Справа № 824/3035/13-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2013-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2013 року м.
Чернівці Справа № 824/3035/13-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Маренича І.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Прокурора Глибоцького району
Чернівецької області до Глибоцької
селищної ради про визнання
протиправним та скасування рішення
позачергової XXXII сесії VI скликання
Глибоцької селищної ради №291-32/13 від
02.12.2013 року ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з адміністративним
позовом до Глибоцької селищної ради, в
якому просив суд: визнати протиправним
та скасувати рішення ХХХІІ
позачергової сесії VІ скликання
Глибоцької селищної ради від 02.12.2013
року "Про розгляд звернення депутатів
з приводу політичної ситуації в
Україні.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що Рішенням ХХVІ
позачергової сесії VІ скликання
Глибоцької селищної ради від 02.12.2013
року "Про розгляд депутатського
звернення щодо подій 30.11.2013" вирішено
затвердити текст звернення депутатів
Глибоцької селищної ради до Президента
України та Верховної Ради України щодо
«інтеграції України в ЄС і не
підписання угоди, забезпечення безпеки
громадян, які висловлюють на Майдані
свою політичну волю, відставки Уряду та
недопущення введення надзвичайного
стану в державі».

Позивач вважає, що приймаючи
оскаржуване рішення селищна рада
вирішила питання, що перебувають за
межами наданих законодавством
повноважень місцевого значення.

Окрім цього, позачергова сесія 02.12.2013
року проведена з порушенням вимог п.п. 9,
14 ст.46 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", згідно яких
рішення про скликання сесії ради
відповідно до частин 4, 6 та 8 цієї статті
доводиться до відома депутатів і
населення не пізніше як за 10 днів до
сесії, а у виняткових випадках - не
пізніш як за день до сесії із
зазначенням часу скликання, місця
проведення та питань, які
передбачається внести на розгляд ради.

Проте, громадянам, які проживають на
території смт.Глибока, не було доведено
до відома інформацію про проведення
вказаної сесії та переліку питань, які
на ній заплановано розглянути.

Також дана позачергова сесія скликана
та проведена із порушенням розділу 2
Регламенту роботи Глибоцької селищної
ради VІ скликання.

В ході прийняття вищевказаного рішення
відповідачем порушено положення ст.ст.
3, 4, 15 Закону України "Про доступ до
публічної інформації" щодо
обов'язкового попереднього
оприлюднення проектів рішень, що
підлягають обговоренню на сесії, за 20
робочих днів до дати їх розгляду.

Отже, позивач вважає, що існують наявні
підстави для визнання протиправним та
скасування Рішенням ХХVІ позачергової
сесії VІ скликання Глибоцької селищної
ради від 02.12.2013 року "Про розгляд
звернення депутатів Глибоцької
селищної ради з приводу політичної
ситуації в Україні яким затверджено та
направлено звернення депутатів
Глибоцької селищної ради до
Президента України та Верховної Ради
України.

Позивач в судове засідання не з'явився,
але надав суду клопотання про розгляд
справи в порядку письмового
провадження, при цьому зазначив, що
позов підтримує в повному обсязі, з
підстав викладених а
адміністративному позові.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, але надав суду
клопотання про розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Відповідно із ч. 6 ст. 128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта. На
підставі вище викладеного суд
приходить до висновку про можливість
розгляду справи у порядку письмового
провадження на підставі наявних
матеріалів.

Розглянувши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини в
справі, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення, дослідивши та
оцінивши надані докази в сукупності,
проаналізувавши законодавство, яке
регулює спірні правовідносини, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлені такі обставини та
відповідні їм правовідносини.

02.12.2013 року голові Глибоцької селищної
ради надійшло звернення за підписом 20
депутатів депутатів Глибоцької
селищної ради в якому останні
клопотали про скликання позачергової
сесії селищної ради .

Рішенням ХХVІ позачергової сесії VІ
скликання Глибоцької селищної ради від
03.12.2013 року "Про розгляд звернення
депутатів Глибоцької селищної ради з
приводу політичної ситуації в Україні".
вирішено затвердити звернення
депутатів Глибоцької селищної ради.

У рішенні Глибоцької селищної ради
Чернівецької області (окрім іншого)
зазначено, що: "Вимагаємо відставки
уряду, перевиборів Верховної Ради,
імпічменту Президенту. Вимагаємо вжити
заходів про притягнення до
кримінальної відповідальності осіб,
винних у застосуванні сили до
учасників мирного зібрання 30 листопада
- 01 грудня 2013 року. Закликаємо всі
громадські та політичні сили України,
Верховну Раду, уряд до Президента
здійснити невідкладні дії щодо
подолання внутрішньополітичної кризи
виключно мирним шляхом та на засадах
цивілізованого діалогу.

До вказаних правовідносин слід
застосувати такі положення закону.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст.1 Закону України "Про
прокуратуру" від 05.11.1991, № 1789-XII
(далі-Закон №1789) прокурорський нагляд
за додержанням і правильним
застосуванням законів Кабінетом
Міністрів України, міністерствами та
іншими центральними органами
виконавчої влади, органами державного
і господарського управління та
контролю, Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, місцевими Радами, їх
виконавчими органами на відповідність
їх актів вимогам Конституції України
та чинним законам.

Статтею 19 Закону №1789 визначено, що
прокуратура здійснює нагляд за
відповідністю актів, які видаються
всіма органами, підприємствами,
установами, організаціями та
посадовими особами, вимогам
Конституції України та чинним законам.

В нормах ч.5 ст.23 Закону № 1789 визначено
право прокурора на звернення до суду
щодо визнання незаконним
нормативно-правового акта
відповідного органу повністю чи в
окремій його частині; визнання
протиправним рішення чи окремих його
положень і щодо скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень.

Правова позиція щодо повноважень
прокурора при зверненні до суду також
викладена в Рішенні Конституційного
Суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009р.

Частиною 1 ст.2 Закону №280/97 визначено,
що місцеве самоврядування в Україні -
це гарантоване державою право та
реальна здатність територіальної
громади - жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища, міста - самостійно
або під відповідальність органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Статтею 68 Конституції України
визначено, що кожен зобов'язаний
неухильно додержуватися Конституції
України та законів України.

Згідно ст.140 Конституції України
місцеве самоврядування є правом
територіальної громади - жителів села
чи добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища та
міста - самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

В п.4 рішення № 6-рп/2002 від 26.03.2002р.
Конституційний Cуд України виклав
наступні тлумачення.

Відповідно до статті 5 Конституції
України народ здійснює владу
безпосередньо і через органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування. З цього
конституційного положення у
системному взаємозв'язку з положеннями
статті 6 Конституції України про те, що
державна влада в Україні здійснюється
на засадах її поділу на законодавчу,
виконавчу та судову, випливає, що
органи місцевого самоврядування не є
органами державної влади, а місцеве
самоврядування слід розглядати як
форму здійснення народом влади, яка
визнається і гарантується в Україні
(стаття 7 Конституції України).

Конституція України (стаття 140)
визначає місцеве самоврядування як
право територіальної громади - жителів
села чи добровільного об'єднання у
сільську громаду жителів кількох сіл,
селища та міста - самостійно вирішувати
питання місцевого значення в межах
Конституції і законів України. Місцеве
самоврядування здійснюється
територіальною громадою в порядку,
встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи. Такому конституційному змісту
інституту місцевого самоврядування
властиві принаймні дві найважливіші
ознаки. Це - самостійність
територіальної громади, органів
місцевого самоврядування у вирішенні
певного кола питань і те, що предметами
відання місцевого самоврядування є не
будь-які питання суспільного життя, а
питання саме місцевого значення, тобто
такі, які пов'язані передусім з
життєдіяльністю територіальних
громад. Перелік таких питань визначено
у Конституції України та Законі
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" від 21 травня 1997 року.

Відповідно до ст.59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" від
21.05.1997, №280/97-ВР (далі-Закон № 280/97), рада
в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.
Акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Судом встановлено, що рішенням ХХХІІ
позачергової сесії VІ скликання
Глибоцької селищної ради від 02.12.2013
року "Про розгляд звернення депутатів з
приводу політичної ситуації в Україні
вирішено затвердити звернення
депутатів Глибоцької селищної ради.

На думку суду, приймаючи спірне рішення
відповідач всупереч вказаних вище норм
вийшов за межі наданих законодавством
повноважень, перебравши при цьому на
себе не властиві функції у вирішенні
питань не місцевого, а державного
значення, в тому числі і щодо
здійснення Державою Україна
зовнішньої політики.

Слід також зазначити, що ч.1 ст.13 та ст.21
Закону України "Про статус депутатів
місцевих рад" від 11.07.2002, № 93-IV (далі -
Закон № 93) надано визначення понять:
депутатське звернення та депутатський
запит.

Так, депутатське звернення це -
викладена в письмовій формі вимога
депутата місцевої ради з питань,
пов'язаних з його депутатською
діяльністю, до місцевих органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування та їх посадових осіб, а
також керівників правоохоронних та
контролюючих органів, підприємств,
установ та організацій незалежно від
форми власності, розташованих на
території відповідної ради, здійснити
певні дії, вжити заходів чи дати
офіційне роз'яснення з питань,
віднесених до їх компетенції.

Депутатський запит - це підтримана
радою вимога депутата місцевої ради до
посадових осіб ради і її органів,
сільського, селищного, міського голови,
керівників підприємств, установ і
організацій незалежно від форми
власності, які розташовані або
зареєстровані на відповідній
території, а депутат міської (міста
обласного значення), районної, обласної
ради - також до голови місцевої
державної адміністрації, його
заступників, керівників відділів і
управлінь з питань, які віднесені до
відання ради. Депутатське запитання -
це засіб одержання депутатом місцевої
ради інформації або роз'яснення з тієї
чи іншої проблеми.

Аналізуючи зазначені норми слід дійти
висновку, що депутатське звернення
може містити вимоги депутата, а
депутатський запит може містити
підтримані радою вимоги депутата до
інших суб'єктів правовідносин,
виключно до розташованих на території
відповідної ради органів, їх посадових
осіб та керівників… Іншими "словами"
депутатське звернення може бути подано
депутатом одноособово з питань, які
відносяться до відання ради, і в межах
адміністративно-територіальної
одиниці, колективно може бути подано
лише депутатський запит.

На думку суду схвалюючи звернення до
Верховної Ради України, Глибоцькою
селищною радою Чернівецької області
аналогічно не дотримано вказані вище
норми законодавства, і тим самим
порушено норми прямої дії ст.19
Конституції України, а відтак спірне
рішення по своїй суті є протиправним та
підлягає скасуванню.

Окрім вказаного вище, слід також
зазначити те, що позачергова сесія
02.12.2013 року проведена з порушенням
вимог п.п. 9, 14 ст.46 Закону №280/97, згідно
яких рішення про скликання сесії ради
відповідно до частин 4, 6 та 8 цієї статті
доводиться до відома депутатів і
населення не пізніше як за 10 днів до
сесії, а у виняткових випадках - не
пізніш як за день до сесії із
зазначенням часу скликання, місця
проведення та питань, які
передбачається внести на розгляд ради.

В ході судового розгляду справи
відповідачем не надано жодного доказу
в підтвердження того, що при прийнятті
спірного рішення Глибоцькою селищною
радою було дотримано вказані вище
норми Закону №280/97.

Згідно п.4 ч.3 ст.129 Конституції України
та ст.71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Відповідно до ч.14 ст.46 Закону №280/97,
порядок підготовки і розгляду питань
на пленарних засіданнях, прийняття
рішень ради про затвердження порядку
денного сесії та з інших процедурних
питань, а також порядок роботи сесії
визначаються регламентом ради.

Аналізуючи встановлені обставини
справи, суд приходить до висновку, що
вимога позивача про визнання
протиправним та скасування рішення
ХХХІІ позачергової сесії VІ скликання
Глибоцької селищної ради від 02.12.2013
року "Про розгляд звернення депутаті
Глибоцької селищної ради з приводу
політичної ситуації в Україні " яким
затверджено та направлено звернення
депутатів Глибоцької селищної ради до
Верховної Ради України є
обґрунтованою.

На час судового розгляду справи
відповідачем не надано будь-яких
доказів, а також не наведено будь-яких
обґрунтувань, які б спростовували
позицію позивача, а тому
адміністративний позов слід
задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. За відсутності
вказаних витрат, суд не вирішує питання
про присудження судових витрат.

Керуючись ст.ст. 2,3,6-12,17,18,71,94,157,160-163,167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
рішення ХХХІІ позачергової сесії VІ
скликання Глибоцької селищної ради від
02.12.2013 року "Про розгляд звернення
депутаті Глибоцької селищної ради з
приводу політичної ситуації в Україні "
яким затверджено та направлено
звернення депутатів Глибоцької
селищної ради до Президента України та
Верховної Ради України.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Суддя

І.В.Маренич