Справа № 757/25545/13-а
Суддя: Фаркош Ю. А.
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2014 року cуддя
Печерського районного суду
розглянувши матеріали
адміністративного позову ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
Печерському районі міста Києва про
зобов'язання суб'єкта владних
повноважень здійснити перерахунок
розміру довічного грошового утримання

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою, в якій просить визнати
протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України у Печерському
районі м. Києва щодо відмови позивачу в
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
та зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок розміру довічного
грошового утримання з 03.06.2013 року
відповідно до ст.ст. 129,138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" та
довідки Верховного Суду України від
16.07.2013 р. № 489/0/21-13.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що він є суддею у відставці,
перебуває на обліку у відповідача,
одержуючи щомісячне грошове утримання
у розмірі 18261,83 грн. Оскільки з 01.01.2013
року розмір заробітної плати
працюючого судді згідно Закону України
"Про судоустрій і статус суддів"
підвищився, вважає, що відповідач був
зобов'язаний здійснити перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання в розмірі, встановленими
положеннями даного закону. 26.07.2013 він
звернувся до відповідача із заявою про
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання, але відповідач
відмовився здійснити перерахунок,
посилаючись на відсутність для цього
законодавчо - обґрунтованих підстав, а
тому позивач отримує щомісячне довічне
грошове утримання у нижчому розмірі,
ніж це передбачено вказаним законом.

Відповідно до п.2 ч.1, ч.4 ст.183-2 КАС
України суддя розглядає справу в
порядку скороченого провадження
одноособово, без проведення судового
засідання та виклику осіб, які беруть
участь у справі.

Представник відповідача направив до
суду письмові заперечення проти
позову, згідно яких проти позову
заперечував та просив відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі.
Зокрема, згідно письмових заперечень,
представник відповідача посилається
на ст. 138 Закону України "Про судоустрій
і статус суддів", відповідно до якої
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 01 січня
2011року страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді. Також зазначає, що
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання здійснюється з
усієї суми заробітної плати діючих
суддів Конституційного Суду України з
дня виникнення права на відповідний
перерахунок. Пенсія або щомісячне
грошове утримання судді виплачується
незалежно від заробітку (прибутку),
одержуваного суддею після виходу у
відставку. Довічне грошове утримання
суддям судів загальної юрисдикції
виплачується органами Пенсійного фону
України за рахунок коштів Державного
бюджету, за винятком суддів
Конституційного Суду України,
Верховного Суду України та вищих
спеціалізованих судів, яким грошове
утримання виплачується цими судами.
Таким чином, на думку представника
відповідача, здійснення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці, окрім
суддів Конституційного суду України,
законом не передбачено.

Суд, дослідивши письмові докази,
приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в Печерському
районі м. Києва і отримує щомісячне
довічне грошове утримання у розмірі
18261,83 грн. Вказана обставина згідно
письмових заперечень не заперечується
відповідачем.

26.07.2013 позивач звернувся до відповідача
з письмовою заявою провести
перерахунок та здійснити виплату
щомісячного довічного грошового
утримання, виходячи з розрахунку 90% від
заробітної плати працюючого судді
Верховного Суду України, в сумі 29076,45
грн. відповідно до Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" та на
підставі довідки Верховного Суду
України від 16.07.2013 року № 489/0/21-13.

Листом від 30.07.2013 відподач відмовив
позивачу у здійсненні перерахунку
розміру довічного грошового
утримання, з посиланням на відсутність
на це законодавчо-обґрунтованих
підстав. (а.с.6).

Згідно з п.4 ст.43 Закону України "Про
статус суддів", судді, який вийшов у
відставку, при наявності відповідного
віку і стажу роботи виплачується
пенсія на умовах, передбачених ст.37
Закону України "Про державну службу".
Судді у відставці, який має стаж роботи
на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне утримання в розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
на відповідній посаді судді. За кожний
повний рік роботи понад 20 років на
посаді судді розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді. Призначення
і виплата щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
здійснюється органами Пенсійного
фонду за рахунок коштів державного
бюджету.

Положення ч.ч.1-4 ст. 44 Закону України "
Про статус суддів" від 15.12.1992року №2862-XII
з наступними змінами, постанова
Кабінету Міністрів України "Про оплату
праці та щомісячне грошове утримання
суддів" від 03.09.2005року №865 з наступними
змінами, містять приписи матеріального
і соціального забезпечення суддів, в
тому числі щомісячного грошового
утримання.

Відповідно до постанови Верховної Ради
України від 15.12.1992р. "Про порядок
введення в дію Закону України" "Про
статус суддів", з подальшими змінами, в
разі зміни заробітної плати суддів
розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
обчислюється, виходячи з нового
розміру заробітної плати судді, який
працює на відповідній посаді.

Відповідно до ст. 129 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" суддівська
винагорода регулюються цим Законом,
Законом України "Про Конституційний
Суд України" та не може визначатися
іншими нормативно-правовими актами.

Згідно даної норми закону, посадовий
оклад судді місцевого суду
встановлюється у розмірі 15 мінімальних
заробітних плат, визначених законом.
Передбачене поетапне підвищення
посадового окладу на період до 2015 року.

Відповідно до ст.138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» у
первинній редакції, щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80% грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90%
заробітної плати судді, без обмежень
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання.

Рішенням Конституційного суду України
від 03.06.2013року №3-рп/2013 визнано
неконституційними:

- частину третю, перше, друге, третє
речення частини п'ятої статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у
редакції Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року № 3668-VI;

- статтю 2 Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року № 3668-VI в частині
поширення її дії на Закон України «Про
судоустрій і статус суддів» від 7 липня
2010 року № 2453-VІ;

- абзац другий пункту 2 розділу ІІ
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року № 3668-VI, зі змісту якого
вбачається, що виплата суддям пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) здійснюється без
індексації, без застосування положень
частин другої, третьої статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року № 1058-IV та без проведення
інших перерахунків, передбачених
законодавством.

Положення Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010
року №2453-VI у редакції Закону України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи від 08.07.2011року №3668- VI та Закону
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи від 08.07.2011року №3668- VI, визнані
неконституційними, втратили чинність з
дня ухвалення Конституційним Судом
України вказаного рішення.

Законом України «Про судоустрій і
статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI
встановлена гарантія матеріального
забезпечення судді у відставці, яка не
може бути знівельована, у зв'язку з тим,
що органи влади України не встановили
порядку, за яким зазначена гарантія
повинна бути дотримана.

Враховуючи, що позивач є суддею у
відставці, він наділений державою
певним правовим статусом, який включає
в себе й право на основні елементи
соціального захисту, зокрема, право на
отримання щомісячного довічного
грошового утримання в розмірі 90
відсотків заробітної плати працюючого
на відповідній посаді судді.

Як регламентовано положеннями ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року №10-рп/2008 (справа щодо
предмету та змісту Закону про
Державний бюджет України), визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними),
положення ст.67 р.1, п.п.2-4, 6-8, і 10-18, п.7 п. 19,
П.П.20-22, 24,34, пп. 1-6, 8-12 п.35 «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України».

При цьому, Конституційний суд України
вказав, що Рішення Конституційного
Суду України у цій справі має
преюдиційне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
визнаних неконституційними.

З цього слідує, що при визнанні
неконституційними положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», якими
внесено зміни до постанови Верховної
Ради України «Про порядок введення в
дію Закону України «Про статус суддів»
Конституційним Судом України, потреба
в додатковому посиланні в рішенні на
необхідність відновлення дії
зазначеного закону в попередній
редакції, відсутня.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 3
Конституції України права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст
і спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом (ст. 46
Конституції України).

Як регламентовано ст. 22 Конституції
України встановлено, що конституційні
права і свободи гарантуються і не
можуть бути скасовані. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законів, не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Положеннями ст. 64 Конституції України
гарантовано, що конституційні права, і
свободи людини і громадянина не можуть
бути обмежені, крім випадків,
передбачених Конституцією України.

Як визначено у Рішенні Конституційного
Суду України від 11.10.2005 року №8-рп/2005
(справа про рівень пенсії і щомісячного
довічного грошового утримання) зміст
прав і свобод людини - це умови і засоби,
які визначають матеріальні та духовні
можливості людини, необхідні для
задоволення потреб її існування і
розвитку. Обсяг прав людини - це
кількісні показники відповідних
можливостей, які характеризують його
множинність величину, інтенсивність,
ступінь прояву та виражені у певних
одиницях.

Звуження змісту прав і свобод
означає зменшення ознак, змістовних
характеристик можливостей людини, які
відображаються відповідними правами
та свободам, тобто якісних
характеристик права. Звуження обсягу
прав і свобод .... іде зменшення кола
суб'єктів, розміру території, часу,
розміру або кількості благ чи
будь-яких інших кількісно
виміркованих показників використання
прав і свобод, тобто їх кількісні
характеристики.

Крім того, відповідно до рішення
Конституційного Суду України №26-рп/2008
від 27.11.2008 року, з врахуванням правових
позицій, висловлених в рішенні №60рп/2007
від 09.07.2007 року у справі про соціальні
гарантії громадян та в Рішенні №10-рп/2008
від 22.05.2008 року у справі щодо предмета
та змісту закону про Державний бюджет
України, цим законом не можуть
вноситися зміни, зупинятися дія чинних
законів України також встановлюватися
інше (додаткове) правове регулювання
відносин що є предметом інших законів,
оскільки з об'єктивних причин це
створює протиріччя у законодавстві, і,
як наслідок скасування та обмеження
прав і свобод людини і громадянина.

У разі необхідності зупинення дії
законів, внесення до них змін і
доповнень визнання їх нечинними мають
використовуватися окремі закони.

Згідно довідки Верховного Суду України
від 16.07.2013 р. № 489/0/21-13 сума суддівської
винагороди судді Верховного Суду
України, який працює на відповідній
посаді, станом на 03.06.2013 р. становить
29076,45 грн. (а.с.5)

Таким чином, відповідач повинен був
здійснити позивачу перерахунок
грошового довічного утримання,
виходячи з розміру 90% заробітної плати
працюючого на відповідній посаді судді
в сумі 29076,45грн. згідно зі ст. 129 Закону
України " Про судоустрій і статус
суддів" та на підставі вказаної довідки
з 03.06.2013 року.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідач не надав суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
правомірності своєї бездіяльності.

На підставі вищевикладеного, суд
надходить до висновку про
протиправність дій відповідача та,
виходячи з встановлених обставин
справи, вважає наявними законні
підстави для задоволення вимог.

Що стосується доводів представника
відповідача про відсутність законних
підстав для перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання, з
посиланням на п.5 ст.138 Закону України
"Про судоустрій та статус суддів",
згідно якої щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді
з якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 01 січня
2011року страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді, то по суті ці
доводи є безпідставними, оскільки
вказані обмеження можуть бути
застосовані до суддів у відставці, яким
таке утримання призначено після
набрання чинності вказаного закону, а
саме після 01.10.2011 року.

Твердження представника відповідача
про те, що здійснення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання суддям судів загальної
юрисдикції, зокрема, місцевих судів,
законом не передбачено суд не приймає
до уваги, оскільки вказані твердження
базуються на власному та суб'єктивному
тлумаченні положень чинного
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
3, 8, 19, 22, 46, 64 Конституції України, ст. 43, 44
Закону України "Про статус суддів", ст.129
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів", ст.ст. 2, 11,21, 71, 87, 94, 99, 102, 105, 158-163,
183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
Фонду України у Печерському районі
міста Києва про зобов'язання суб'єкта
владних повноважень здійснити
перерахунок розміру довічного
грошового утримання, -задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в Печерському
районі м. Києва щодо відмови ОСОБА_1 у
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання на підставі ст.ст.
129, 138 Закону України "Про судоустрій і
статус суддів" та довідки Верховного
Суду України від 16.07.2013 р. № 489/0/21-13 з 03
червня 2013 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Печерському районі
міста Києва провести ОСОБА_1
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання на підставі ст.ст.
129,138 Закону України "Про судоустрій і
статус суддів" та довідки Верховного
Суду України від 16.07.2013 р. № 489/0/21-13 з
03червня 2013 року, з урахуванням
проведених виплат.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір в
розмірі 34 грн.41коп.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Печерський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Ю. А. Фаркош