Справа № 495/9511/13-а
Суддя: Мишко В. В.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/9511/13-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання:
Яковенко Ю.І

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу №
495/9511/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Сергіївської
селищної ради Одеської області

про визнання дій суб'єкта владних
повноважень незаконними та
зобов'язання здійснити певні дії

В С Т А Н О В И В :

26.11.2013 року ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач) звернулася до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
адміністративним позовом до
Виконавчого комітету Сергіївської
селищної ради Одеської області про
визнання дій суб'єкта владних
повноважень незаконними та
зобов'язання здійснити певні дії.

Так, ОСОБА_1, згідно її позовної заяви
просить суд:

- визнати рішення Виконавчого комітету
Сергіївської селищної ради від 18.11.2003
року №322 таким, що втратило чинність;

- скасувати рішення Виконавчого
комітету Сергіївської селищної ради
від 18.11.2003 року № 322;

- зобов'язати Виконавчий комітет
Сергіївської селищної ради
переукласти особовий рахунок з ОСОБА_2
на ОСОБА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
ОСОБА_1 зареєстрована та проживає зі
своєю неповнолітньою донькою - ОСОБА_3,
2008 року народження, в житловому
приміщенні за адресою: АДРЕСА_1, а
особовий рахунок відкритий на ОСОБА_2
на підставі рішення Виконавчого
комітету Сергіївської селищної ради
від 18.11.2003 року №322, яка була позбавлена
батьківських прав та визнана такою, що
втратила право користування
зазначеним житловим приміщенням.

Позивач - ОСОБА_1, в судове засідання
15.01.2014 року не з'явилася, але подала до
суду заяву, згідно якої заявлений
адміністративний позов підтримує в
повному обсязі, просить його
задовольнити та розглянути справу за
її відсутністю.

Відповідач - представник ВК
Сергіївської СР, в судове засідання
15.01.2014 року не з'явився, але подав до
суду заяву, згідно якої проти
задоволення вимог адміністративного
позову ОСОБА_1 не заперечує та просить
розглянути справу за його відсутністю.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративна справа має
бути розглянута і вирішена протягом
розумного строку, але не більше місяця
з дня відкриття провадження у справі,
якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами (ч.4 ст.122 КАС
України).

Згідно із ч.6 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи викладені обставини, норми
чинного законодавства та ті факти, що
позивач - ОСОБА_1, в судове засідання
15.01.2014 року не з'явилася, але просила
розглянути справу без її участі,
відповідач - ВК Сергіївської СР, в
судове засідання 15.01.2014 року не
з'явився, але просив розглянути справу
без його участі, суд вважає за можливе і
необхідне, розглянути справу у
письмовому провадженні за відсутності
учасників судового процесу, на
підставі наявних та достатніх для
розгляду матеріалів справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд під час судового розгляду
адміністративної справи здійснює
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу. У разі неявки у
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши
матеріали справи, дослідивши надані
докази, суд дійшов до наступників
висновків.

Згідно із п.1 ч.1 ст.18 Кодексу
адміністративного судочинства
України, місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, у яких однією
із сторін є орган чи посадова особа
місцевого самоврядування, посадова чи
службова особа органу місцевого
самоврядування, крім тих, які підсудні
окружним адміністративним судам.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушено або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
обмеження прав чи свобод.

Положеннями частини 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, позиції Конституційного Суду
України, викладеної у рішеннях № 6-рп/1997
від 25.11.1997 року, № 9-рп/1997 від 25.12.1997 року
щодо офіційного тлумачення частини 2
статті 55, статей 64, 124 Конституції
України, статті 248-2 Цивільного
процесуального кодексу України,
встановлено, що кожен має право
звернутись до суду, якщо його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав чи свобод.

При цьому, на думку суду, право на
звернення до адміністративного суду з
позовом не завжди співпадає з правом на
судовий захист, яке закріплено у статті
6 Кодексу адміністративного
судочинства України. Саме по собі
звернення до адміністративного позову
ще не означає, що суд зобов'язаний
надати такий захист. Адже для того, щоб
був наданий судовий захист, слід
встановити, що особа, яка звернулась з
позовом, дійсно має право, свободу чи
інтерес, про захист яких вона просить, і
це право, свобода чи інтерес порушені
відповідачем саме у публічно-правових
відносинах.

З наведених норм права випливає, що
позивач на власний розсуд визначає, чи
порушено його права рішеннями, дією або
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень. Проте ці рішення, дія або
бездіяльність мають бути такими, що
породжують, змінюють або припиняють
права та обов'язки саме у сфері
публічно-правових відносин.

Так, ОСОБА_1 звернулася до суду із
позовом до ВК Сергіївської селищної
ради Одеської області про визнання
рішення Виконавчого комітету
Сергіївської селищної ради від 18.11.2003
року № 322 таким, що втратило чинність та
його скасування.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні,
01.07.2010 року Виконавчим комітетом
Сергіївської селищної ради було
прийнято рішення № 322 від 18 листопада
2003 року «Про закріплення АДРЕСА_1, за
неповнолітніми ОСОБА_4, 1989 року
народження, та ОСОБА_5, 1992 року
народження» у порядку, визначеному п.3
ч.3 ст.71 Житлового Кодексу Української
РСР.

Згідно довідки Житлово-комунального
господарства АДРЕСА_1 зареєстровані, як
квартиронаймач, ОСОБА_1, 1984 року
народження, та її неповнолітня донька
ОСОБА_3, 2008 року народження.

25 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
Сергіївської селищної ради з письмовою
заявою про зміну особового рахунку з
ОСОБА_2 на ОСОБА_1, як основного
квартиронаймача.

23 жовтня 2013 року на адресу позивача
надійшла відповідь Сергіївської
селищної ради Одеської області про
відмову у зміні особового рахунку
через існування рішення виконавчого
комітету Сергіївської селищної ради №
322 від 18.11.2003 року «Про закріплення
АДРЕСА_1, за неповнолітніми ОСОБА_4, 1989
року народження, та ОСОБА_5, 1992 року
народження». Виконавчий комітет
Сергіївської селищної ради Одеської
області повідомив позивача про те, що
переукладе особистий рахунок з ОСОБА_2
на ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 за
письмовою згодою ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
оскільки вони закріплені за вказаним
житловим приміщенням.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.71 Житлового
Кодексу Української РСР, жиле
приміщення зберігається за тимчасово
відсутнім наймачем або членами його
сім'ї понад шість місяців у випадках:
влаштування дитини (дітей) на виховання
до родичів, опікуна чи піклувальника, у
прийомну сім'ю, дитячий будинок
сімейного типу, заклад для дітей-сиріт
та дітей, позбавлених батьківського
піклування,- протягом усього часу їх
перебування у родичів, опікуна чи
піклувальника, прийомній сім'ї,
дитячому будинку сімейного типу,
закладі для дітей-сиріт та дітей,
позбавлених батьківського піклування.

За твердженням позивача, на даний час
ОСОБА_4, 1989 року народження, та ОСОБА_5,
1992 року народження, вже не перебувають
в родичів, опікуна чи піклувальника, у
прийомній сім'ї, дитячому будинку
сімейного типу, закладах для
дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування. Окрім цього,
вони як повнолітні громадяни не
виявили бажання та не повернулись до
заброньованого житлового приміщення, і
на даний час самостійно вирішують свої
житлові права, а також не приймають
жодної участі в утримані та
користуванні житловим приміщенням, а
саме: АДРЕСА_1, яке займає ОСОБА_1

Отже, рішення виконавчого комітету
Сергіївської селищної ради від 18.11.2003
року №322 є таким, що втратило свою
чинність через сплив обставин, які
рішення врегульовувало та гарантувало
ОСОБА_4, 1989 року народження та ОСОБА_5, 1992
року народження.

Частиною 10 ст.59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
встановлено, що акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ст.21 Цивільного кодексу
України, суд визнає незаконним та
скасовує правовий акт індивідуальної
дії, виданий органом державної влади,
органом влади Автономної Республіки
Крим або органом місцевого
самоврядування, якщо він суперечить
актам цивільного законодавства і
порушує цивільні права або інтереси.
Суд визнає незаконним та скасовує
нормативно-правовий акт органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Згідно із ст.393 Цивільного кодексу
України, правовий акт органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
законові і порушує права власника, за
позовом власника майна визнається
судом незаконним та скасовується.
Власник майна, права якого порушені
внаслідок видання правового акта
органом державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, має право
вимагати відновлення того становища,
яке існувало до видання цього акта. У
разі неможливості відновлення
попереднього становища власник має
право на відшкодування майнової та
моральної шкоди.

Таким чином, рішення Виконавчого
комітету Сергіївської селищної ради
від 18.11.2003 року № 322 «Про закріплення
АДРЕСА_1, за неповнолітніми ОСОБА_4, 1989
року народження, та ОСОБА_5, 1992 року
народження» підлягає скасуванню.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, про існування рішення
Виконавчого комітету Сергіївської
селищної ради від 18.11.2003 року № 322
ОСОБА_1 стало відомо лише 23.10.2013 року
після отримання відповіді Виконавчого
комітету Сергіївської селищної ради на
заяву позивача від 25.09.2013 року про зміну
особового рахунку з ОСОБА_2 на ОСОБА_1,
як основного квартиронаймача, у зв'язку
з чим адміністративний позов подано з
дотриманням 6 місячного строку
звернення до суду з дня, коли позивач
дізнався про порушення своїх прав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно із ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень суб'єкта
владних повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів (ч.6 ст.71КАС України).

Враховуючи вищевикладені обставини та
норми чинного законодавства, суд
дійшов до висновку про законність,
обґрунтованість та правомірність
позовних вимог ОСОБА_1 до Виконавчого
комітету Сергіївської селищної ради
про визнання дій суб'єкта владних
повноважень незаконними та
зобов'язання здійснити певні дії, у
зв'язку з чим такий адміністративний
позов підлягає задоволенню.

Керуючись ч.10 ст.59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
ст.ст. 21, 393 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 1, 2, 6, 9-11, 18, 41, 69-72, 99-100, 122, 128, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Сергіївської
селищної ради про визнання дій суб'єкта
владних повноважень незаконними та
зобов'язання здійснити певні дії -
задовольнити.

Визнати рішення Виконавчого комітету
Сергіївської селищної ради від 18.11.2003
року № 322 «Про закріплення АДРЕСА_1, за
неповнолітніми ОСОБА_4, 1989 року
народження, та ОСОБА_5, 1992 року
народження» таким, що втратило
чинність.

Рішення Виконавчого комітету
Сергіївської селищної ради від 18.11.2003
року №322 «Про закріплення АДРЕСА_1, за
неповнолітніми ОСОБА_4, 1989 року
народження, та ОСОБА_5, 1992 року
народження» - скасувати.

Зобов'язати Виконавчий комітет
Сергіївської селищної ради
переукласти особовий рахунок з ОСОБА_2
на ОСОБА_1.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Якщо апеляційна
скарга не була подана у строк,
встановлений статтею 186 КАС України,
постанова суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
В.В. Мишко