Справа № 764/2391/13-а
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

Справа № 764/2391/13-а

13.01.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Кобаля М.І.,

суддів Курапової З.І. ,

Воробйової С.О.

секретар судового засідання
Чумаченко Н.Г.

за участю сторін:

позивач, - ОСОБА_2 - не з'явився, про час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином та своєчасно, про
причину неявки суд не повідомив;

представник позивача, ОСОБА_2- ОСОБА_4
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином та
своєчасно, про причину неявки суд не
повідомив,

представник відповідача, Управління
праці та соціального захисту населення
Ленінської районної державної
адміністрації м. Севастополя- Тищенко
Олександр Миколайович, довіреність № 22
від 08.01.14;

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Ленінського районного
суду м.Севастополя (суддя Фисюк О.І. )
від 04.06.13 у справі № 764/2391/13-а

за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,99003)

до Управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
державної адміністрації м. Севастополя
(вул. Леніна, буд. 66,м. Севастополь,99011)

про визнання дій протиправними,
зобов`язання до здійснення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із
адміністративним позовом до
відповідача, просила визнати дії
Управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
державної адміністрації м.
Севастополя, пов'язані з призупиненням
і невиплатою їй призначеної державної
допомоги сім'ям з дітьми за період з
01.02.2012 по 01.10.2012, протиправними,
зобов'язати відповідача виплатити
призначену державну допомогу сім'ям з
дітьми за період з 01.02.2012 по 01.10.2012.

Постановою Ленінського районного суду
м. Севастополя від 04.06.2013 у задоволенні
позову ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної державної
адміністації м. Севастополя про
визнання дій протиправними,
зобов`язання до здійснення певних дій, -
відмовлено.

Не погодившись з зазначеним
судовим рішенням, представник позивача
ОСОБА_4 (діє в інтересах позивача на
підставі довіреності від 14.02.2013),
посилаючись, зокрема, на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати постанову
Ленінського районного суду м.
Севастополя від 04.06.2013 та ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити.

У судовому засіданні представник
відповідача заперечував проти
задоволення апеляційної скарги,
посилаючись на її необґрунтованість та
безпідставність.

Позивач явку уповноважених
представників в судове засідання не
забезпечив, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином та своєчасно, про причини неявки
суд не повідомив.

Втім, згідно ч. 4 ст. 196 Кодексу
адміністративного судочинства України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представника відповідача, розглянувши
та обговоривши доводи, наведені у
апеляційній скарзі, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду України дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів
справи, на підставі заяви ОСОБА_2 від
03.01.2011 та „Порядку призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми", затвердженого постановою КМУ
від 27.12.2001 р. №1751, їй призначена
допомога, як одинокій матері, допомога
при народженні дитини та допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірах відповідно
до чинного законодавства.

На підставі службової записки
головного державного інспектора від
17.01.2012 виплати призначеної державної
соціальної допомоги ОСОБА_2 були
призупинені з 01.02.2012 у зв'язку із
неможливістю проведення перевірки
цільового використання коштів,
виділених при народженні дитини.

Будучи не згодним та зазначаючи
про протиправність дій суб'єкта
владних повноважень з припинення
виплати державної соціальної допомоги
за висновками, які на його думку не
відповідають дійсності, позивач,
скориставшись правом захисту
порушеного права суб'єктом владних
повноважень у публічно-правових
відносинах, оскаржив до суду такі дії,
що безпосередньо змінюють обсяг її
прав та обов'язків.

Відмовляючи у задоволенні позову
суд першої інстанції виходив з того, що
дії відповідача щодо призупинення
виплати ОСОБА_2 державної соціальної
допомоги у зв'язку із неможливістю
перевірки цільового використання
грошових коштів, виділених при
народженні дитини, є законними та
такими, що відповідають чинному
законодавству, тому відсутні підстави
для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду з наступних
підстав.

Гарантований державою рівень
матеріальної підтримки сімей з дітьми
шляхом надання державної грошової
допомоги з урахуванням складу сім'ї, її
доходів та віку дітей і спрямований на
забезпечення пріоритету державної
допомоги сім'ям з дітьми у загальній
системі соціального захисту населення.
відповідно до Конституції України
встановлено Законом України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми"
від 21.11.1992 N 2812-XII (далі - Закон).

Статтею 22 Закону встановлена
відповідальність громадян за
недостовірність документів, поданих
для призначення державної допомоги,
відповідно до якої одержувачі
державної допомоги зобов'язані
повідомляти органи, що призначають і
здійснюють виплату державної допомоги,
про зміну всіх обставин, що впливають
на виплату допомоги.

Аналогічні норми містяться у п.46
Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 р. N
1751, відповідно до положень якого,
особи, яким виплачується державна
допомога сім'ям з дітьми, у разі
виникнення обставин, які призводять до
припинення виплати допомоги,
зобов'язані у десятиденний строк
повідомити про це органи праці та
соціального захисту населення.

Виплата допомоги припиняється за
рішенням органу, що призначає та
виплачує цю допомогу, з місяця, що
настає після місяця, у якому виникли
такі обставини.

Крім того, приписами п. 49 цього
Порядку особи, яким виплачується
державна допомога сім'ям з дітьми,
зобов'язані повідомляти органи, що
призначають і виплачують зазначену
допомогу, про зміну всіх обставин, які
впливають на виплату державної
допомоги (зміни у складі сім'ї,
перевищення середньомісячного
сукупного доходу сім'ї тощо).

Відповідно до пунктів 10, 13 Порядку
допомога при народженні дитини
надається одному з батьків дитини,
опікуну, які постійно проживають разом
з дитиною, з метою створення належних
умов для їх повноцінного утримання та
виховання. Контроль за цільовим
використанням допомоги і створення
належних умов для повноцінного
утримання та виховання дітей
здійснюється державними соціальними
інспекторами органів праці та
соціального захисту населення шляхом
обстеження сімей.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 21 серпня 2001 р. N 1091 "Деякі
питання надання державної соціальної
допомоги малозабезпеченим сім'ям"
затверджено Положення про
соціального інспектора
(далі-Положення).

Згідно п. 3 Положення головний
державний соціальний інспектор та
державний соціальний інспектор,
зокрема : перевіряють достовірність та
повноту інформації про доходи і
майновий стан осіб, які входять до
складу сім'ї, що звертається за
призначенням державної соціальної
допомоги; проводять вибіркові
перевірки особових справ одержувачів
державної соціальної допомоги за
рішенням керівника відповідного
органу праці та соціального захисту
населення або його заступника;
складають акти за підсумками перевірки
з висновками щодо правильності
призначення державної соціальної
допомоги; здійснюють моніторинг
призначення та виплати державної
соціальної допомоги і проводять аналіз
причин порушення законодавства з
питань надання державної соціальної
допомоги; готують пропозиції щодо
припинення надання державної
соціальної допомоги, позбавлення права
на продовження строку її надання,
зменшення розміру допомоги у випадках,
передбачених законодавством;

З наведених норм чинного
законодавства вбачається, що
відповідач відповідно до
законодавства має право контролювати
цільове використання допомоги саме на
створення належних умов для
повноцінного утримання та виховання
дитини, та відповідач має право знати,
де знаходиться дитина та мати доступ до
неї.

Відповідно до ч.5 ст.11 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», абз.27 п.13 Порядку, виплата
допомоги припиняється у разі
виникнення інших обставин.

На думку колегії суддів, виїзд
батьків за кордон унеможливлює
перевірку управлінням праці та
соціального захисту населення
цільового використання коштів
допомоги при народженні дитини для
створення належних умов повноцінного
утримання та виховання дитини.

Таким чином, приймаючи до уваги
те, що на Управління праці та
соціального захисту населення в силу
закону надано право перевіряти
матеріальний стан сімей з дітьми та на
нього покладений обов'язок контролю за
цільовим використанням виплачуваної
державної соціальної допомоги саме на
створення належних умов для
повноцінного утримання та виховання
дитини, тому судом першої інстанції
обґрунтовано віднесено виїзд ОСОБА_2 в
Азербайджан на невизначений термін без
повідомлення про це Управління, до
інших обставин, внаслідок яких
припиняється виплата державної
соціальної допомоги, у зв'язку з чим,
виплату допомоги було припинено
правомірно.

Згідно абз. 30 п.13 Порядку, виплата
допомоги поновлюється у разі, коли
особа, яка фактично здійснює догляд за
дитиною звернулася протягом шести
місяців з дня припинення виплати
допомоги до органу, що призначив
допомогу, з письмовою заявою.

Як свідчать матеріали справи, 01.10.2012
виплата державної соціальної допомоги
ОСОБА_2 була поновлена на підставі її
звернення та службової записки
головного соціального інспектора від
22.10.2012, також був зроблений перерахунок
допомоги одинокій матері та допомоги
по догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку згідно до
сукупного доходу родини ОСОБА_2, що
повністю узгоджується з вимогами
чинного законодавства.

За таких обставин, суд вважає, що
рішення суду першої інстанції
викладене достатньо повно,
обґрунтовано та мотивовано з
посиланням на відповідні норми
законодавства, які регулюють спірні
правовідносини, що свідчить про
відсутність підстав для його
скасування.

З огляду на встановлені судом
першої інстанції фактичні обставини
справи та обрану правову позицію,
колегія суддів приходить до висновку
про відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 195, 196, пунктом 1
частини першої статті 198, пунктом 1
частини першої статті 205, статтями 206, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м.Севастополя (суддя Фисюк О.І. ) від
04.06.13 у справі № 764/2391/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення згідно з частиною п'ятою
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку
статті 212 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно з якою
касаційна скарга на судові рішення
подається безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, а в разі
складення ухвали в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення ухвали в повному
обсязі.

Повний текст судового рішення
складений 20 січня 2014 р.

Головуючий суддя підпис
М.І. Кобаль

Судді підпис
З.І.Курапова

підпис С.О. Воробйова

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
М.І. Кобаль