Справа № 803/2750/13-а
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року Справа № 803/2750/13-a

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представників відповідачів Сахарчука
А.А., Петрунів Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
підприємця ОСОБА_4 до Ягодинської
митниці Міндоходів України, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Волинській області
про визнання протиправною та
скасування картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення,

ВСТАНОВИВ:

Підприємець ОСОБА_4 (далі - позивач,
підприємець) звернулася з позовом до
Ягодинської митниці Міндоходів (далі -
відповідач-1, митниця), Головного
управління Державної казначейської
служби України у Волинській області
(далі - відповідач-2, ГУ ДКС України у
Волинській області), в якому просить
визнати протиправною та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
Ягодинської митниці Міндоходів
№205070000/2013/00088 від 21 червня 2013 року та
стягнути із Державного бюджету України
надмірно сплачені митні платежі у
розмірі 58390,17 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
відповідачем-1 необґрунтовано та
неправомірно було відмовлено у
прийнятті митної декларації
№205070000/2013/034277 від 21.06.2013 року та митному
оформленні товару - обрізі м'ясної,
співвідношення пісної та жирової
тканини 70/30 (тримінг), знежилованої без
шкіри - вагою нетто 19994 кг за ціною 1,55
євро/кг на загальну суму 30990,70 євро,
придбаного ОСОБА_4 згідно контракту
купівлі - продажу №1/2013/NL від 03.01.2013 року,
укладеного з компанією «Vion Salts West BV»
(Віон Сейлс, Нідерланди) та інвойсу
№5447562 від 19.06.2013 року.

Підприємцем ОСОБА_4 через представника
- декларанта 21.06.2013 року для митного
оформлення й митного контролю товарів
та транспортних засобів, що
переміщуються через митний кордон,
було надано відповідачу-1 усі необхідні
документи. В графах 12, 45 вантажно-митної
декларації (далі - ВМД) №205070000/2013/034277 від
21.06.2013 року позивачем було вказано
митну вартість у розмірі 30990,70 євро
(тобто 1,55 євро за 1 кг), визначену за
ціною контракту відповідно до наданих
відповідачу-1 документів та в порядку,
передбаченому ст.58 Митного кодексу
України. За результатами розгляду
21.06.2013 року відповідачем-1 була
оформлена та видана позивачу Картка
відмови у прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №205070000/2013/00088
(далі - картка відмови). Підставою
прийняття зазначеного рішення, як
вбачається із змісту відмови, стала
невідповідність заповнення граф 12, 45
ВМД вимогам ст.53 Митного кодексу
України, отримання рішення про
визначення митної вартості
№205000006/2013/000038/1 від 21.05.2013 року. У цій же
картці відмови визначено умову,
виконання якої забезпечує можливість
здійснення митного оформлення -
привести графи 12, 45 ВМД у відповідність
до Рішення про визначення митної
вартості №205000006/2013/000038/1 від 21.05.2013 року
(далі - рішення). Згідно зазначеного
рішення відповідачем-1 було визначено
митну вартість товару, що надійшов на
адресу позивача згідно контракту
№1/2013/NL від 03.01.2013 року, укладеного з
компанією «Vion Salts West BV» (Віон Сейлс,
Нідерланди), за ціною 2,5675 євро за 1 кг.
Таким чином, різниця між митною
вартістю, визначеною митницею, та
митною вартістю, визначеною
декларантом, становить 18643,90 євро на
користь першої.

Позивач зазначає, що окремого рішення
про коригування митної вартість
інспекторами митного посту «Луцьк» не
приймалося, процедура консультацій із
декларантом щодо вибору для
застосування методів визначення
митної вартості товару не проводилася.

З метою запобігання псування товару та
нарахування штрафних санкцій за
можливий простій автомобіля, який
перевозив товар, позивачем 21.06.2013 року
було подано через свого декларанта для
митного оформлення товару нову ВМД
№205070000/2013/034323 від 21.06.2013 року, вказавши у
графах 12, 45 ВМД митну вартість,
розраховану за ціною одиниці товару,
наведену у Рішенні митниці. Митне
оформлення проводилося за другорядним
резервним методом із застосуванням
гарантійних зобов'язань - грошової
застави.

В позовній заяві позивач вказує, що
картка відмови №205070000/2013/00088 від 21
червня 2013 року є протиправною, оскільки
при проведенні митного контролю у
графі «Для відміток митного органу»
ДМВ №205070000/2013/ від 21.06.2013 року
службовими особами Ягодинської
митниці не вчинено жодних написів, як
це передбачено пунктами 2.2, 2.3, 2.6-2.8
Наказу Міністерства фінансів України
№500 «Про затвердження Форми декларації
митної вартості та Правил її
заповнення», а саме: не прийнято одне з
рішень згідно частини третьої статті 54
Митного кодексу України - або про
визнання митної вартості, або про
прийняття письмового рішення про її
коригування відповідно до положень
статті 55 цього Кодексу.

Також, на думку підприємця, чинне митне
законодавство України не передбачає
право митного органу відмовляти в
митному оформленні (шляхом прийняття
картки відмови) на підставі рішення про
коригування митної вартості товару, що
не стосується даного митного
оформлення.

На підставі вищевикладеного, просить
суд визнати протиправною та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№205070000/2013/00088 від 21 червня 2013 року та
стягнути із Державного бюджету України
надмірно сплачені митні платежі у
розмірі 58390,17 грн.

Ухвалою суду від 16 січня 2014 року
залишено без розгляду позовну заяву
підприємця ОСОБА_4 в частині позовних
вимог до Головного управління
Державної казначейської служби
України у Волинській області про
стягнення надмірно сплачених митних
платежів.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав, викладених з позовній заяві,
просив позов задовольнити.

В поданих запереченнях на
адміністративний позов та в судовому
засіданні представник відповідача-1
позову не визнав з таких підстав. При
здійсненні митного оформлення 21 червня
2013 року митним інспектором внаслідок
перевірки було виявлено, що за цим же
зовнішньоекономічним контрактом
№1/2013/NL від 03 січня 2013 року раніше, а
саме 21 травня 2013 року, було прийнято
рішення про коригування митної
вартості №205000006/2013/000038/1, а тому
окремого рішення про коригування
митної вартості виносити немає
необхідності, оскільки згідно пункту
2.13 розділу 2 Методичних рекомендацій
щодо роботи посадових осіб митних
органів з аналізу, виявлення та оцінки
ризиків при здійсненні контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, які
затверджені наказом Державної митної
служби України від 13 липня 2012 року №362,
робота посадових осіб з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків
здійснюється шляхом перевірки
наявності прийнятих іншими митними
органами рішень про коригування митної
вартості товарів, що ввозились на
виконання того ж
зовнішньоекономічного договору
(контракту) або документа, який його
заміняє, що і оцінювані товари.

Крім того, на думку відповідача-1,
підприємець порушила частину другу
розділу ІІ Порядку заповнення митних
декларацій на бланку єдиного
адміністративного документа, який
затверджений наказом Міністерства
фінансів України від 30 травня 2012 року
№651, а саме: в графі 43 «Метод визначення
митної вартості» митної декларації не
відобразила чинного рішення про
коригування митної вартості товару. На
підставі вищевикладеного представник
митниці просив суд відмовити у
задоволенні позову.

В поданих запереченнях та в судовому
засіданні представник відповідача-2
адміністративний позов не визнала з
тих підстав, що відповідні документи
(висновок) на повернення платнику
помилково або надміру сплачених митних
податків до органу казначейства не
подавалися. Крім того, підприємець не
надала жодних доказів, які б
підтвердили факт перерахування
надмірно сплачених коштів до
Державного бюджету України, оскільки
кошти в сумі 58390,17 грн. зараховані на
депозитний рахунок Ягодинської
митниці, відкритий в Головному
управління Державної казначейської
служби України в місті Києві. Таким
чином, підстави для стягнення з
Державного бюджету України надмірно
сплачених коштів на користь підприємця
ОСОБА_4 відсутні. У зв'язку з чим,
просить суд в задоволенні позову
відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає до
задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст.266 Митного кодексу
України декларант зобов'язаний:
здійснити декларування товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення відповідно до порядку,
встановленого цим Кодексом; на вимогу
митного органу пред'явити товари,
транспортні засоби комерційного
призначення для митного контролю і
митного оформлення; надати митному
органу передбачені законодавством
документи і відомості, необхідні для
виконання митних формальностей; у
випадках, визначених цим Кодексом та
Податковим кодексом України, сплатити
митні платежі або забезпечити їх
сплату відповідно до розділу X цього
Кодексу; у випадках, визначених цим
Кодексом та іншими законами України,
сплатити інші платежі, контроль за
справлянням яких покладено на митні
органи.

Судом встановлено, що на підставі
зовнішньоекономічного контракту
№1/2013/NL від 03.01.2013 року (а.с.11-12),
укладеного між підприємцем ОСОБА_4
(покупець) та компанією «Vion Salts West BV»
(Віон Сейлс, Нідерланди) (продавець),
інвойсу №5447562 від 19.06.2013 року (а.с.13),
позивач 21.06.2013 року ввезла на територію
України товар - обрізь м'ясну,
співвідношення пісної та жирової
тканини 70/30 (тримінг), знежиловану без
шкіри - вагою нетто 19994 кг за ціною 30990,70
євро, визначеною у інвойсі, тобто 1,55
євро за 1 кг.

Для митного оформлення даного товару
декларантом були подані на митний пост
«Луцьк» Ягодинської митниці документи,
а саме:

1) контракт №1/2013/NL від 03.01.2013 року
(а.с.11-12);

2) рахунок-фактура (інвойс) №5447562 від
19.06.2013 року (а.с.13);

3) вантажно-митна декларація
№205070000/2013/034277 від 21.06.2013 року (а.с.9);

4) декларація митної вартості ДМВ-1
205070000/2013 від 21.06.2013 року (а.с.10);

5) міжнародна товаротранспортна
накладна CMR №423486 від 19.06.2013 (а.с.14);

6) сертифікат про походження товару №S
100650595 від 19.06.2013 року (а.с.15 );

7) сертифікат якості від 19.06.2013 року
(а.с.16);

8) контракт на перевезення товару №2/2013/
РL від 03.01.2013 року (а.с.17);

9) довідка про транспортні витрати від
21.06.2013 року (а.с.18);

10) висновок державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
№05.03.02-03/52266 від 13.06.2013 року (а.с.20);

11) лист ОСОБА_4 про не страхування
товару №223 від 21.06.2013 року (а.с.19).

В графах 12, 45 вантажно-митної
декларації №205070000/2013/034277 від 21.06.2013 року
позивачем було вказано митну вартість
у розмірі 30990,70 євро (тобто 1,55 євро за 1
кг товару), визначену за ціною
контракту відповідно до наданих
відповідачу-1 документів та в порядку,
передбаченому ст.58 Митного кодексу
України.

Посадовою особою митного органу у
графі «Для відміток митниці»
декларації митної вартості (ДМВ)
№205070000/2013/ від 21.06.2013 року не було
внесено жодного запису щодо
необхідності надання декларантом
додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості.

21.06.2013 року Ягодинською митницею було
відмовлено позивачу у митному
оформленні товару у зв'язку з
невідповідністю заповнення граф 12, 45
ВМД вимогам ст.53 МК України, отримання
рішення про визначення митної вартості
№205000006/2013/000038/1 від 21.05.2013 року, про що
сформовано відповідну Картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №205070000/2013/00088
від 21 червня 2013 року. Одночасно у Картці
роз'яснено вимоги, виконання яких
забезпечує можливість прийняття
митної декларації, митного оформлення
чи пропуску товарів, шляхом приведення
граф ВМД у відповідність до рішення про
визначення митної вартості
№205000006/2013/000038/1 від 21.05.2013 року.

При цьому, як вбачається з пояснень
представників сторін, окремого рішення
про коригування митної вартості, яка
визначена декларантом у ДМВ №205070000/2013/
від 21.06.2013 року та у графах 12, 45 ВМД
№205070000/2013/034277 від 21.06.2013 року
відповідачем не приймалося, а
натомість використано рішення про
коригування митної вартості від 21
травня 2013 року №205000006/2013/000038/1, яке
стосувалося ВМД №205070000/2013/027935 від 21
травня 2013 року (а.с.7).

З метою запобігання псування товару та
нарахування штрафних санкцій за
можливий простій автомобіля, який
перевозив товар, позивачем 21.06.2013 року
було подано через свого декларанта для
митного оформлення товару нову ВМД
№205070000/2013/034323 від 21.06.2013 року, вказавши у
графах 12, 45 ВМД митну вартість,
розраховану за ціною одиниці товару,
наведену у Рішенні митниці. Митне
оформлення у цьому випадку проводилось
за другорядним резервним методом із
застосуванням гарантійних зобов'язань
- грошової застави. Товар випускався у
вільний обіг із застосуванням
гарантійних зобов'язань шляхом надання
гарантій в розмірі 58390,17 грн. (графа В
«подробиці розрахунків» ВМД).

Відповідно до частини першої статті 256
Митного кодексу України, відмова у
митному оформленні - це письмове
вмотивоване рішення органу доходів і
зборів про неможливість здійснення
митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через невиконання
декларантом або уповноваженою ним
особою умов, визначених цим Кодексом.

Підстави для відмови у митному
оформлені товарів визначені у частині
шостій статті 54 Митного кодексу
України, відповідно до якої, митний
орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Таким чином, відповідно до ст.54 Митного
кодексу України контролюючий орган
вправі відмовити в митному оформлені
товарів лише у разі наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів.

Відповідно до частини першої статті 54
Митного кодексу України контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Як визначено у частині третій цієї ж
статті, за результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів орган доходів
і зборів визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Аналізуючи вищенаведені положення
Митного кодексу України, суд приходить
до висновку, що за результатами
перевірки правильності визначення
митної вартості товарів, яка
зазначається декларантом під час
здійснення митного оформлення,
контролюючий орган вправі прийняти
одне з наступних рішень:

1) визнати заявлену декларантом митну
вартість;

2) прийняти письмове рішення про
коригування митної вартості в порядку
визначеному статтею 55 Митного кодексу
України.

Порядок прийняття одного з
вищезазначених рішень врегульований
Правилами заповнення декларації
митної вартості, які затвердженні
Наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 2012 року №599 (далі -
Правила).

Зокрема, як визначено у пунктах 2.3, 2.5-2.6
Правил, запис щодо рішення, яке
прийняте посадовою особою митного
органу за результатами контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, учиняється таким
чином: якщо за результатами аналізу,
виявлення та оцінки ризиків посадовою
особою митного органу встановлено
ризик заявлення неповних та/або
недостовірних відомостей про митну
вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами
третьою та/або четвертою статті 53
Кодексу, посадова особа митного органу
у графі «Для відміток митного органу»
ДМВ на паперовому носії робить запис
про необхідність подання документів
для підтвердження митної вартості
товарів із складенням переліку таких
документів, зазначає час, дату і
прізвище, ставить свій підпис та
проставляє відбиток особистої
номерної печатки.

Якщо за результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів посадовою особою
митного органу встановлені визначені
Кодексом підстави для прийняття
рішення про коригування митної
вартості товарів, в основному аркуші
ДМВ учиняється запис «Рішення про
коригування митної вартості товарів
від ____ N ____».

Якщо в митного органу відсутні
зауваження щодо заявленої декларантом
або уповноваженою ним особою митної
вартості, відсутні підстави для
прийняття рішення про коригування
митної вартості товарів, то в основному
аркуші ДМВ учиняється запис «митну
вартість визнано».

Таким чином, про прийняте рішення за
результатом контролю правильності
визначення митної вартості товарів
посадова особа митного органу
повідомляє декларанта шляхом
проставляння одного з записів у графі
«Для відмоток митного органу»
декларації митної вартості:

1) про необхідність подання документів
для підтвердження митної вартості
товарів із складенням переліку таких
документів;

2) про прийняття рішення щодо
коригування митної вартості товарів;

3) про визнання митної вартості.

Отже, рішення про коригування митної
вартості носять індивідуальний
характер щодо кожної окремої партії
товарів, які підлягають митному
оформленню, оскільки приймаються за
результатом вивчення поданих
декларантом документів, перевірки
цінової інформації згідно баз даних
митної служби тощо. Також при прийнятті
рішення про коригування митної
вартості товарів контролюючий орган
здійснює консультації щодо вибору
методу визначення митної вартості в
порядку частини четвертої статті 57
Митного кодексу України, а також
витребовує необхідні документи шляхом
зазначення їх переліку в графі «Для
відміток митного органу» декларації
митної вартості.

Суд вважає, що кожна партія товарів, що
підлягає митному оформленню, носить
індивідуальний характер, а тому митні
органи позбавлені права
використовувати раніше прийняті
рішення про коригування митної
вартості до іншої партії товарів, що в
подальшому ввозяться декларантом,
оскільки будь-яких винятків з
процедури, яка встановлена частиною
третьою статті 54, статтею 55 Митного
кодексу України, законодавство не
містить.

Всупереч наведеним положенням
законодавства, розглянувши подані
позивачем до митного оформлення
документи, Ягодинська митниця не
прийняла одного з рішень, як це
передбачено частиною третьою статті 53
Митного кодексу України - про визнання
митної вартості товару, або про її
коригування, оскільки декларація
митної вартості від №205070000/2013/ від
21.06.2013 року всупереч положенням Правил
заповнення декларації митної вартості
не містить жодних відміток митного
органу у відповідній графі (а.с.10).

Представником відповідача-1 у
письмових запереченнях до позову та у
судовому засіданні визнано, що
окремого рішення про коригування
митної вартості за результатом митного
оформлення товарів 21 червня 2013 року не
приймалося.

Суд не приймає до уваги посилання
митного органу на рішення про
коригування митної вартості від 21
травня 2013 року №205000006/2013/000038/1, оскільки
це рішення стосується іншої поставки
товару, що відбувалася 21 травня 2013 року,
а його використання до інших поставок
не передбачено законодавством (а.с.7).

На думку суду також є помилковим
посилання представників відповідача
на Методичні рекомендації щодо роботи
посадових осіб митних органів з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
при здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України (далі - Методичні рекомендації),
які затвердженні наказом Державної
митної служби України від 13 липня 2012
року № 362, з огляду на наступне.

Як слідує зі змісту пункту 2 Методичних
рекомендацій, посадові особи митного
органу з метою аналізу, виявлення та
оцінки ризиків здійснюють ряд
процедур, передбачених у відповідних
підпунктах рекомендацій. Зокрема, у
підпункті 2.13 пункту 2 Методичних
рекомендацій передбачено здійснення
перевірки наявності прийнятих іншими
митними органами рішень про
коригування митної вартості товарів,
що ввозились на виконання того ж
зовнішньоекономічного договору
(контракту) або документа, який його
замінює, що і оцінювані товари.

Водночас вказані положення Методичних
рекомендацій не звільняють посадових
осіб митного органу від винесення
окремого рішення про коригування
митної вартості. У випадку коли
посадова особа митного органу
встановила наявність іншого рішення
про коригування митної вартості, вона
зобов'язана врахувати його та виконати
вимоги частини третьої статті 54
Митного кодексу України, тобто
прийняти одне з рішень - про визнання
митної вартості чи про її коригування.

Також суд зазначає, що Методичні
рекомендації є підзаконним
нормативно-правовим актом та носять в
першу чергу рекомендаційний характер,
а, відтак, не можуть підмінювати собою
правила, встановлені законом, а саме
частиною третьою статті 54 Митного
кодексу України.

На думку суду, помилковим є посилання
митного органу на те, що підприємець
ОСОБА_4 була зобов'язана відобразити
рішення про коригування митної
вартості від 21 травня 2013 року
№205000006/2013/000038/1 у графі 43
вантажно-митної декларації (ВМД),
оскільки це рішення стосується іншої
поставки товару, що відбувалася 21
травня 2013 року, а його використання до
інших поставок не передбачено
законодавством.

Як визначено у Порядку заповнення
митних декларацій на бланку єдиного
адміністративного документа, який
затверджений наказом Міністерства
фінансів України від 30 травня 2012 року
№651, графа 43 «Метод визначення
вартості» заповнюється таким чином:

- у лівому підрозділі графи
зазначається порядковий номер методу
визначення митної вартості, що
використовувався;

- у разі наявності чинного рішення про
коригування митної вартості товарів у
правому підрозділі графи зазначається
порядковий номер методу визначення
митної вартості, що використовувався
митним органом.

У випадку, якби підприємець визнала
обґрунтованість шостого методу
визначення митної вартості, вона б
заповнила лівий підрозділ графи 43 ВМД,
однак цього не зробила та вказала в
цьому підрозділі саме перший метод
(а.с.9).

Крім того, судом встановлено, що
процедура консультацій між сторонами
щодо вибору методу визначення митної
вартості фактично не проводилася, про
що зазначалося представником
декларанта у рішенні про коригування
митної вартості товарів від 21 травня 2013
року №205000006/2013/000038/1 (а.с.7).

Правова позиція щодо необхідності
дотримання митним органом процедури
консультації з декларантом викладена у
постановах Верховного суду України 14
травня 2013 року (справа N 21-130а13), від 21
січня 2011 року (справа N 21-56а10), від 07
лютого 2011 року (справа N 21-76а10), від 14
листопада 2011 року (справа N 21-213а11), від 06
лютого 2012 (справа N 21-418а11), від 03 липня 2012
року (справа N 21-197а12), які в силу статті
244-2 Кодексу адміністративного
судочинства України є обов'язковими
для всіх судів України.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що відповідачем за
результатом контролю митної вартості
товару, поданому позивачем до митного
оформлення 21 червня 2013 року, всупереч
вимогам Митного кодексу України не
прийнято рішення про коригування
митної вартості чи про її визнання, не
витребувано у декларанта додаткових
документів на підтвердження такої
вартості, не проведено процедури
консультації щодо вибору методів
визначення митної вартості, а тому
Ягодинська митниця протиправно
відмовила підприємцю ОСОБА_4 у митному
оформленні товарів шляхом прийняття
картки відмови від 21 червня 2013 року
№205070000/2013/00088.

Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, відповідач-1 як суб'єкт владних
повноважень не довів правомірність
оскаржуваної картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №205070000/2013/00088
від 21 червня 2013 року.

Таким чином, оскільки Ягодинською
митницею за результатом контролю
митної вартості товару поданому
підприємцем ОСОБА_4 до митного
оформлення 21 червня 2013 року не прийнято
рішення про коригування митної
вартості або про її визнання, не
витребувано у декларанта додаткових
документів на підтвердження такої
вартості, не проведено процедури
консультації щодо вибору методів
визначення митної вартості, тому суд
дійшов висновку, що позовні вимоги про
визнання протиправною та скасування
картки відмови від 21 червня 2013 року
№205070000/2013/00088 є обґрунтованими та
підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

З матеріалів справи вбачається, що за
подання даного позову позивач сплатила
судовмй збір за позовну вимогу
немайнового характеру (про визнання
протиправною картки відмови) 68,82 грн. та
172,05 грн. за позовну вимогу майнового
характеру (про стягнення надмірно
сплачених платежів), що
підтверджується платіжним дорученням
№6104 від 18 грудня 2013 року (а.с.2).

Оскільки позовна заява ОСОБА_4 в
частині стягнення з бюджету надмірно
сплачених платежів залишена без
розгляду, тому суд дійшов висновку, що
на користь позивача слід присудити з
Державного бюджету України судовий
збір в сумі 68,82 грн., сплачений при
подачі позовної заяви до суду згідно
платіжного доручення №6104 від 18.12.2013
року (а.с.2).

Керуючись ст.ст.11, 17, 158, 160, 162, 163, 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі Митного кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправною та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
Ягодинської митниці Міндоходів
№205070000/2013/00088 від 21 червня 2013 року.

Присудити з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 68,82 грн.
(шістдесят вісім грн. 82 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, повний
текст якої буде виготовлено 21 січня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій