209000003/2013/150142/1 від
19.09.2013 р., є обґрунтованими.

Відповідно підлягає до задоволення
вимога стягнення надмірно сплачених
сум мита в розмірі 11694,80 грн. та ПДВ із
ввезених на митну територію України
товару в розмірі 25728,57 грн. - поверненню.

Відповідно до ст. 94 КАС України,
судові витрати в сумі 114,70 грн. слід
стягнути з Державного бюджету на
користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 33-35, 69-71, 94, 128,
158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задоволити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Львівської митниці
Міністерства доходів і зборів України
про коригування митної вартості
товарів від 19.09.2013 р.
№ 209000003/2013/150142/1.

Стягнути з Державного бюджету України
через Головне управління Державної
казначейської служби України у
Львівській області на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Південьбудтранс"
надмірно сплачені суми, а саме: мито -
11694,80 грн., ПДВ - 25728,57 грн., разом 37423,37
грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Південьбудтранс"
судовий збір в сумі 1720,50 грн.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
Кухар Н.А.

Повний текст постанови виготовлено
14.01.2014 року.