Справа № 809/1507/13-а
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"24" грудня 2013 р.
Справа № 809/1507/13-a

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді: Кишинського М.І.

за участю секретаря судового
засідання: Мельник О.Я.

від позивача: Остап'юк О.Л., Тинів
І.Д.

від третьої особи: Матківська С.В.,
Дем'янів П.Б

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: Приватного
підприємства "ДВЛ"

до відповідача: Реєстраційної
служби Івано-Франківського міського
управління юстиції; державний
реєстратор реєстраційна служба
Івано-Франківського міського
управління юстиції Івано-Франківської
області Соловій Володимир
Володимирович

третя особа: ПАТ Райфайзен банк
"Аваль"в особі Івано-Франківської
обласної дирекції, Державна виконавча
служба Івано-Франківського міського
управління юстиції

про визнання незаконними дій та
скасування записів про реєстрацію,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "ДВЛ"
(надалі-позивач) звернулося в суд з
позовною заявою до Реєстраційної
служби Івано-Франківського міського
управління юстиції ПАТ Райфайзен банк
"Аваль" в особі Івано-Франківської
обласної дирекції про визнання
незаконними дій та скасування записів
про реєстрацію.

Ухвалою суду від 04.07.2013 року в якості
другого відповідача залучено
державного реєстратора реєстраційна
служба Івано-Франківського міського
управління юстиції Івано-Франківської
області Соловій В. В., а ухвалою суду від
11.12.2013 року в якості третьої особи на
стороні відповідача залучено
державного виконавця ВДВС
Івано-Франківського міського
управління юстиції Дем’яніва П.Б.

Вимоги адміністративного позову
мотивовані тим, що приватному
підприємству "ДВЛ" на праві власності
належало нежитлове приміщення
загальною площею 50,1 кв. м., розташоване
у м.Івано-Франківську по
вул.Старозамкова 2, вказане нерухоме
майно перебувало в заставі банку,
відповідач, реєстраційна служба
Івано-Франківського міського
управління юстиції, в особі державного
реєстратора Солов'я Володимира
Володимировича, неправомірно вніс
зміни до Державного реєстру прав на
нерухоме майно про реєстрацію
обтяження, яке витікало з договору
іпотеки, шляхом припинення такого
обтяження.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги з підстав
викладених в адміністративному позові
підтримали в повному обсязі. Просили їх
задовольнити.

Представники відповідача в
судовому засіданні проти позову
заперечили, надавши суду письмове
заперечення, яке мотивоване тим, що
процедура проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяження, перелік
документів, необхідних для її
проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна
визначається порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 року за №703 "Про затвердження
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень і порядку
надання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме
майно".

Третя особа ПАТ Райфайзен банк "Аваль"в
особі Івано-Франківської обласної
дирекції позов підтримує повністю,
вважає, що припинення іпотеки по
іпотечному договору, укладеного між
банком та фізичною особою підприємцем
Остап’юк О.Л. вчинено відповідачем
неправомірно.

Третя особа ВДВС Івано-Франківське
міське управління юстиції в особі
Дем"яніва П.Б. який подавав заяву про
припинення іпотеки, вважає, що діяв в
межах передбачених законодавством.

Розглянувши позовну заяву,
заслухавши представників сторін,
дослідивши наявні в матеріалах справи
письмові докази, суд встановив
наступне.

Приватному підприємству "ДВЛ" на праві
власності належало нежитлове
приміщення загальною площею 50,1 кв. м.,
розташоване у м.Івано-Франківську по
вул.Старозамкова 2.

24.06.2008 року вказане приміщення предано
в іпотеку, згідно нотаріально
посвідченого трьохстороннього
договору іпотеки укладеного в користь
ІФ ДО АТ "Райфайзен банк Аваль" та
зареєстрованого в реєстрі правочинів
під №1855. Вказане заставне майно
виступало засобом забезпечення
кредитних зобов'язань громадянки
Остап’юк Ольги Любомирівни по
генеральній кредитній угоді №82 від
23.06.2008 року на суму 150 000,00 (сто п'ятдесят
тисяч доларів США) з терміном дії угоди
до 22.08.2018 року. Обтяження щодо
заставного майна внесено до Єдиного
реєстру заборон відчуження нерухомого
майна приватним нотаріусом
Івано-Франківського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, яка
посвідчувала договорів іпотеки, під
реєстраційним номером 7447166, 24.06.2008 року,
що підтверджується витягом з
Державного реєстру.

24.06.2008 року дані щодо реєстрації
договору іпотеки внесені до Державного
реєстру прав на нерухоме майно про
реєстрацію іпотеки.

Незважаючи на те, що вказане нерухоме
майно перебувало в заставі банку,
відповідач реєстраційна служба
Івано-Франківського міського
управління юстиції, в особі державного
реєстратора Соловій Володимира
Володимировича, внесла зміни до
Державного реєстру прав на нерухоме
майно про реєстрацію обтяження,
вчинивши запис про припинення іпотеки
від 07.02.2013 року. Підставою внесення
запису про припинення іпотеки стала
постанова про звільнення майна з під
арешту від 17.01.2013 року винесена
державним виконавцем ВДВС
Івано-Франківського управління
юстиції Дем’янів П.Б. Про зазначені дії
реєстраційної служби підприємству
стало відомо в кінці квітня 2013 року.

Такі дії Державної реєстраційної
служби на думку позивача є незаконними,
оскільки, порушують права
іпотекодавця, іпотекодержателя та
боржника, а також не відповідають
приписам діючого законодавства.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 9
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", - державний
реєстратор встановлює відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяження, (абзац перший пункту 1
частини 2 статті 9 із змінами, внесеними
згідно із Законом №5037-VI (5037-17) від 04.07.2012
року), наявність обтяжень прав на
нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до вимог цього Закону,
(абзац 5 пункту 1 частини 2 статті 9 в
редакції закону №5037-VI (5037-17) від 04.07.2012
року) наявність факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав.

Згідно пункту 9 статті 16 Закону, -
державна реєстрація припинення
іпотеки, обтяження проводиться на
підставі заяви обтяжувача, яку він
зобов'язаний подати протягом п'яти
робочих днів з дня припинення іпотеки,
припинення обтяження самостійно або на
письмову вимогу боржника чи іншої
особи, права якої порушено через
наявність таких реєстраційних записів.

Статтею 17 Закону України "Про іпотеку",
передбачено, що іпотека припиняється у
разі припинення основного зобов'язання
або закінчення строку дії іпотечного
договору, (абзац 2 частини 1 статті
статті 17 із змінами, внесеними згідно
із Законом №3273-ІV (3273-15) від 22.12.2005 року),
реалізації предмета іпотеки
відповідно до цього Закону; набуття
іпотекодержателем права власності на
предмет іпотеки; визнання іпотечного
договору недійсним; знищення (втрати)
переданої в іпотеку будівлі (споруди),
якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо
предметом іпотечного договору є
земельна ділянка і розташована на ній
будівля (споруда), в разі знищення
(втрати) будівлі (споруди) іпотека
земельної ділянки не припиняється з
інших підстав, передбачених цим
Законом.

Відповідні підстави у державного
реєстратора щодо скасування запису про
іпотечне обтяження майна були
відсутні, іпотечний договір не
припинив своєї чинності, отже, вчинені
дії державного виконавця є
незаконними, а тому, записи про
звільнення майна з-під іпотеки
підлягають до скасування, що є способом
поновлення порушених прав сторін
договору.

Згідно статті 23 вказаного Закону
визначено наслідки переходу права
власності на предмет іпотеки до
третьої особи, - у разі переходу права
власності (права господарського
відання) на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна, навіть у тому випадку, якщо до
його відома не доведена інформація про
обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності
на предмет іпотеки, набуває статус
іпотекодавця і має всі його права і
несе всі його обов'язки за іпотечним
договором у тому обсязі і на тих умовах,
що існували до набуття ним права
власності на предмет іпотеки.

В даних спірних правовідносинах
відповідач вчинив запис про припинення
іпотеки на підставі постанови
головного державного виконавця ВДВС
Івано-Франківського міського
управління юстиції Дем’янів П.Б. від
17.01.2013 року про звільнення майна з-під
арешту.

Приймаючи рішення по даній справі суд
виходить із того, що звільнення з-під
арешту не житлового приміщення не
давало права державному реєстратору
вчинити запис про скасування іпотеки
цього приміщення, оскільки арешт
нерухомого майна та забезпечення
зобов'язань, що можуть виникнути в
майбутньому, іпотекою, по своєму
правовому визначенню, по підставах
вчинення, по юридичних наслідках, по
порядку звернення стягнення, тощо, не є
ідентичними. Крім того, в п.2
постановляючої частини постанови про
звільнення майна з-під арешту
державним виконавцем чітко зазначено,
що ця постанова направляється до
Реєстраційної служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції в
Івано-Франківській області для відома,
і жодним чином державний виконавець не
вказував на її виконання Реєстраційною
службою у спосіб вчинення тих чи інших
записів в Державному Реєстрі іпотеки.

Подану головним державним виконавцем
Дем'янівим П.Б. заяву про державну
реєстрацію прав та обтяжень про
припинення іпотеки державний
реєстратор зобов'язаний був перевірити
на предмет наявності чи відсутності
обставин які передбачаються п.1 частини
2 статті 9 Закону України "Про державний
реєстр речових прав нерухомого майна
та їх обтяжень" і відмовити своїм
рішенні у задоволенні даної заяви як
він це правильно зробив своїм рішенням
про відмову у здійсненні реєстраційних
записів від 29.01.2013 року з цього самого
питання.

Посилання відповідачів на пункт 9
статті 16 цього закону, якою
передбачено, що у разі придбання
(передачі) за результатами прилюдних
торгів (аукціонів) нерухомого майна, що
є предметом іпотеки, державна
реєстрація припинення іпотеки
проводиться на підставі заяви
державного виконавця, є в даному
випадку необґрунтованим, оскільки ця
норма стосується випадків реалізації
права на відчуження майна, що
перебувало в іпотеці, за іпотечним
договором і послідуючого припинення
іпотеки в порядку статті 17 Закону
України "Про іпотеку".

Отже, підстави у державного виконавця
щодо скасування запису про іпотечне
обтяження майна були відсутні,
іпотечний договір не припинив своєї
чинності, вчинені дії державного
виконавця є незаконними, а тому, записи
про звільнення майна з-під іпотеки
підлягають до скасування, що є способом
поновлення порушених прав сторін
договору відповідно до статті 16 ЦК
України.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, - органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частин 1,2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Приймаючи рішення по справі та
задоволняючи позовні вимоги позивача,
суд виходить із того, що доводи
позивача і досліджені в судовому
засіданні докази доводять позицію
позивача щодо неправомірності
винесеного відповідачем рішення та
вчинення записів про реєстрацію.

Враховуючи вищевикладене суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволенню.

На підставі ст. 124 Конституції
України, керуючись ст. ст. 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати незаконнм рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень від 07.02.2013 року за індексним
номером: 269912, прийняте державним
реєстратором реєстраційної служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції Соловій Володимира
Володимировича щодо внесення запису до
Державного реєстру прав на нерухоме
майно в частині припинення обтяження у
формі іпотеки належного Приватному
підприємству "ДВЛ" нежитлового
приміщення загальною площею 50,1 кв. м.,
розташованого у м.Івано-Франківську по
вул.Старозамкова 2, та скасувати
відповідні записи у Державному реєстрі
прав на нерухоме майно про припинення
іпотеки від 07.02.2013 року.

Судові витрати покласти на
відповідача.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:

Кишинський М.І.

Постанова буде складена в повному
обсязі 30 грудня 2013 року.