Справа № 805/16363/13-а
Суддя: Компанієць І.Д.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабаш Г.П.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року
справа №805/16363/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д.,
суддів Шальєвої В.А., Бишова М.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року по адміністративній справі №
805/16363/13-а за позовом фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області про визнання
незаконною та скасування вимоги про
сплату недоїмки № Ф-536 від 05.07.2013 року на
суму 4572,42 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив скасувати вимогу про
сплату недоїмки № Ф-536 на суму 4572,42 грн.
від 05.07.2013 року.

В обґрунтування позову зазначив, що є
пенсіонером за віком, знаходиться на
обліку у відповідача як платник
єдиного внеску. Позивач є фізичною
особою - підприємцем на спрощеній
системі оподаткування. Вимога
відповідача є незаконною, оскільки
відповідно до ЗУ «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
позивач звільнений від сплати за себе
єдиного внеску як фізична
особа-підприємець, що знаходиться на
спрощеній системі оподаткування.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року позов задоволено.

Визнано незаконною та скасовано вимогу
УПФУ в м. Шахтарську та Шахтарському
районі Донецької області про сплату
недоїмки від 05.07.2013 року № Ф-536 на суму
4572,42 грн.

Не погодившись з судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив скасувати
постанову та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні
адміністративного позову у повному
обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначив, що позивач тільки після
досягнення пенсійного віку,
встановленого ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», набуде право приймати
участь в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
добровільній основі. На даний час
позивач зобов'язаний сплачувати єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування відповідно до п.
3 ч. 1 ст. 7 та ч. 11 ст. 8 ЗУ «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Всі особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, тому відповідно до
п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної
інстанції розглянув справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, обговоривши
доводи апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_3 є фізичною
особою-підприємцем з 28.03.1995 року,
перебуває на спрощеній системі
оподаткування.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, є
пенсіонером за віком з 19.03.2010 року, що
підтверджується пенсійним
посвідченням позивача виданого 19.08.2010
року, серія НОМЕР_1.

Відповідачем 05.07.2013 року прийнято
вимогу № Ф-536 про сплату боргу, в якій
ФОП ОСОБА_3 нарахована сума недоїмки у
розмірі 4572,42 грн.

Правовідносини, що склалися між
сторонами, регулюються нормами Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (Закон №2464,
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (Закон № 1058), Законом
України «Про пенсійне забезпечення» (
Закон № 1788) та іншими
нормативно-правовими актами.

Згідно п.4 ч.1 ст.4 Закону № 2464 платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону № 2464 в
редакції, яка діє з 6 серпня 2011 року,
фізичні особи-підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідач, заперечуючи проти права
позивача на добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
вважає, що такого права останній набуде
по досягненню пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону № 1056, за
якою особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення віку
чоловіками 60 років, жінками 55 років та
наявності страхового стажу не менше 5
років.

Колегія суддів вважає такі доводи
апелянта необгрунтованими з огляду на
наступне.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон
№ 1058. Відповідно до п. 16 розділу XV
"Прикінцеві положення" цього Закону до
приведення законодавства України у
відповідність із цим Законом закони
України та інші нормативно-правові
акти застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону. Положення
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" (1788) застосовуються в
частині визначення права на пенсію за
віком на пільгових умовах і за вислугу
років.

Згідно статті 1 Закону №1788 громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом.

За цим Законом призначаються: а)
трудові пенсії:

за віком;

по інвалідності;

в разі втрати годувальника;

за вислугу років.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» право на
пенсію за віком мають чоловіки після
досягнення 50 років і при стажі роботи
не менше 20 років, з них не менше 10 років,
зайнятих повний робочий день на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці, - за списком № 1.

ОСОБА_3 призначена пенсія за віком на
пільгових умовах за Списком №1, тому
позивач є пенсіонером за віком у
розумінні наведених норм
законодавства.

Доводи апелянта, що фізичні
особи-підприємці набувають вказаного
вище права лише при досягненні віку,
передбаченого статтею 26 Закону №1058 є
безпідставними, оскільки ч.4 ст.4 Закону
№ 2464 такого застереження не містить.

На підставі викладеного судова колегія
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, постанова прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись статтями 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
211, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року по адміністративній справі №
805/16363/13-а- залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року по адміністративній справі №
805/16363/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду у письмовому
провадженні набирає законної сили
через п'ять днів після направлення їх
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді
В.А.
Шальєва

М.В.
Бишов