Справа № 806/6890/13-а
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2013-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 806/6890/13-a

категорія 6.2

25 грудня 2013 р.
м. Житомир

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Капинос О.В. ,

при секретарі -
Галайбі І.Б., Барібан А.І.,

за участю прокурора Чуріна С.В.,
представника відповідача Поліщука О.Г.,

представника третьої особи Фурса А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Житомирі
адміністративну справу за позовом
Прокурора м. Житомира в інтересах
держави до Житомирської міської ради,
третьої особи на стороні відповідача -
Відкритого акціонерного товариства
"Вібросепаратор" про визнання
протиправним та скасування в частині
рішення № 490 від 24.01.2013 р.,-

встановив:

Прокурор м. Житомира в інтересах
держави звернувся до суду з позовом до
Житомирської міської ради, третьої
особи на стороні відповідача -
Відкритого акціонерного товариства
"Вібросепаратор", в якому просить
визнати протиправним та скасувати
рішення 19 сесії 6 скликання
Житомирської міської ради № 490 від
24.01.2013 року в частині затвердження
проекту землеустрою щодо надання в
оренду Відкритому акціонерному
товариству "Вібросепаратор" земельної
ділянки площею 6,9235 га по вул.Баранова,93
у м.Житомирі для розміщення та
експлуатації основних, підсобних і
допоміжних будівель та споруд
підприємств переробної,
машинобудівної та іншої промисловості.
В обґрунтування позову вказав, що в
порушення вимог закону спірним
рішенням Житомирської міської ради
розрахунок втрат
сільськогосподарського виробництва,
при відведенні земельної ділянки ВАТ
"Вібросепаратор" для промислових
потреб за рахунок
сільськогосподарських угідь (земель
городництва), не затверджувався, умови
сплати таких втрат не визначалися. Крім
того, за відсутності підстав,
встановлених ч.ч. 2, 3 ст. 134 Земельного
кодексу України, оскаржуваним рішенням
передачу земельної ділянки ВАТ
"Вібросепаратор" здійснено без
проведення земельних торгів. Вказав, що
законодавством України чітко
визначені повноваження органів
місцевого самоврядування у сфері
регулювання земельних відносин та
прийнятті відповідних рішень, однак
встановлений порядок передачі в оренду
земельних ділянок міською радою у
даному випадку не дотримано, а тому
рішення є протиправним та підлягає
скасуванню.

Прокурор в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив їх задовольнити.

Представники відповідача та третьої
особи проти позову заперечували, з
мотивів викладених у письмовому
запереченні, просили в позові
відмовити.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Встановлено, що 19 сесією 6 скликання
Житомирської міської ради 24.01.2013 року
прийнято рішення № 490 про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення та
надано в оренду ВАТ "Вібросепаратор"
земельну ділянку площею 6,9235 га по вул.
Баранова, 93 у м. Житомирі для розміщення
та експлуатації основних, підсобних і
допоміжних будівель і споруд
підприємств переробної,
машинобудівної та іншої промисловості
(а.с. 7-11).

Відповідно до додатку № 2 даного
рішення, земельну ділянку площею 6,9235 га
по вул. Баранова, 93, ВАТ "Вібросепаратор"
надано в оренду строком на 5 років із
земель, попереднім користувачем яких
був Городній кооператив "Поле", при
цьому вказану земельну ділянку
визначено як землі промисловості. (а.с.
11).

Оцінюючи дане рішення на відповідність
його вимогам ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України визначає,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються Земельним
кодексом України від 25 жовтня 2001 року
№2768-ІІІ (далі - ЗК України).

У відповідності до ч.1 ст.122 Земельного
кодексу України сільські, селищні,
міські ради передають земельні ділянки
у власність або у користування із
земель комунальної власності
відповідних територіальних громад для
всіх потреб.

Частиною 10 ст. 123 ЗК України визначено,
що рішенням про надання земельної
ділянки у користування за проектом
землеустрою щодо її відведення
здійснюються:

- затвердження проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки;

- вилучення земельних ділянок у
землекористувачів із затвердженням
умов вилучення земельних ділянок (у
разі необхідності);

- надання земельної ділянки особі у
користування з визначенням умов її
використання і затвердженням умов
надання, у тому числі (у разі
необхідності) вимог щодо відшкодування
втрат сільськогосподарського та
лісогосподарського виробництва.

Відповідно ч.1. ст.19 Земельного кодексу
землі України за основним цільовим
призначенням поділяються на такі
категорії: землі
сільськогосподарського призначення;
землі житлової та громадської
забудови; землі природно-заповідного
та іншого природоохоронного
призначення; землі оздоровчого
призначення; землі рекреаційного
призначення; землі
історико-культурного призначення;
землі лісогосподарського призначення;
землі водного фонду; землі
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі рішення 15 сесії 6 скликання
Житомирської міської ради від 21.06.2012
року № 400 "Про надання дозволу на
складання проектів із землеустрою щодо
відведення земельних ділянок та
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок юридичним та
фізичним особам" ВАТ "Вібросепаратор"
надано дозвіл на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки за адресою: м.Житомир,
вул.Баранова,93. Відповідно до
земельно-облікових даних форми 6-зем
спірна земельна ділянка надавалася
третій особі за рахунок земель, наданих
у користування Городньому кооперативу
"Поле" в розмірі 6,5293 га та із земель
міської ради не наданих у власність і
користування в розмірі 0,3942 га (а.с.74).

Відповідно до договору оренди землі
від 14.09.2012 року, укладеного
Житомирською міською радою та Городнім
кооперативом "Поле", цільове
призначення (категорія) земельної
ділянки по вул. Баранова, 93 у м.
Житомира, за рахунок якої відведено
третій особі земельну ділянку в оренду
для промислових цілей - землі
сільськогосподарського призначення,
за функціональним призначенням - для
ведення городництва. Об'єкти
нерухомості (майна) на земельній
ділянці відсутні (а.с. 14-15).

Згідно листа Управління
Держземагенства у Житомирському
районі Житомирської області № 3535/вих
від 09.12.2013 року, частина земельної
ділянки в розмірі 6,5293 га відносно якої
прийняте спірне рішення, станом на
24.01.2013 року обліковувалася як
сільськогосподарські угіддя. (а.с.100).

Частинами 1,2 ст. 20 ЗК визначено, що
віднесення земель до тієї чи іншої
категорії здійснюється на підставі
рішень органів державної влади,
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим, Ради міністрів Автономної
Республіки Крим та органів місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень.

Зміна цільового призначення земельних
ділянок здійснюється за проектами
землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних
ділянок державної або комунальної
власності провадиться Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування, які
приймають рішення про затвердження
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок та передачу цих
ділянок у власність або надання у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 ЗК України, на
земельних ділянках, наданих для
городництва, закладання багаторічних
плодових насаджень, а також
спорудження капітальних будівель та
споруд не допускається.

Частиною 3 ст. 23 ЗК України визначено, що
для будівництва промислових
підприємств, об'єктів
житлово-комунального господарства,
залізниць і автомобільних шляхів,
ліній електропередачі та зв'язку,
магістральних трубопроводів, а також
для інших потреб, не пов'язаних з
веденням сільськогосподарського
виробництва, надаються переважно
несільськогосподарські угіддя або
сільськогосподарські угіддя гіршої
якості.

Згідно ст. 207 ЗК України втрати
сільськогосподарського і
лісогосподарського виробництва
включають втрати
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників, а також втрати,
завдані обмеженням у
землекористуванні та погіршенням
якості земель.

Відшкодуванню підлягають втрати
сільськогосподарських угідь (ріллі,
багаторічних насаджень, перелогів,
сінокосів, пасовищ), лісових земель та
чагарників як основного засобу
виробництва в сільському і лісовому
господарстві внаслідок вилучення
(викупу) їх для потреб, не пов'язаних із
сільськогосподарським і
лісогосподарським виробництвом.

Відшкодуванню підлягають також втрати,
завдані обмеженням прав власників
землі і землекористувачів, у тому числі
орендарів, або погіршенням якості
угідь внаслідок негативного впливу,
спричиненого діяльністю громадян,
юридичних осіб, органів місцевого
самоврядування або держави, а також у
зв'язку з виключенням
сільськогосподарських угідь, лісових
земель і чагарників із господарського
обігу внаслідок встановлення
охоронних, санітарних та інших
захисних зон.

Втрати сільськогосподарського і
лісогосподарського виробництва
компенсуються незалежно від
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам.

Статтею 208 ЗК України встановлено
вичерпний перелік підстав для
звільнення від відшкодування втрат
сільськогосподарського призначення.
Зокрема, від відшкодування втрат
сільськогосподарського і
лісогосподарського виробництва
звільняються громадяни та юридичні
особи у разі використання земельних
ділянок для будівництва шкіл,
дошкільних закладів, державних
об'єктів охорони здоров'я, культури,
фізкультури та спорту, соціального
забезпечення, державних об'єктів
дорожнього будівництва, культових
споруд релігійних організацій,
кладовищ, меліоративних систем,
протиерозійних, протизсувних і
протиселевих споруд, під будівництво і
обслуговування жилих будинків і
господарських будівель, для розміщення
внутрігосподарських об'єктів
сільськогосподарських,
рибогосподарських і лісогосподарських
підприємств, організацій та установ,
для розміщення інфраструктури оптових
ринків сільськогосподарської
продукції, видобування торфу за умови
повернення земельних ділянок у стані,
придатному для попереднього
використання, під об'єкти і території
природно-заповідного фонду, під
будівництво і обслуговування об'єктів
енергетики, які виробляють електричну
енергію з альтернативних джерел
енергії, для залісення деградованих та
малопродуктивних земель на підставі
документації із землеустрою, а також
всеукраїнські громадські організації
інвалідів України, їх підприємства
(об'єднання), установи та організації,
що фінансуються з Державного бюджету
України, у разі використання земельних
ділянок для будівництва
реабілітаційних установ для інвалідів
і дітей-інвалідів, об'єктів
фізкультури, спорту та соціального
забезпечення для інвалідів і
дітей-інвалідів.

Здійснення внутрігосподарського
будівництва сільськогосподарськими
або лісогосподарськими
підприємствами, організаціями,
установами, а також громадянами
провадиться без відшкодування втрат
сільськогосподарського та
лісогосподарського виробництва.

Разом з тим, як встановлено судом,
оскаржуваним рішенням Житомирська
міська рада фактично змінила цільове
призначення зазначеної земельної
ділянки ВАТ "Вібросепаратор", однак
розрахунок втрат
сільськогосподарського виробництва
при відведенні земельної ділянки для
промислових потреб за рахунок
сільськогосподарських угідь (земель
для городництва), не затверджувався,
умови сплати таких втрат не
визначалися.

Таким чином, оскаржуване рішення
Житомирської міської ради винесене з
порушенням вимог закону, так як при
відведенні земельної ділянки ВАТ
"Вібросепаратор" для промислових
потреб не враховані втрати
сільськогосподарського виробництва.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 124 ЗК
України, передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється за
результатами проведення земельних
торгів, крім випадків, встановлених ч.ч.
2, 3 ст. 134 цього Кодексу.

Згідно ст. 134 ЗК України, земельні
ділянки державної чи комунальної
власності або права на них (оренда,
суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з
розташованими на них об'єктами
нерухомого майна державної або
комунальної власності, підлягають
продажу окремими лотами на
конкурентних засадах (земельних
торгах), крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Не підлягають продажу на конкурентних
засадах (земельних торгах) земельні
ділянки державної чи комунальної
власності або права на них у разі:

розташування на земельних ділянках
об'єктів нерухомого майна (будівель,
споруд), що перебувають у власності
фізичних або юридичних осіб;

використання земельних ділянок для
потреб, пов'язаних з користуванням
надрами, та спеціального
водокористування відповідно до
отриманих спеціальних дозволів
(ліцензій);

використання релігійними
організаціями, які легалізовані в
Україні, земельних ділянок під
культовими будівлями;

будівництва об'єктів, що в повному
обсязі здійснюється за кошти
державного та місцевих бюджетів;

надання земельних ділянок державним та
комунальним підприємствам, бюджетним
установам, а також господарським
товариствам, у статутному капіталі
яких державна або комунальна частка
акцій (часток, паїв) перевищує 60
відсотків;

надання земельних ділянок
підприємствам, установам і громадським
організаціям у сфері культури і
мистецтв (у тому числі національним
творчим спілкам та їх членам) під
творчі майстерні;

надання земельних ділянок в оренду для
реконструкції кварталів застарілої
забудови, для будівництва соціального
та доступного житла, якщо конкурс на
його будівництво вже проведено;

розміщення іноземних дипломатичних
представництв та консульських установ,
представництв міжнародних організацій
згідно з міжнародними договорами
України;

надання земельної ділянки, викупленої
для суспільних потреб чи примусово
відчуженої з мотивів суспільної
необхідності для забезпечення таких
потреб;

надання земельних ділянок державної
або комунальної власності для потреб
приватного партнера в рамках
державно-приватного партнерства
відповідно до закону;

надання земельної ділянки замість
викупленої для суспільних потреб чи
примусово відчуженої з мотивів
суспільної необхідності та повернення
такої земельної ділянки колишньому
власнику чи його спадкоємцю
(правонаступнику), у разі якщо така
потреба відпала;

будівництва, обслуговування та ремонту
об'єктів інженерної, транспортної,
енергетичної інфраструктури, об'єктів
зв'язку та дорожнього господарства
(крім об'єктів дорожнього сервісу);

створення озеленених територій
загального користування;

будівництва об'єктів забезпечення
життєдіяльності населених пунктів
(сміттєпереробних об'єктів, очисних
споруд, котелень, кладовищ,
протиерозійних, протизсувних і
протиселевих споруд);

передачі громадянам земельних ділянок
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів,
для сінокосіння і випасання худоби, для
городництва;

надання земельних ділянок особам
взамін тих, що були викуплені
(примусово відчужені) для суспільних
потреб чи з мотивів суспільної
необхідності за рішенням органів
державної влади, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим та органів
місцевого самоврядування;

розміщення інфраструктури оптових
ринків сільськогосподарської
продукції;

надання земельних ділянок суб'єктам
господарювання, що реалізують
відповідно до Закону України "Про
особливості провадження інвестиційної
діяльності на території Автономної
Республіки Крим" зареєстровані в
установленому порядку інвестиційні
проекти. Надання такої земельної
ділянки у власність здійснюється
згідно із законодавством після
завершення строку реалізації
інвестиційного проекту за умови
виконання суб'єктом господарювання
договору про умови реалізації цього
інвестиційного проекту на території
Автономної Республіки Крим;

надання земельної ділянки, викупленої
для суспільних потреб чи примусово
відчуженої з мотивів суспільної
необхідності для забезпечення таких
потреб;

надання земельної ділянки взамін
викупленої для суспільних потреб чи
примусово відчуженої з мотивів
суспільної необхідності та повернення
такої земельної ділянки колишньому
власнику або його спадкоємцю
(правонаступнику) у разі, якщо така
потреба відпала;

поновлення договорів оренди землі;

використання земельних ділянок для
здійснення концесійної діяльності;

передачі в оренду, концесію майнових
комплексів або нерухомого майна,
розташованого на земельних ділянках
державної, комунальної власності;

надання в оренду земельних ділянок
індустріальних парків керуючим
компаніям цих індустріальних парків;

надання земельних ділянок в інших
випадках, визначених законом.

Земельні торги не проводяться при
наданні (передачі) земельних ділянок
громадянам у випадках, передбачених
статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу, а
також передачі земель загального
користування садівницькому товариству
та дачному кооперативу.

Системний аналіз зазначених норм дає
підстави для висновку, що
законодавством передбачений вичерпний
перелік підстав звільнення від продажу
на конкурентних засадах (земельних
торгах) земельних ділянок державної чи
комунальної власності, та дана норма
розширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з тим, в ході розгляду справи
судом встановлено та не заперечувалося
відповідачем та обставина, що при
наданні ВАТ "Вібросепаратор"
зазначеної земельної ділянки згідно
оскаржуваного рішення земельні торги
не проводилися.

Також суду не надано доказів того, що
вказана земельна ділянка могла бути
передана в оренду ВАТ "Вібросепаратор"
без проведення земельних торгів.

Таким чином, за відсутності підстав,
встановлених ч. ч. 2, 3 ст. 134 ЗК України,
рішення Житомирської міської ради про
надання в оренду земельної ділянки ВАТ
"Вібросепаратор" винесено з порушенням
вимог закону, оскільки здійснено без
проведення земельних торгів.

Крім того, ч. 9 ст. 79-1 ЗК України
встановлено, що земельна ділянка може
бути об'єктом цивільних прав виключно з
моменту її формування (крім випадків
суборенди, сервітуту щодо частин
земельних ділянок) та державної
реєстрації права власності на неї.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" від 1
липня 2004 року N 1952-IV (у редакції чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин), державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно - це
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно п. 9 Прикінцевих та Перехідних
положень Закону України "Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо розмежування земель
державної та комунальної власності"
від 6 вересня 2012 року N 5245-VI (у редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), право власності на
земельні ділянки державної та
комунальної власності, реалізується
після державної реєстрації права
власності на відповідну земельну
ділянку.

Пункту 5 Перехідних та прикінцевих
положень даного Закону, державна
реєстрація права держави чи
територіальної громади на земельні
ділянки, здійснюється на підставі
заяви органів, які згідно із статтею 122
Земельного кодексу України передають
земельні ділянки у власність або у
користування, до якої додається витяг з
Державного земельного кадастру про
відповідну земельну ділянку.

Аналіз наведених вище норм дає
підстави для висновку, що органи
державної влади, місцевого
самоврядування на час прийняття
оскаржуваного рішення мали право
розпоряджатися земельними ділянками
лише після державної реєстрації права
власності на них.

Таким чином, в порушення вказаних вимог
Житомирська міська рада за відсутності
державної реєстрації права власності
територіальної громади м. Житомира на
земельну ділянку площею 6,9235 га по вул.
Баранова, 93 (кадастровий номер
:06:029:011) прийняла рішення про
передачу в оренду даної земельної
ділянки ВАТ "Вібросепаратор".

Також судом встановлено, що
оскаржуване рішення є таким, що не
вичерпало свою дію, оскільки на даний
час ВАТ "Вібросератор" не реалізовано
надану йому згоду на оренду земельної
ділянки площею 6,9235 га.

Оскільки названий адміністративний
акт не вичерпав свою дію, то перешкоди у
його скасуванні є відсутні.

Окрім того, судом враховується, що
скасування спірного рішення не
призведе до позбавлення прав ВАТ
"Вібросепаратор" на звернення в
установленому порядку до
Житомирської міської ради з питань
надання в оренду названої земельної.

Таким чином, враховуючи, що
законодавством України чітко
визначені повноваження органів
місцевого самоврядування у сфері
регулювання земельних відносин та
прийнятті відповідних рішень, однак
встановлений порядок передачі в оренду
земельних ділянок Житомирською
міською радою у даному випадку не
дотримано, суд приходить до висновку,
що рішення № 490 від 24.01.2013 року в
частині затвердження проекту
землеустрою та надання в оренду ВАТ
"Вібросепаратор" земельної ділянки
площею 6,9235 га по вул.Баранова,93 у
м.Житомирі для розміщення та
експлуатації основних, підсобних і
допоміжних будівель та споруд
підприємств переробної,
машинобудівної та іншої промисловості
прийнято не у межах повноважень та не у
спосіб, передбачений законом.

З урахуванням вищевикладеного, суд
вважає позовні вимоги прокурора
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 158-162, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення 19 сесії 6 скликання
Житомирської міської ради № 490 від
24.01.2013 року в частині затвердження
проекту землеустрою та надання в
оренду Відкритому акціонерному
товариству "Вібросепаратор" земельної
ділянки площею 6,9235 га по вул.Баранова,93
у м.Житомирі для розміщення та
експлуатації основних, підсобних і
допоміжних будівель та споруд
підприємств переробної,
машинобудівної та іншої промисловості.

Постанова суду може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня проголошення.

У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Головуючий суддя
О.В. Капинос

Повний текст постанови виготовлено: 30
січня 2013 р.