Справа № 825/4605/13-а
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2014 року
Чернігів Справа №
825/4605/13-а

Суддя Чернігівського окружного
адміністративного суду Скалозуб Ю.О.,
за участі секретаря Селивона О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу

за позовом ОСОБА_1

до Ніжинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області

про скасування вимоги
та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

12.12.2013 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1) звернувся
до суду з позовом до Ніжинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області
(далі - Ніжинська ОДПІ) про скасування
вимоги № Ф-612 від 21 листопада 2013 року
Ніжинської ОДПІ ГУ Міністерства
доходів і зборів у Чернігівській
області про сплату ОСОБА_1 12164 грн 81 коп
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування та
зобов'язання стягувача - Ніжинської
ОДПІ ГУ Міністерства доходів і зборів
України у Чернігівській області подати
заяву до Відділу ДВС Ніжинського
міськрайонного управління юстиції
Чернігівської області про відмову від
стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 12164
грн 81 коп і повернути виконавчий
документ - вимогу Ф-612 від 21 листопада 2013
року про сплату недоїмки на суму 12164 грн
81 коп без виконання.

Позивач свої позовні вимоги мотивує
тим, що вважає оскаржувану вимогу
незаконною, оскільки заборгованість,
яка визначена у описовій частині
вимоги станом на 01.11.2013 року є
необґрунтованою оскільки протирічить
статті 9 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №
2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) щодо порядку
обчислення та сплати єдиного внеску та
є порушенням принципу законодавчого
визначення умов і порядку сплати
єдиного внеску відповідно до статті 3
цього Закону.

При цьому, наголосив, що у суму боргу
визначеною спірною вимогою увійшли
інші суми за минулі роки, по яким
постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 08.01.2013 року
борг по єдиному соціальному внеску в
сумі 4010,30 грн. з позивача вже
стягувався, що суперечить вимогам
статті 61 Конституції України, згідно
якої ніхто не може бути двічі
притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

Також зазначає, що відповідачем
суттєво порушено процесуальні вимоги
Інструкції про порядок нарахування і
сплати єдиного внеску, затвердженої
Постановою правління ПФУ 27 вересня 2010
№ 21-5 щодо формування вказаної вимоги,
оскільки у вимозі № Ф-612 від 21 листопада
2013 року не зазначено період, за який
нараховано борг, згідно якого акта
перевірки винесена вимога, рішення за
якими номерами та від якої дати, а також
в пункті 5 не зазначено дату набрання
чинності вимоги про сплату боргу, що
унеможливлює відповідно до пункту 4
даної вимоги передачу її до органу
державної виконавчої служби для
стягнення в примусовому порядку, яке
провадиться відносно вимоги, яка
набрала чинності.

Позивач в судове засідання не з'явився,
про час і місце розгляду справи
повідомлений належним чином, надав
через канцелярію суду заяву про
розгляд справи без його участі (Вх. № 81
від 08.01.2014).

Відповідач в судове засідання також не
з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
надав через канцелярію суду заяву про
розгляд справи без його участі (Вх. № 579
від 13.01.2014) та надав заперечення проти
позову (Вх. № 578 від 13.01.2014) у яких
зазначив, що платник єдиного внеску,
відповідно до вимог чинного
законодавства, зобов'язаний своєчасно
та в повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

За таких обставин, враховуючи частину 1
статті 41 КАС України, суд вважає за
можливе розглянути спір по суті, на
підставі наявних у справі доказів, без
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) зареєстрований в
якості фізичної особи-підприємця 03.03.2009
року Ніжинською районною державною
адміністрацією Чернігівської області
(Свідоцтво про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця Серії
НОМЕР_3, а.с. 6), знаходиться на спрощеній
системі оподаткування (Свідоцтво
платника єдиного податку від 20.04.2012
Серії НОМЕР_4, а.с. 7) та перебуває на
обліку в Ніжинській ОДПІ, як платник
єдиного соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування з 01.10.2013
відповідно до Закону України від 04.07.2013
№ 406-VІІ «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
проведенням адміністративної реформи
в Україні» в частині визначення
повноважень органів Міністерства
доходів і зборів України з питань
адміністрування єдиного соціального
внеску.

Відповідно пункту 4 статті 25 Закону №
2464-VI Ніжинською ОДПІ відповідачу була
надіслала вимога про сплату боргу по
єдиному внеску (недоїмки) за № Ф-612 від
21.11.2013 в сумі 12164,81 грн, яка отримана
ОСОБА_1 особисто 22.11.2013 року (а.с. 5) та
складена у відповідності до Інструкції
про порядок нарахування і сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
затвердженої наказом Міністерства
доходів і зборів України від 19.09.2013р. за
№ 1622/24154, згідно пункту 6.3 розділу VI
якої, органи доходів і зборів
надсилають платникам зазначеним у
підпунктах 3 та 4 пункту 2.1 розділу II
цієї Інструкції, протягом п'ятнадцяти
робочих днів, наступних за календарним
місяцем, у якому виникла або зросла
недоїмка зі сплати єдиного внеску
(заборгованість зі сплати фінансових
санкцій), вимогу про сплату недоїмки.
Вимога формується на підставі даних
особових рахунків платників на суму
боргу, що перевищує 10 гривень.

Дослідивши фактичні обставини
нарахування податкового зобов'язання,
судом враховано, що згідно пункту 2
частини першої статті 1 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону
№ 2464-VI передбачено, що платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Іншими словами, зазначеною статтею
визначені необхідні умови для
звільнення від сплати єдиного внеску, а
саме: особа обрала спрощену систему
оподаткування і є пенсіонером за віком
або інвалідом та отримує відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_1
є платником єдиного податку, тобто
перебуває на спрощеній системі
оподаткування, про те доказів того, що
позивач є пенсіонером за віком або
інвалідом та отримує відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу,
позивачем суду надано не було, а отже за
таких обставин, суд враховує частину 1
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства, згідно якої, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Таким чином, в силу вимог пункту 4
частини першої статті 4 Закону № 2464-VI
ОСОБА_1 є платником єдиного внеску,
оскільки зареєстрований як фізична
особа - підприємець, яка обрала
спрощену систему оподаткування та
зобов'язаний згідно абзацу 3 частини 8
статті 9 розділу III цього Закону
сплачувати єдиний внесок нарахований
за календарний квартал, до 20 числа
місяця, що настає за кварталом, за який
сплачується єдиний внесок.

Так, відповідно до пункту 3 розділу II
Прикінцеві положення Закону України
від 04.07.2013 № 406-VІІ "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України у
зв'язку з проведенням адміністративної
реформи в Україні", процедури
адміністрування, які здійснюють органи
доходів і зборів, встановлені цим
Законом, поширюються на періоди до
набрання чинності цим Законом.

Заходи адміністрування органами
доходів і зборів здійснюються не
раніше дня набрання чинності Законом
України "Про внесення змін до
Податкового кодексу України у зв'язку з
проведенням адміністративної реформи".

Згідно частини 6 статті 1 Закону України
№ 2464-VI, недоїмкою є сума єдиного внеску,
своєчасно не нарахована та/або не
сплачена у строки, встановлені цим
Законом, обчислена органом доходів і
зборів у випадках, передбачених цим
Законом.

З аналізу зазначених норм права, судом
встановлено, що станом на 01.10.2013 до
Ніжинської ОДПІ були передані дані від
УПФ України про стан розрахунків
(сальдо) по єдиному соціальному внеску
(платіж 71040000) фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2). Відповідно
картки особового рахунку платника по
платежу 71040000 (єдиний соціальний внесок
) станом на 01.10.2013 обліковується
загальна сума боргу в розмірі 10970,78 грн
(20.01.2012 - згідно звіту за 2011 рік платіж по
єдиному внеску в сумі 4010,30 грн, згідно
звіту за 2012 рік платіж по єдиного
внеску в сумі 4572,42 грн, 22.04.2013- згідно
розрахунку платіж за 1 квартал 2013 в сумі
1194,03 грн, 22.07.2013 - згідно розрахунку
платіж за 2 квартал 2013 в сумі 1194,03 грн) та
по строку на 21.10.2013 року було визначена
сума єдиного соціального внеску, що
підлягала сплаті за 3 квартал 2013 року в
сумі 1194,03 грн.

При цьому, судом встановлено, що згідно
розрахунку відповідача, станом на
01.11.2013 року позивачем не були сплачені
суми страхових внесків в розмірі 12164,81
грн, що підтверджується карткою
особового рахунку ОСОБА_1 (рнокпп
НОМЕР_2) по платежу 71040000 (приєднано до
матеріалів справи) у зв'язку з чим
Ніжинською ОДПІ була сформована вимога
від 21 листопада 2013 року № Ф-612, якою
визначено суму недоїмки зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
розмірі 12164,81 грн.

Поряд з цим судом встановлено, що
постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 08.01.2013 року
по справі № 2а/2570/3933/2012, яка набрала
законної сили, за позовом Управління
Пенсійного фонду України в м. Ніжині та
Ніжинському районі Чернігівської
області до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення боргу по єдиному
соціальному внеску в сумі 4010,30 грн, -
адміністративний позов задоволено
повністю, стягнуто з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 на користь
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ніжині та Ніжинському районі
Чернігівської області борг по єдиному
соціальному внеску в сумі 4010,30 грн.

Рішення суду, яке набрало законної сили
- має преюдиціальне значення, згідно
частини 1 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
(обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини).
Відповідно до статті 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

За таких обставин, судом встановлено,
що постанова Чернігівського окружного
адміністративного суду від 08.01.2013 року
по справі № 2а/2570/3933/2012 набрала законної
сили, сума заборгованості по єдиному
соціальному внеску в розмірі 4010,30 грн
вже стягнута з позивача та є
обов'язковою до виконання, а тому, суд
вважає, що дана сума заборгованості
включена Ніжинською ОДПІ до вимоги від
21 листопада 2013 року № Ф-612 неправомірно.

Таким чином, суд погоджується з
відповідачем, що на порушення вимог
абзацу 3 частини 8 статті 9 розділу III
Закону № 2464-VI, даний борг виник саме
внаслідок несплати позивачем єдиного
внеску нарахованого за календарний
квартал, до 20 числа місяця, що настає за
кварталом, за який сплачується єдиний
внесок згідно звіту за 2012 рік в сумі
4572,42 грн, згідно розрахунку за 1 квартал
2013 в сумі 1194,03 грн, згідно розрахунку за
2 квартал 2013 в сумі 1194,03 грн та за 3
квартал 2013 року в сумі 1194,03 грн.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
стягувача - Ніжинської ОДПІ ГУ
Міністерства доходів і зборів України
у Чернігівській області подати заяву
до Відділу ДВС Ніжинського
міськрайонного управління юстиції
Чернігівської області про відмову від
стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 12164
грн 81 коп і повернути виконавчий
документ - вимогу Ф-612 від 21 листопада 2013
року про сплату недоїмки на суму 12164 грн
81 коп без виконання, суд наголошує, що
не може підміняти державний орган,
рішення якого оскаржується, приймаючи
замість нього рішення, яке визнається
протиправним, інше рішення, яке б
відповідало закону, та давати вказівки,
які б свідчили про вирішення питань,
які належать до компетенції такого
суб'єкта владних повноважень.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх
сукупності, суд вважає, що обставини, на
які посилається відповідач як підставу
правомірності винесення оскаржуваної
вимоги, частково не знайшли свого
обґрунтування в ході судового розгляду
та частково не підтверджуються
матеріалами справи.

Враховуючи статтю 19 Конституції
України, частину 1 статті 11, статей 71, 72
Кодексу адміністративного судочинства
України, постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від
08.01.2013 року по справі № 2а/2570/3933/2012 та те,
що суд не може давати вказівки
державному органу, які б свідчили про
вирішення питань, які належать до
компетенції такого суб'єкта владних
повноважень, суд прийшов до висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_1 про
скасування вимоги № Ф-612 від 21
листопада 2013 року Ніжинської ОДПІ ГУ
Міністерства доходів і зборів у
Чернігівській області про сплату
ОСОБА_1 12164 грн 81 коп єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - підлягають
задоволенню частково, а саме в частині
скасування вимоги від 21 листопада 2013
року № Ф-612 у розмірі 4010,30 грн.

В іншій частині позову суд вважає за
необхідне відмовити.

Документально підтверджені судові
витрати, здійснені позивачем по справі,
суд присуджує, згідно частини 3 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, з Державного бюджету України
відповідно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 2, 9, 41, 69-71, 94, 158-163, 167
КАС України, Чернігівський окружний
адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Скасувати вимогу № Ф-612 від 21 листопада
2013 року Ніжинської ОДПІ ГУ
Міністерства доходів і зборів у
Чернігівській області про сплату
ОСОБА_1 4010,30 грн єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
(р/р 4002, отримувач: УДКСУ у м.
Чернігові Державний бюджет, , банк ГУ ДКСУ у Чернігівській
області, МФО 853592) на користь ОСОБА_1 (код
НОМЕР_1) 56,72 грн судового збору,
відповідно до задоволених вимог,
сплаченого квитанцією від 23.12.2013 № 3/3.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії. Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
Ю.О.Скалозуб