Справа № 826/18226/13-а
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2013-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді Вєкуа
Н.Г. при секретарі судового засідання
Іванині М.В., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ПРОПЕКС»
міжрегіональної митниці Міндоходів
незаконними та скасування рішень
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ПРОПЕКС» (надалі -
Товариство або позивач) звернулося до
суду з позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
(далі - митний орган або відповідач), в
якому просить суд визнати незаконним
рішення про коригування митної
вартості товару від 22.10.2013р. №
100260000/2013/230660/2 та скасувати Картку
відмови у прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 100260000/2013/10118
від 22.10.2013 року.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 06 грудня 2013 року
відкрито провадження у
адміністративній справі, закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач
стверджує про неправомірність дій
митного органу щодо визначення митної
вартості товару за резервним методом,
оскільки вважає, що заявлена
декларантом митна вартість є
достовірною та об'єктивною, яка
підтверджується
зовнішньоекономічними контрактами,
інвойсами та іншими документами.

Відповідачі із врахуванням приписів
частини восьмої, одинадцятої статті 35
та абзацу другого частини третьої
статті 167 Кодексу адміністративного
судочинства України були належним
чином повідомлені про судові
засідання, проте письмових заперечень
до суду не надали, свого представника
для участі у судових засіданнях не
направив.

У зв'язку з наведеним розгляд справи
було продовжено в порядку письмового
провадження.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку про задоволення позову,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ТОВ «ПРОПЕКС» 21
жовтня 2013 року на виконання вимог
законодавства щодо ввезення (імпорту)
товару на митну територію України
(труби з вулканізованої гуми,
неармовані без фітингів: трубна
ізоляція з каучука Armacell, країна
виробник - Польща, код товару за УКТ ЗЕД
) відповідно до ст. 53 Митного
кодексу України в порядку електронного
декларування подав до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
Декларацію митної вартості
№100260000/2013/141477 від 21.10.2013 року з
застосуванням основного методу
визначення митної вартості товару - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції).

У відповідності до п. 2 ст. 53 Митного
Кодексу України для підтвердження
митної вартості товару позивачем було
надано товаросупроводжувальні
документи, які підтверджують митну
вартість, зокрема:

1. Контракт № 0201/2012 від 02.01.2012 року з
відповідними додатками до нього;

2. Експортна декларація виробника
13PL402060E0088350 від 18.10.2013 року;

3. Міжнародна автомобільна накладна CMR
6835948 від 17.10.2013 року;

4. Інвойс виробника№ від 17.10.2013
р.;

5. Копія договору - доручення № 1379 на
обслуговування митних вантажів та
надання послуг від 27.02.2013 року;

6. Копія Довідки про відсутність
валютних цінностей за межами України
валютних цінностей та майна від 08.07.2013
року;

7. Копія довідки № 128 від 06.03.2013 року;

8. Картка обліку особи, яка здійснює
операції з товарами;

9. Копія листа Виробника (продавця) від
23.09.2013 року;

10. Прайс-лист Виробника, завірений
підписом відповідальної особи та
печаткою виробника;

11. Копії податкових накладних та
рахунків на реалізацію товарів, що
поставляються;

12. Копії договорів на постачання
імпортованої продукції кінцевому
споживачу;

13. Каталог виробника товару для
ідентифікації продукції.

Не зважаючи на подані документи, митним
органом винесено Рішення щодо
коригування митної вартості товару №
100260000/2013/230660/2 від 22.10.2013 року та Картка
відмови у прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 100260000/2013/10118
від 22.10.2013 року, запропонувавши, як
вказує позивач, подати нову митну
декларацію згідно з рішенням про
коригування митної вартості товарів
від № 100260000/2013/230660/2 від 22.10.2013 року.

Не погоджуючись з рішенням
відповідача, скориставшись своїм
правом, що передбачено п. 7 ст. 55 МК
України, випуску товару у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митих платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів визначеною
декларантом, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митними органами,
шляхом надання гарантій. Позивач подав
нову декларацію № 100260000/2013/141501 від
22.10.2013 року, за якою товар було
розмитнено та випущено у вільний обіг
під гарантію.

У зв'язку з наведеним позивач додатково
сплатив до Державного бюджету України
обов'язкові платежі на суму 6624 (шість
тисяч шістсот двадцять чотири ) гривні
54 копійки.

Так, митну вартість визначено
відповідачем за резервним методом,
який ґрунтується на раніше визначених
митними органами митних вартостях.

У тексті спірного рішення про
коригування митної вартості товару
зазначено, що митна вартість товару не
може бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції) у
зв'язку з тим, що документи, надані
декларантом для підтвердження митної
вартості відповідно до ч.2 ст.53 Митного
кодексу України, містять розбіжності.

Разом з тим, спірне рішення митного
органу не містить пояснень, які саме
розбіжності містять подані позивачем
документи та у зв'язку з чим
відповідачем витребувані додаткові
документи.

Дослідивши вищевказані доводи та
обставини, а також подані сторонами
докази в їх сукупності, суд вважає
рішення митного органу про визначення
митної вартості ввезеного позивачем
товару за резервним методом
неправомірним, зважаючи на наступне.

Статтею 49 Митного кодексу України
(надалі - МК) встановлено, що митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 51 МК митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу; митна вартість
товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Статтею 57 глави 9 МК встановлено, що
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод
-за ціною договору (вартість операції)
(ч. 2 ). Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу (ч. 3).

Метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), закріплено в ст. 58 МК.

Відповідно до ч. 4 ст. 58 МК митною
вартістю товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті.

Як визначено в ч. 5 ст. 58 МК ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті,
-це загальна сума всіх платежів, які
були здійснені або повинні бути
здійснені покупцем оцінюваних товарів
продавцю або на користь продавця через
третіх осіб та/або на пов'язаних із
продавцем осіб для виконання
зобов'язань продавця.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Так, ч. 2 вказаної статті передбачено, що
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності -інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування,
-страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Частиною 3 ст. 53 МК передбачено, що у
разі якщо документи, зазначені у ч. 2
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

При цьому ч. 5 ст. 53 МК заборонено
вимагати від декларанта або
уповноваженої ним особи будь-які інші
документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Статтею 54 МК встановлено, що контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості (ч. 1).
Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом -за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій ст. 58 цього Кодексу (ч.
2).

Як визначено у ч. 3 ст. 54 МК за
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень ст. 55 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 55 МК рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Частиною 6 ст. 54 МК передбачено, що
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах 2- 4 ст. 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Як встановлено судом і підтверджується
матеріалами справи, позивачем надано
відповідачу для митного оформлення
імпортованого товару документи, що
передбачені ч. 2 ст. 53 МК. Подані
документи чітко ідентифікували
оцінюваний товар та містили об'єктивні
і достовірні дані, що піддавалися
обчисленню, які чітко підтверджували
ціну товарів, що підлягала сплаті
позивачем на користь продавця, тобто
підтверджували митну вартість товарів
за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.
4, 5 ст. 58 МК.

В ході розгляду справи відповідач не
спростував перед судом контрактну ціну
оцінюваних товарів, об'єктивну
можливість і спроможність відповідача
визначити на підставі наданих
позивачем документів зазначену ціну
товарів, а також рівень митної вартості
товарів за ціною договору за правилами,
визначеними у ст. 58 МК.

Відповідач не підтвердив належними
доказами та аргументованими доводами
наявність у поданих позивачем
документах розбіжностей, ознак
підробки або відсутність всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Таким чином, правильність визначення
позивачем митної вартості товару за
ціною договору, а також об'єктивна
можливість застосування першого
методу не були спростовані
відповідачем. Формально нижчий рівень
митної вартості імпортованого
позивачем товару від рівня митної
вартості іншого митного оформлення, не
може розцінюватися як заниження
позивачем митної вартості, не є
перешкодою для застосування першого
методу визначення митної вартості
товару і не може бути достатньою
підставою для відмови у здійсненні
митного оформлення товару за першим
методом визначення його митної
вартості.

Інших переконливих аргументів, які б
викликали обґрунтовані сумніви в
достовірності проведеного позивачем
розрахунку митної вартості товару за
ціною договору, відповідачем не
наведено, а інших обставин, які б
впливали на рівень задекларованої
позивачем митної вартості товару судом
не встановлено.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем
подано відповідачу достатній пакет
документів на підтвердження
кількісних і вартісних показників
імпортованого товару, повноти і
достовірності митної вартості товару,
заявленої позивачем за першим методом,
тому заявлена позивачем митна вартість
товарів за ціною договору відповідає
вимогам ст. 58 МК. Натомість коригування
відповідачем митної вартості
здійснено неправомірно з порушенням ч.
3 ст. 53, ч. 6 ст. 54, ч. 1 ст. 55 МК та всупереч
правилам, визначеним ст. 58 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач
як суб'єкт владних повноважень не надав
суду достатніх беззаперечних доказів в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення і не
довів правомірності винесення ним
спірних рішень.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати незаконними та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товару від 22.10.2013р. №
100260000/2013/230660/2 та картку відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 100260000/2013/10118
від 22.10.2013 року Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів.

Зобов'язати відповідний підрозділ
Державної казначейської служби
України стягнути судові витрати в
розмірі 172,05 грн. (сто сімдесят дві
гривні 05 копійок) із Державного бюджету
України шляхом їх безспірного списання
із рахунку Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПРОПЕКС».

Постанова набирає сили відповідно до
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, зі змінами та доповненнями

Суддя
Н.Г. Вєкуа