Справа № 826/6734/13-а
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6734/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Качур
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

15 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

при секретарі судового засідання:
Мотилю В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі міста Києва
Державної податкової служби на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 03 липня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Логістичний центр
«Еталон» до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
міста Києва Державної податкової
служби про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 03
липня 2013 року позов задоволено, визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення - рішення № 1 від
29.12.2012р.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідач звернувся
до Київського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалене у
справі судове рішення скасувати та
постановити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з`явились у судове
засідання, перевіривши за матеріалами
справи наведені у апеляційній скарзі
доводи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачем проведено камеральну
перевірку позивача податкової
звітності з податку на додану вартість
ТОВ «Логістичний центр «Еталон» в
частині декларування р.24 «Залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду» у
розмірі 507 432 грн. за жовтень 2012 року.

За результатами перевірки складено акт
№272/15-575/34618954 від 11.12.2012 року, на підставі
якого відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення №1 від 29.12.2012
року щодо зменшення розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість у розмірі 489 551 грн.

Як вбачається зі змісту акту перевірки,
відповідач прийшов до висновку про те,
що позивачем незаконно задекларовано
суму у розмірі 489 551 грн. в якості
від'ємного значення з ПДВ, що виникло в
червні 2009 року, обґрунтувавши таке
рішення пропуском встановленого
строку п. 102 Податкового кодексу
давності (1095 днів) для використання
від'ємного значення в зазначеній сумі в
складі від'ємного значення, що буде
включатися у наступні податкові
періоди.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
наступних мотивів, з чим погоджується
колегія суддів.

Згідно п. 200.1 ст. 200 ПК України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.3 ст. 200 ПК України при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 ст. 200 ПК України
передбачено, що якщо в наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має
від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Згідно п. 200.6 ст. 200 ПК України платник
податку може прийняти самостійно
рішення про зарахування в повному
обсязі належної йому суми бюджетного
відшкодування або її частини у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку, що виникли протягом
наступних звітних (податкових)
періодів, за наявності умов,
передбачених пунктом 200.4 цієї статті.

Зазначене рішення відображається
платником податку у податковій
декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. У разі прийняття такого рішення
зазначена сума не враховується при
розрахунку сум бюджетного
відшкодування наступних звітних
(податкових) періодів.

Відповідно до п. 200.7 ст. 200 ПК України
платник податку, який має право на
отримання бюджетного відшкодування та
прийняв рішення про повернення суми
бюджетного відшкодування, подає
відповідному органу державної
податкової служби податкову
декларацію та заяву про повернення
суми бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації.

Пунктом 200.9 ст. 200 ПК України
передбачено, що форма заяви про
відшкодування та форма розрахунку суми
бюджетного відшкодування визначаються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
фінансової політики.

Згідно до пп. 15.3.1 п. 15.3 ст. 15 Закону №
2181-III, що діяв на час виникнення
від'ємного значення з податку на додану
вартість, заяви на повернення надміру
сплачених податків, зборів
(обов'язкових платежів) або на їх
відшкодування у випадках, передбачених
податковими законами, можуть бути
подані не пізніше 1095 дня, наступного за
днем здійснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування.

Відповідно до п. 102.5 ст. 102 ПК України
заяви про повернення надміру сплачених
грошових зобов'язань або про їх
відшкодування у випадках, передбачених
цим Кодексом, можуть бути подані не
пізніше 1095 дня, що настає за днем
здійснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування.

Підпунктом 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 ПК України
дано визначення поняттю "надміру
сплачені грошові зобов'язання" - суми
коштів, які на певну дату зараховані до
відповідного бюджету понад нараховані
суми грошових зобов'язань, граничний
строк сплати яких настав на таку дату.

Згідно пп. "б" пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону №
168/97-ВР, що діяв у 2008 році, якщо у
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, має від'ємне значення, то
залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту кожного
наступного податкового періоду лише в
частині суми податку фактично
сплаченої отримувачем постачальникам
товарів (послуг) та при імпорті і
включається до розрахунку бюджетного
відшкодування наступного звітного
періоду.

Наведені правові норми не передбачають
строку давності для включення до
складу податкового кредиту сум
від'ємного значення податку на додану
вартість, що залишились після
бюджетного відшкодування.

З аналізу зазначених норм вбачається,
що пунктом 102.5 статті 102 ПК України
встановлюється виключно порядок
(можливість) повернення із бюджету
надлишково сплачених грошових коштів,
тобто "переплати", а суми, задекларовані
платником податку в якості залишку
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включаються
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду, не
підпадають під визначення "переплата",
тобто такі суми податку на додану
вартість не можуть бути списані в
результаті закінчення терміну
давності, а підлягають включенню до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Враховуючи все вищенаведене, судова
колегія погоджується з висновком суду
першої інстанції про неправомірність
застосування податковим органом
строку давності 1095 днів, що
встановлений для подачі заяви про
відшкодування надміру сплачених
податкових зобов'язань до державного
бюджету, до порядку включення до складу
податкового кредиту сум від'ємного
значення податку на додану вартість, що
залишились після бюджетного
відшкодування.

За таких обставин, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції про обґрунтованість
позовних вимог.

В свою чергу, доводи апелянта
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи та не відповідають
вимогам чинного законодавства, а отже,
не підлягають задоволенню.

Отже, судова колегія визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні
правові норми та встановлені
обставини, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про застосування
статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі міста Києва
Державної податкової служби - залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 03 липня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий:

Судді:

Ухвала складена у повному обсязі
15.01.2014р.

Головуючий суддя
Гром Л.М.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.