Справа № 805/15731/13-а
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чучко В.М.
Суддя-доповідач - Яковенко М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року
справа №805/15731/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя:
Яковенко М.М.

судді:
Ханова Р.Ф., Гайдар А.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Красний Лиман
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 21
листопада 2013 року по адміністративній
справі № 805/15731/13-а за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Красний Лиман Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Красний Лиман
Донецької області про стягнення витрат
по особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника на загальну суму
1540 грн.99 коп., -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Красний Лиман
Донецької області про стягнення витрат
по особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за період з 01.07.2013 року по
30.09.2013 року на загальну суму 1540,99 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач вважає неправомірним
невідшкодування відповідачем витрат
по особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та витрат на виплату
пенсій у зв'язку з втратою годувальника
в загальній сумі 1540,99 грн., оскільки це є
порушенням чинного законодавства у
сфері загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування та
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. Таким чином,
позивач просить у судовому порядку
стягнути з відповідача наведену суму.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 21
листопада 2013 року по адміністративній
справі № 805/15731/13-а позов задоволений
частково (а.с.190-94).

Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Красний Лиман
Донецької області на користь
Управління Пенсійного фонду України в
м. Красний Лиман Донецької області
кошти по виплаченої пенсії ОСОБА_2 в
період з 01.07.2013 року по 30.09.2013 року у
розмірі 313,77 грн. (триста тринадцять грн.
77 коп., у тому числі: основний розмір
пенсії - 308,94 грн., поштовий збір - 4,83
грн.). В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач пославшись на
незаконність та необґрунтованість
постанови суду першої інстанції, яка
прийнята з порушенням норм
матеріального та, просив відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.
(а.с.97-102). Вказує, що правових підстав
для відшкодування понесених позивачем
витрат на виплату пенсії по ОСОБА_2,
який отримав травму за межами України,
не має.

Розгляд справи здійснювався, з
урахуванням приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС
України в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення з наступних підстав.

Позивачем постанова суду не
оскаржувалась, а тому колегія судді
зазначає, що апеляційний перегляд
здійснюється в межах апеляційної
скарги відповідача щодо спірного
питання відносно ОСОБА_2

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивачем за період з
01.07.2013 року по 30.09.2013 року нараховані
суми, що підлягають відшкодуванню по
виплаченим пенсіям у зв'язку з
інвалідністю внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, а також була виплачена
допомога на поховання за період з 01.09.2013
року по 30.09.2013 року.

Вказані вплати увійшли до актів
щомісячної звірки (липень-вересень 2013
року), з Фондом по особових справах
пенсіонерів, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (а.с. 9-11).

Відповідачем не були прийняті до
заліку та відшкодуванню суми
виплачених позивачем пенсій та
допомоги на поховання за період з 01.07.2013
року по 30.09.2013 року, а саме:

- не прийнято до відшкодування сплачені
пенсії:

ОСОБА_2, який отримав каліцтво у країни
СРСР, в сумі 313,77 грн. (у тому числі:
основний розмір пенсії - 308,94 грн.,
поштовий збір - 4,83 грн.);

ОСОБА_3, який отримав каліцтво в
наслідок нещасного випадку на
виробництві у 1996 році на території
Російської Федерації, в сумі 450,00 грн. (у
тому числі: основний розмір пенсії - 450,00
грн.);

- не прийнято до відшкодування сплачені
пенсії по втраті годувальника:

ОСОБА_4, якій на момент смерті чоловіка
(годувальника) не виповнилось 55 років
та яка на той час не була на його
утриманні, в сумі 450,00 грн. (у тому числі:
основний розмір пенсії - 450,00 грн.);

ОСОБА_5, у зв'язку із відсутністю
висновку МСЕК про причинно-наслідковий
зв'язок смерті годувальника з
отриманим трудовим каліцтвом, в сумі
238,08 грн. (у тому числі: основний розмір
пенсії - 234,42 грн., поштовий збір - 3,66
грн.);

- не прийнято до відшкодування
виплачена у вересні 2013 року допомога на
поховання ОСОБА_6 в сумі 89,14 грн. (у тому
числі: основна сума допомоги на
поховання - 88,44 грн., поштовий збір - 0,70
грн.).

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримав травму
12.11.1979 року на підприємстві ССРЗ
«Красний флот», що розташоване за
адресою: м. Ростов на Дону, 13 лінії
березі річки Дон при виконанні своїх
трудових обов'язків, про що було
складений акт про нещасний випадок на
виробництві Форми Н-1 від 13.11.1979 року.
Згідно протоколу № 1/64 від 14.04.1980 року
йому призначено пенсію по ІІ групі
інвалідності в наслідок трудового
каліцтва. Згідно розпорядження від
22.03.1983 року проведено перерахукнок
пенсії у зв'язку з покращенням стану
здоров'я ОСОБА_2 та встановленням ІІІ
групи інвалідності, що підтверджено
довідкою МСЕК (а.с. 28).

Колегія суддів зазначає, що абз.2 п.5 ч.І
ст.24 Закону № 1105-ХІУ встановлено, що,
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

За змістом ч.2 ст.2 Закону № 1105-ХІУ особи,
право яких на отримання відшкодування
шкоди раніше було встановлено згідно
із законодавством СРСР або
законодавством України про відшкоду
вання шкоди, заподіяної працівникам
внаслідок травмування на виробництві
або професійного захво рювання,
пов'язаних з виконанням ними трудових
обов'язків, мають право на забезпечення
по стра хуванню від нещасного випадку
відповідно до цього Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Згідно з абз.2 п.З Прикінцевих положень
Закону № 1105-ХІУ відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у ст.8 цього
Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Абз.3 п.3 Прикінцевих положень Закону №
1105-ХІУ встановлено, що уся
заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на вироб ництві та
професійних захворювань України.

Колегія суддів зазначає, що за змістом
наведеної норми обов'язок Фонду
соціального страхування від нещасних
ви падків на виробництві та
професійних захворювань України
відшкодувати потерпілим на виробницт
ві та членам їх сімей матеріальну і
моральну (немайнову) шкоду, заподіяну
ушкодженням здоров'я, не залежить від
того, чи сплачували Фонду страхові
платежі підприємства, що ліквідувалися
та на яких було ушкоджено здоров'я
потерпілого.

Відповідно до положень абз.7 п.3
Прикінцевих положень Закону № 1105-ХІУ,
Фонд соціального страхування від не
щасних випадків є правонаступником
державного, галузевих та регіональних
фондів охорони праці, передбачених ст.21
Закону України «Про охорону праці», які
ліквідуються.

Сфера дії цього Закону поширюється на
ОСОБА_2 щодо відшкодування витрат на
виплату пенсій яким виник спір.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про
правонаступництво України» закони
Української РСР та інші акти, ухвалені
Верховною радою Української РСР, діють
на території України, оскільки вони не
суперечать законам України, ухваленим
після проголошення незалежності
України.

Стаття 9 зазначеного Закону передбачає,
що всі громадяни Союзу РСР, які на
момент проголошення незалежності
України постійно проживали на
території України, є громадянами
України. Україна гарантує забезпечення
прав людини кожному громадянину
України незалежно від національної
приналежності та інших ознак
відповідно до міжнародно-правових
актів про права людини.

Правові норми, закріплені ст. 1 Угоди
про гарантії прав громадян
держав-учасниць Співдруж ності
Незалежних Держав у сфері пенсійного
забезпечення від 13 березня 1992 року,
(далі - Угода), пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць цієї Угоди та
членів їх сімей здійснюється за зако
нодавством держави, на території якої
вони проживають.

Ст.3 Угоди визначено, що всі витрати,
пов'язані із здійсненням пенсійного
забезпечення за ці єю Угодою, несе
держава, яка надає забезпечення.
Взаємні розрахунки не здійснюються,
якщо інше не передбачено двосторонніми
угодами.

Зміст цієї норми свідчить, що взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Порядок затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 4 березня 2003 року № 5-4/4,
визначає механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом соці
ального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасно го випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годуваль ника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом №
1105-ХІУ, (крім осіб, зазначених в п.2 ст.8
цього Закону), у тому числі добровільно
застраховані, та потерпілим особам,
право яких на отриман ня відшкодування
шкоди раніше було встановлено згідно
із законодавством СРСР або законодавст
вом України про відшкодування шкоди,
заподіяної працівникам внаслідок
травмування на виробниц тві або
професійного захворювання, пов'язаних
з виконанням ними трудових обов'язків.

Виходячи із системного аналізу
зазначених положень, враховуючи
висновки Верховно го Суду України,
викладені у рішеннях, прийнятих за
наслідками розгляду заяв про перегляд
судово го рішення з підстави,
передбаченої п.1 ч.І ст.237 КАС України,
(постанова від 5 грудня 2011 року,
постанова від 5 грудня 2011 року по справі
№ 21-204а11, постанова від 21 листопада 2011
року по справі № 21-361а11), колегія суддів
приходить до висновку стосовно того, що
страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалі дом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, (а в разі виплати такої
органами Пенсійного фонду України -
відшкодувати останньому витрати), є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Тобто, суд першої інстанції
обґрунтовано та правомірно вирішив
питання щодо відшкодування
здійсненних витрат позивачем по
ОСОБА_2, який постраждав внаслідок
нещасного випадку на виробництві, який
стався на території колишніх республік
СРСР, тому страхувальником, який має
відшкодувати витрати УПФУ на виплату
зазначеним особам пенсії по
інвалідності є Відділення Фонду.

Відповідно до ст..200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судова колегія вважає, що рішення суду
першої інстанції у відповідній
частині, що було предметом
апеляційного перегляду є
обґрунтованим, прийняте на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, які підтверджуються доказами,
та ухвалив постанову з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому залишає апеляційні скарги
без задоволення, а судове рішення без
змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності прийнятого
рішення.

Керуючись статтями 2, 11, 159, 160, 167, 184, 195,
197, 198, 200, 205, 206, 211, 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Красний Лиман
Донецької області - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 21
листопада 2013 року по адміністративній
справі № 805/15731/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду в порядку
письмового провадження набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів після набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
М.М. Яковенко

Судді
Р.Ф. Ханова

А.В. Гайдар