Справа № 642/9224/13
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 р.Справа № 642/9224/13Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Бондара В.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м. Харкова
на постанову Ленінського районного
суду м. Харкова від 15.11.2013р. по справі
№ 642/9224/13

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м. Харкова

про визнання незаконними дії суб'єкта
владних повноважень щодо призначення
пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

14.10.2013 року позивачка, ОСОБА_1,
звернулася до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Харкова, в якому
просила:

- визнати противоправною відмову
Управління Пенсійного Фонду України в
Ленінському районі м. Харкова судді
Ленінського районного суду м. Харкова
ОСОБА_1 у проведенні виплати пенсій до
Закону України « Про державну службу»
на виплату щомісячного довічного
грошового утримання відповідно до
Закону України « Про судоустрій і
статус судців».

- зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України в Ленінському районі м.
Харкова здійснити судді Ленінського
районного суду м. Харкова ОСОБА_1
переведення з виплати пенсії по Закону
України «Про державну службу» на
виплату щомісячного довічного
грошового утримання відповідно до
Закону України « Про судоустрій і
статус суддів» в розмірі 84% із
заробітної плати судді на теперішній
час і надалі самостійно робити
перерахунок та виплату їй щомісячного
довічного грошового утримання
виходячи з збільшення розміру
працюючого на посаді судді районного
суду, без обмеження граничного розміру,
як визначено рішенням Конституційного
Суду України від 03.07.2013 року.

- зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України м. Харкова судді у
відставці ОСОБА_1 здійснити
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання з 01.01.2012 року та
недоотримані кошти за цей час згідно
довідок Державної Судової
Адміністрації України у Харківській
області про заробітну плату за 2012 рік
та з 01.01.2013 року, провести відповідну
виплату з урахуванням раніше
виплачених сум на підставі вимог ст. 129
Закону України в розмірі 84% грошового
утримання працюючого судді.

Постановою Ленінського районного суду
м. Харкова від 15.11.13 року зазначений
позов задоволено.

Визнано протиправною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Харкова судді
Ленінського районного суду м. Харкова
ОСОБА_1 у переведенні з виплати пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» на виплату
щомісячного довічного грошового
утримання відповідно до Закону України
«Про судоустрій і статус суддів».

Зобов'язано Управління Пенсійного
Фонду України в Ленінському районі м.
Харкова здійснити судді Ленінського
районного суду м. Харкова ОСОБА_1
переведення пенсії, призначеної
відповідно до Закону України «Про
державну службу» на виплату
щомісячного грошового утримання
відповідно до Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» в розмірі
84% із заробітної плати судді на
теперішній час і надалі самостійно
робити перерахунок та виплату їй
щомісячного довічного грошового
утримання, виходячи із збільшення
розміру працюючого на посаді судді
районного суду без обмеження
граничного розміру, як визначено
рішенням Конституційного Суду України
від 03.07.2013 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного
Фонду Україні в Ленінському районі м.
Харкова судді у відставці ОСОБА_1
здійснити перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання з 01
січня 2012 року та недоотримані кошти за
цей час згідно довідок Державної
Судової Адміністрації України в
Харківській області про заробітну
плату за 2012 рік та з 01 січня 2012 року та
провести відповідну виплату з
урахуванням раніше виплачених сум на
підставі вимог ст.129 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» в
розмірі 84% грошового утримання
працюючого судді.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що постанову винесено
з порушенням норм процесуального та
матеріального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України дана
справа розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач має право на виплату
щомісячного грошового утримання
відповідно до Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» в розмірі
84% із заробітної плати судді.

Таким чином суд першої інстанції
дійшов висновку про необхідність
захисту прав позивача.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного Фонду України в
Ленінському районі м. Харкова та має
статус судді у відставці. Перед виходом
у відставку вона працювала суддею
Ленінського районного суду м. Харкова.

З 01 січня 2007 року вона отримує пенсію
згідно зі ст.37 Закону України «Про
державну службу».

01 березня 2012 року та 02 жовтня 2013 року
вона зверталася до Управління
Пенсійного Фонду України в Ленінському
районі м. Харкова із заявами про
переведення з виплати пенсії згідно
Закону України «Про державну Службу»
на виплату щомісячного довічного
грошового утримання відповідно до ст.138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів». Однак, згідно витягам з
протоколів № 3 від 01 квітня 2012 року та №
293 від 07 жовтня 2013 року їй було
відмовлено, посилаючись на
недоцільність, оскільки станом як на 22
березня 2012 року так і на 02 жовтня 2013
року розмір щомісячного довічного
грошового утримання менший ніж розмір
пенсії, призначеної відповідно до
Закону України «Про державну службу".

Внаслідок прийняття Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
збільшено розмір матеріального
забезпечення працюючим суддям - ч. 3 ст.
138 зазначеного Закону передбачено, що
довічне грошове утримання суддів
виплачується в розмірі 80% грошового
утримання діючого судді, з якої був
сплачений єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, крім того, за
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більш ніж до 90%
заробітної плати судді без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання, а тому
позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом для захисту
своїх прав.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги в огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є суддею у відставці, у
відставку вийшла з посади судді
Ленінського районного суду м. Харкова
на підставі Указу Президента України №
1198/2003 від 20 жовтня 2003 року.

По виходу у відставку позивачці було
призначено та виплачувалось довічне
грошове утримання судді відповідно до
ст. 43 Закону України «Про статус
суддів» від 15 грудня 1992 року в розмірі
84% заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді.

З 01 січня 2007 року за її вибором замість
довічного грошового утримання
виплачувалася пенсія відповідно до
Закону України «Про державну службу».

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного Фонду
Ленінського району м. Харкова та
отримує пенсію згідно ст.37 Закону
України «Про державну службу» з 01 січня
2007 року.

Відповідно довідки № 11/11500-11 від 25
травня 2011 року Прокуратури Харківської
області позивачка працювала в органах
прокуратури Харківської області з 19
вересня 1977 року по 11 листопада 1980 року
та в органах прокуратури Південної
транспортної прокуратури з 18 листопада
1980 року по 02 березня 1993 року.

Відповідно до довідки № 04-24/56 від 09
серпня 2005 року територіального
Управління Державної Судової
Адміністрації в Харківській області
позивачка з 03 березня 1993 року по 27
жовтня 2003 року працювала на посаді
судді Ленінського районного суду м.
Харкова.

На підставі Указу Президента України №
1198/2003 від 20 жовтня 2003 року позивачку
звільнено з посади судді Ленінського
районного суду м. Харкова у зв'язку з
поданням заяви про відставку
відповідно до ст.126 Конституції України
та ст.ст. 14, 43 Закону України "Про статус
суддів".

Відповідно до п. 1 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів» від
07.07.2010 року № 2453-УІ суддя, який вийшов у
відставку після досягнення чоловіками
62 років, жінками - пенсійного віку,
встановленого ст.26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», виплачується
пенсія на умовах, передбачених ст. 37
Закону України «Про державну службу»
або за його вибором щомісячне довічне
грошове утримання.

Згідно паспорту громадянина України,
позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом
на 2003 рік досягла 55-річного віку, тобто
має право на виплату пенсії як на
умовах, передбачених ст. 37 Закону
України «Про державну службу», так і на
щомісячне довічне грошове утримання
відповідно до Закону України «Про
судоустрій та статус суддів».

З 01 січня 2007 року позивачку переведено
на пенсію державного службовця згідно
ст. 37 Закону України «Про державну
службу» із розрахунку розміру
заробітної плати судді як державного
службовця.

Внаслідок прийняття Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» 07
липня 2010 року збільшено розмір
матеріального забезпечення працюючим
суддям.

01 березня 2012 року позивачка звернулась
до відповідача з заявою про
переведення її з пенсії державного
службовця на щомісячне довічне грошове
утримання судді на підставі довідки
про заробітну плату з зазначенням сум
посадового окладу судді місцевого суду
станом на 01 січня 2012 року.

Згідно витягу з протоколу № 3 від 01
квітня 2012 року у переведенні на виплату
щомісячного грошового утримання
відповідно до Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» відмовлено
посилаючись на те, що перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання
відповідно до вимог зазначеного Закону
здійснюється у разі зміни розмірі
грошового утримання діючих суддів
Конституційного Суду України та таке
поновлення є недоцільним, оскільки
станом на 22 березня 2012 року його розмір
менший ніж розмір призначеної пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу».

02 жовтня 2013 року позивачка знов
звернулась до відповідача з заявою про
переведення її з пенсії державного
службовця на щомісячне довічне грошове
утримання судді на підставі довідки
про заробітну плату з зазначенням сум
посадового окладу судді місцевого суду
станом на 01 січня 2013 року.

Згідно витягу з протоколу № 293 від 07
жовтня 2013 року у переведенні на виплату
щомісячного грошового утримання
відповідно до Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» відмовлено
посилаючись на те, що перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання
відповідно до вимог зазначеного Закону
здійснюється у разі зміни розмірі
грошового утримання діючих суддів
Конституційного Суду України та таке
поновлення є недоцільним, оскільки
станом на 01 жовтня 2013 року його розмір
менший ніж розмір призначеної пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу».

Відповідно до довідки № 840 від 09.10.2013
року територіального управління
Державної Судової Адміністрації
України в Харківській області
суддівська винагорода, яку б позивач
отримувала на посаді судді Ленінського
району м. Харкова згідно Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
станом на 01 січня 2012 року складала би 12
876, 00 грн.

Відповідно до довідки № 839 від 09.10.2013
року територіального управління
Державної Судової Адміністрації
України в Харківській області
суддівська винагорода, яку б позивач
отримувала на посаді судді Ленінського
району м. Харкова згідно Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
станом на 01 січня 2013 року складала би 17
205, 00 грн.

Колегія суддів зазначає, що внаслідок
прийняття Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» з 01 січня
2012 року збільшено розмір матеріального
забезпечення працюючим суддям, і як
наслідок щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до ст. 129 зазначеного Закону
суддівська винагорода складається з
посадового окладу та доплат за вислугу
років, перебування на адміністративній
посаді в суді, науковий ступінь, роботу,
яка передбачає доступ до державної
таємниці.

Закон України «Про судоустрій і статус
суддів» № 2453-ХІ від 07 липня 2010 року
встановив новий порядок визначення
щомісячного грошового утримання судді
у відставці. Згідно ч. 3 ст. 138 даного
Закону щомісячне довічне грошове
утримання виплачується у розмірі 80%
грошового утримання судді, з якого було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а до 01 січня 2011 року -
страхові внески на загальнообов'язкове
пенсійне страхування, який працює на
відповідній посаді.

Колегія суддів зазначає, що у своєму
рішенні № 3-р п/2013 від 03 червня 2013 року
Конституційний Суд України у справі за
конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України окремих положень
ст.2 абз.2 розділу II «Прикінцеві та
перехідні положення» Закону України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», ст. 138 Закону України «Про -
судоустрій та статус суддів» вказує, що
Закон України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»
звузив обсяг права та встановив
обмеження в перерахунках, передбачених
Законами України пенсій та щомісячного
довічного грошового утримання суддів у
відставці, чим знизив досягнутий
рівень гарантій незалежності суддів. У
мотивувальній частині рішення
Конституційний суд наголосив, що
матеріальне забезпечення судді після
припинення його повноважень є не
особистим привілеєм, а засобом
забезпечення незалежності суддів і
надається для гарантування
верховенства права та вирішено, що
положення Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» в
частині поширення їх дій на Закон
України «Про судоустрій та статус
суддів» стосовно виплати пенсій
(щомісячного довічного грошового
утримання) суддів у відставці
суперечить вимогам ч. 1 ст. 126
Конституції України. Положення
вказаних Законів, які визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення цього рішення.

Відповідно до п.п.3-5 рішення
Конституційного Суду України №3-р п/2013
від 03 червня 2013 року положення Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 08
липня 2011 року визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення цього рішення.

Рішення Конституційного Суду України
має преюдиціальне значення при
розгляду судами загальної юрисдикції
позовів у зв'язку з правовідносинами,
що виникли внаслідок дії положень
законів України, визнаних
неконституційними, воно є обов'язковим
для виконання на території України і не
може бути оскаржене.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 Закону України
«Про Конституційний Суд України» в
разі необхідності Конституційний Суд
України може визначити в своєму
рішенні, висновку порядок виконання і
строки їх виконання, а також покласти
на відповідні державні органи
обов'язки щодо забезпечення виконання
рішення, додержання висновку. У рішенні
Конституційного Суду України 3-рп/2013
від 03 червня 2013 року вказано такий
порядок виконання цього рішення: ч. 3 ст.
138 Закону № 2453 у редакції Закону
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», яка суперечить Конституції
України, не підлягає застосуванню як
така, що втратила чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього рішення. Натомість
підлягає застосуванню ч. 3 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» в редакції до змін, внесених
Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», а
саме: «щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік на посаді судді понад
20 років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання; дія ст.2 Закону України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» не поширюється на Закону,
України «Про судоустрій і статус
суддів»; дія абз.2 п.2 розділу II
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» не
поширюється на правовідносини щодо
виплати судді пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання).

На підставі зазначеного Закону за
вибором позивачки їй має виплачуватися
щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці, яке має бути
перераховане відповідно до розміру
суддівської винагороди працюючого
судді. Оскільки з прийняттям Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» матеріально забезпечення
працюючих суддів значно збільшилось,
цим Законом прямо передбачено
проведення перерахунку довічного
утримання суддям у відставці.

Також колегія суддів зазначає, що
згідно довідки № 840 від 09.10.2013 року
суддівська винагорода, яку б позивач
отримувала працюючи на посаді судді
Ленінського районного суду м. Харкова
згідно Закону України «Про судоустрій
і статус суддів» з 01 січня 2012 року
складала б 12 876,00 грн., а згідно довідки
№ 839 від 09.10.2013 року - з 01 січня 2013 року
вона б складала 17 205, 00 грн.,

Таким чином посилання відповідача на
недоцільність переведення з виплати
пенсії позивачу відповідно до Закону
України «Про державну службу» на
щомісячне довічне грошове утримання
згідно Закону України «Про судоустрій
і статус суддів» не відповідає
дійсності. При цьому виплата
щомісячного довічного грошового
утримання має розраховуватися
відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» -
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80%
грошового утримання судді, з якого було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. За кожний
повний рік роботи на посаді судді понад
20 років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на 2%
заробітку заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Заперечення відповідача про те, що
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів» проведення перерахунку
довічного грошового утримання судді
передбачено виключно для суддів
Конституційного Суду України, колегія
суддів вважає хибними на підставі
наступного.

Відповідно ст. 3 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» суду
загальної юрисдикції утворюють єдину
систему судів. Єдиним органом
конституційної юрисдикції в Україні є
Конституційний суд України. Як
встановлено ч. 4 ст. 17 зазначеного
Закону, єдність системи судів
загальної юрисдикції забезпечується,
зокрема: єдиними засадами організації
та діяльності судів; єдиним статусом
суддів; єдиним порядком
організаційного забезпечення
діяльності судів; фінансуванням судів
виключно з Державного бюджету України.
Ст. 51 зазначеного Закону визначено, що
судді в Україні мають єдиний статус
незалежно від місця суду в системі
судів загальної юрисдикції чи
адміністративної посади, яку обіймає
суддя в суді. Згідно ч. 5 ст. 109
зазначеного Закону за суддею,
звільненим за його заявою про
відставку, зберігається звання судді
та гарантії недоторканості,
встановлені для судді до його виходу у
відставку.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що судді, які
працюють або працювали у системі судів
загальної юрисдикції, не повинні
ставитись у менш вигідне становище в
питаннях пенсійного забезпечення, а
саме нарахування та виплати довічного
грошового утримання судді у відставці,
порівняно з суддями Конституційного
Суду України.

У відповідності до ст. 6.4 Європейської
хартії про статус суддів, суддя, що
досяг встановленого законом віку для
виходу у відставку з суддівської
посади, яку займав протягом певного
часу, повинен отримувати пенсію по
виходу у відставку, рівень якої повинен
бути як можна ближче до рівня останньої
заробітної плати в якості судді.

Крім того ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», регулюючи
порядок здійснення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання діючих суддів
Конституційного Суду України, не
містить підстав, забороняючих
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
загальної юрисдикції, господарських
судів, спеціалізованих судів тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 138 цього Закону у
разі зміни розміру грошового утримання
діючих суддів Конституційного Суду
України відповідно здійснюється
перерахунок раніше призначеного
щомісячного довічного грошового
утримання. За нормам ч.5 цієї статті
довічне грошове утримання
виплачується органами Пенсійного
Фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Згідно п. 4 Закону України «Про статус
суддів», який діяв на час виходу
позивачки у відставку, суддя у
відставці, який має стаж роботи на
посаді не менше 20 років, виплачується
за його вибором пенсія або звільнене
від сплати податку шомісячне грошове
утримання в розмірі 80% від заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік понад 20
років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на 2% заробітку,
але не більше 90% заробітку судді.

Згідно п.4 Закону України «Про статус
суддів» № 2862-Хп від 15 грудня 1992 рок,
який був чинним на час призначення
позивачці щомісячного довічного
грошового утримання судді, судді, який
пішов у відставку, за наявності
відповідного віку і стажу роботи,
виплачувалась пенсія на умовах,
передбачених ст. 37 Закону України «Про
державну службу»; судді у відставці,
який мав стаж роботи на посаді судді не
менше 20 років - за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80% заробітної плати працюючого
на відповідній посаді судді. За кожний
повний рік роботи понад 20 років на
посаді судді розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшувався на два відсотки, але не
міг перевищувати 90% заробітку судді.
Судді у відставці, який мав стаж роботи
на посаді судді менше 20 років і досяг
55-річного віку (для жінок -50 років),
розмір щомісячного грошового
утримання обчислювався пропорційно
кількості повних років на посаді судді.
При досягненні таким суддею пенсійного
віку за ним зберігалось право на
одержання щомісячного грошового
утримання в зазначеному розмірі, або,
за його вибором, на призначення пенсії
на умовах, передбачених ст.37 Закону
України «Про державну службу».

Відповідно до п. 6 ст. 44 цього Закону для
суддів загальної юрисдикції до стажу
роботи, що дає право на одержання
надбавки до посадового окладу за
вислугу років та додаткової відпустки,
крім часу роботи на посадах суддів,
зараховується час роботи на посадах
слідчих, прокурорських працівників, а
також інших працівників, яким Законом
передбачені такі ж пільги.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 13 червня 2007 року № 8 «Про
незалежність судової влади»
роз'яснено, що гарантії незалежності і
недоторканості суддів як носіїв
судової влади та самостійності судів
як судових органів, визначених
Конституцією та Законам України.
Такими гарантіями, зокрема, є:
здійснення правосуддя виключно судами;
особливий порядок призначення,
обрання, притягнення до
відповідальності та звільнення суддів;
особливий порядок фінансування та
організаційного забезпечення судів;
належне матеріальне та соціальне
забезпечення суддів. Тобто, належне
матеріальне забезпечення суддів, у
тому числі суддів у відставці є однією
з гарантій незалежності і
недоторканості суддів.

Частина II Перехідних положень Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» (розділ XIII) визначає, що судді,
призначені чи обрані на посаду на
набрання чинності цим законом
зберігають визначення стажу роботи на
посаді судді відповідно до
законодавства, що діяло раніше.
Оскільки ОСОБА_1 була звільнена з
посади судді Ленінського районного
суду м. Харкова у зв'язку з поданням
заяви про відставку до набрання
чинності Законом України «Про
судоустрій і статус суддів», при цьому
щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці було призначено
відповідно до Закону України «Про
статус суддів», то розглядати норми
Закону «Про судоустрій і статус
суддів» необхідно в контексті
тривалості правовідносин та
збереження за позивачем статусу,
поняття дії закону в часі, при цьому
нормативні правові акти втрачають
силу, якщо в дію вводяться нові
нормативні акти, які встановлюють інше
регулювання аналогічних питань.
Відповідно до положень Конституції
України не має зворотної сили Закон,
який відміняє чи звужує права, обмежує
їх використання.

Згідно з положеннями ст.22, 126
Конституції України, ч.3 ст. 11 Закону
України «Про статус суддів», ч. 6 ст.47
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів» при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод суддів.

За змістом зазначених статей розмір
щомісячного грошового утримання 84 %
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді був
визначений позивачу відповідно до
чинного на той час законодавства.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, що розмір
щомісячного довічного грошового
утримання не може бути зменшено
позивачу згідно з новим законодавством
та має становити 84% із заробітної плати
судді на теперішній час.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Ленінського районного суду м. Харкова
від 15.11.13 року відповідає вимогам ст. 159
КАС України, а тому відсутні підстави
для її скасування та задоволення
апеляційних вимог апелянта -
відповідача (позивача) у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги з
наведених вище підстав висновків суду
не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Харкова залишити без
задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м. Харкова від 15.11.2013р. по справі №
642/9224/13 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Зеленський В.В.Судді
П'янова Я.В. Бондар В.О.