Справа № 2а-6372/10/1470
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2011-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Миколаївський окружний
адміністративний суд вул. Заводська,
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 2а-6372/10/1470
Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді Мельника О.М.
за участю секретаря судового засідання
Бондарь В.О. розглянувши
адміністративну справу
за позовомСуб'єкта підприємницької
доДержавної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Миколаєва, вул.
проскасування рішення від 19.07.2010 р.
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
(Далі-Позивач) подано адміністративний
позов про скасування рішення ДПІ у
Ленінському районі м. Миколаєва про
застосування штрафних санкцій від 19.07.10
Позивач вважає, що представники
податкової служби провели перевірку
всупереч вимогам діючого
законодавства. Крім того, за думкою
Позивача, вимоги п.12 ст. З Закону про РРО
не розповсюджуються на фізичну особу,
яка застосовує спрощену систему
оподаткування. Всі документи щодо
підтвердження походження та кількості
товарів є у ФОП ОСОБА_1, в наявності,
Книгу обліку доходів та витрат було
заповнено. Факт невідповідності суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті не підтверджена
Відповідач заперечував проти
задоволення позову, з підстав
викладених в письмових запереченнях,
вважає, актом правомірно встановлено
факт порушення податкового
законодавства з боку позивача з
дотриманням усіх необхідних вимог
законодавства, тому прийняте за
висновками перевірки рішення не
підлягає скасуванню.
Суд заслухав думку представників
сторін, встановив фактичні обставини
справи на підставі всебічного, повного
та об'єктивного дослідження наявних в
матеріалах справи доказів в їх
сукупності та дійшов висновку про
необхідність часткового задоволення
Щодо доводів позивача про
неправомірність дій фахівців ДПА у
Миколаївській області суд дійшов
висновку про їх помилковість з огляду
Стаття 11 Закону України "Про державну
податкову службу в Україні" серед
повноважень податкової служби окремо
розрізняє повноваження щодо перевірок,
пов'язаних з нарахуванням і сплатою
податків та зборів (п.1 ст.11), та контролю
за додержанням порядку проведення
готівкових розрахунків за товари
(послуги) у встановленому законом
порядку; наявністю свідоцтв про
державну реєстрацію суб'єктів
підприємницької діяльності, ліцензій
на провадження видів господарської
діяльності, що підлягають ліцензуванню
відповідно до закону (п.2 ст.11).
Відповідно до ст.ст.8, 9, 10 Закону України
"Про державну податкову службу в
Україні" перевірка правильності
нарахування і сплати податків і зборів
та контроль за порядком проведення
готівкових розрахунків, також
віднесені до різних функцій податкових
Стаття 11-1 Закону України "Про державну
податкову службу в Україні" стосується
перевірок своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податків
та зборів (обов'язкових платежів), а
тому обмеження, встановлені в цій
статті стосуються лише саме цих
Відповідно до п.2 ст. 11 Закону України
№509-ХП „Про державну податкову службу
в Україні", органи державної податкової
служби у випадках, в межах компетенції
га у порядку, встановленому Законами
України, мають право, здійснення
контролю за додержанням порядку
проведення готівкових розрахунків за
товари (послуги) у встановленому
Згідно ст.11-2 Закону України „Про
державну податкову податкову службу в
Україні" від 04.12.1990р. №510-ХП посадові
особи органу державної податкової
служби вправі приступити до проведення
планової або позапланової виїзної
перевірки за наявності підстав для їх
проведення, визначених цим та іншими
Згідно зі ст.15 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" контроль за дотриманням
порядку проведення розрахунків
суб'єктами підприємницької
діяльності здійснюється податковими
органами шляхом проведення
планових та позапланових перевірок
відповідно до законодавства України.
Обов'язку податкового органу
попередньо попереджати суб'єкта
підприємницької діяльності про
проведення перевірки щодо порядку
проведення готівкових розрахунків,
обігу готівки, та наявності торгових
патентів та ліцензій, не передбачено ні
Законом України "Про державну
податкову службу в Україні", ні Законом
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
Таким чином ч.2 ст. 16 Закону України „
Про застосування РРО у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг"
стосується планових перевірок
фінансово-господарської діяльності
На підставі п. 3.1 п. З Наказу ДПА України
від 27.05.2008 р. №355 "Про затвердження
Методичних рекомендацій щодо порядку
взаємодії між підрозділами органів
державної податкової служби України
при організації та проведенні
перевірок платників податків", планові
перевірки проводяться за окремими
планами органами державної податкової
служби, при цьому план формується та
затверджується щомісячно.
Відповідно до ст. 15, 16 Закону про РРО
контроль за додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), інших вимог цього Закону
здійснюють органи державної
податкової служби України шляхом
проведення планових або позапланових
перевірок згідно із законодавством
України. Планова перевірка
здійснюється органами, уповноваженими
законом нараховувати або стягувати
податки і збори (обов'язкові платежі) з
осіб, що використовують спрощену
систему оподаткування (в тому числі
шляхом отримання свідоцтва про сплату
єдиного податку) при продажу товарів
Перевірку проведено на підставі
направлень від 30.06.2010 року, що дійсні по
Вказані направлення видані на підставі
п. 2 ст. 11 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні» та
відповідно до плану проведення
перевірок на липень 2010р. відділу
контролю за суб'єктами господарювання,
що здійснюють розрахунки у готівковій
формі ДПА у Миколаївській області.
Копії вказаних направлень вручені
За таких обставин, планову перевірку
позивача з питань дотримання вимог
Закону про РРО, що оформлена актом від
дотриманням необхідних вимог
законодавства, тому дії ревізорів щодо
проведення перевірки позивача були
Як вбачається з акту від 06.07.2010
встановлені порушення п. 1, 2, 12, 13 ст. З
Закону України від 06.07.95 № 265/95-ВР "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг": не проведення розрахункової
операції через РРО та невидача
відповідного розрахункового
документа; незабезпечення
відповідності готівкових коштів на
місці проведення розрахунків; не
ведення у встановленому порядку обліку
товарів за місцем реалізації та
За висновками перевірки ДПІ у
Ленінському районі м. Миколаєва було
прийнято рішення про застосування
Щодо притягнення до відповідальності
ФОП ОСОБА_1 за порушення пунктів 1,2,13 ст.
З Закону України від 06.07.95 № 265/95-ВР "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" суд встановив наступне.
Суть порушення п.1,2 ст. З Закону України
від 06.07.95 № 265/95-ВР, згідно акту
перевірки, полягає в не проведенні
розрахункової операції через
реєстратор розрахункових операцій на
суму 40 грн. та в невидачі особі яка
отримує товар відповідного
розрахункового документу та в
проведенні розрахунків через
неналежним чином зареєстрований РРО,
який не поставлений на облік в ДПІ.
Щодо даних порушень позивачем не
наведено доводів, які спростовували
факти встановлені актом перевірки, а
посилання позивача на неправомірність
перевірки в цілому не знайшли свого
підтвердження в ході судового розгляду
справи.
Згідно вимог частини 2 статті 71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
Судом встановлено, що актом перевірки
правомірно зафіксовано порушення
позивачем вимог пунктів 1,2,13 ст. 3 Закону
України від 06.07.95 № 265/95-ВР "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", тому в частині застосування
штрафних санкцій за дані порушення
рішення про застосування штрафних
санкцій від 19.07.10 року №, на суму 915
грн.- не підлягає скасуванню.

Щодо притягнення до відповідальності
позивача за не ведення обліку товарних
запасів за місцем їх реалізації та
зберігання, тобто за п.12 статті 3 Закону
України від 06.07.95 № 265/95-ВР "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", суд дійшов висновку про
протиправність рішення від 19.07.10 року
№.

Так, відповідно до п. 12 ст. З ЗУ №265,
суб'єкти підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані: вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів.
За порушення вищевказаної норми ЗУ № 265
встановлено відповідальність: у
розмірі подвійної вартості не
облікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян (ст. 20 ЗУ № 265).

Так, п.12 ч.1 ст.3 Закону є відсильною
нормою, і може застосовуватися лише при
наявності інших правових норм, які
передбачають такий порядок ведення
обліку товарних запасів.

Обов'язок щодо внесення записів на
підставі первинних документів
визначений лише в "Порядку ведення
Книги обліку доходів і витрат громадян
- суб'єктів підприємницької діяльності
(з особливостями її ведення для сфери
торгівлі) ф.№10", який ухвалений у
вигляді листа ДПА від 05.11.97 №17-0117/10-8886.

Але враховуючи статус цього документу,
його не можливо вважати
нормативно-правовим актом, та він може
носити лише рекомендаційний характер.

Посилання відповідача на те, що
відсутність відповідних первинних
документів, які підтверджують рух
товарно-матеріальних цінностей, є
порушенням установленого порядку
ведення обліку товарних запасів, суд
також вважає безпідставним, оскільки
дія Закону України "Про бухгалтерській
облік та фінансову звітність в Україні"
розповсюджується лише на юридичних
осіб, їх філіали та представництва і не
стосується фізичних осіб-підприємців.

Таким чином, жодним
нормативно-правовим актом не
зобов'язано фізичну особу-підприємця
платника податку обліковувати
накладні та інші первинні документи.

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції
України, правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством.

За вказаних обставин, суд дійшов
висновку, що вимоги п.12 ч.1 ст.3 Закону
№265/95-ВР не можуть бути застосовані до
фізичних осіб-підприємців, оскільки
законодавством не передбачено їх
обов'язку ведення обліку товарів за
місцем їх реалізації та зберігання, і,
відповідно нарахування штрафних
(фінансових) санкцій за порушення п.12 ч.1
ст.3 Закону №265/95-ВР у розмірі
передбаченому ст.21 Закону №265/95-ВР є
безпідставним.

Частин 2 статті 71 КАС України
передбачає, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що відповідачем не доведено
правомірність прийнятого на підставі
акту від 06.07.2010 №НОМЕР_1, рішення
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 19.07.10 року №, на суму
31096 грн., тому зазначене рішення в цій
частині підлягає скасуванню, а позовні
вимоги задоволенню.

керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162,
163 Кодексу адміністративного
судочинства України

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Миколаєва про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 19.07.10 року
№, на суму 31096 грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення 10-денного строку з дня
проголошення/отримання постанови, якщо
протягом цього часу не буде подано
апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили постанови
за наслідками апеляційного
провадження.

Порядок та строки апеляційного
оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Миколаївський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення встановлених строків
залишається без розгляду, якщо суд
апеляційної інстанції за заявою особи,
яка її подала, не знайде підстав для
поновлення строку.

Суддя
О.М. Мельник