Справа № 801/7321/13-а
Суддя: Петренко В.В.
Дата ухвалення: 2013-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 грудня 2013 р. (10:48) Справа №801/7321/13-а

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Петренко В.В., за
участю секретаря Коваленко Х.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Бахчисарайському районі АР
Крим

про скасування рішень,

за участю сторін:

позивач - ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_1;

представник відповідача - не з`явився.

Суть спору: Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 звернувся до Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Бахчисарайському районі АР
Крим про скасування рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Бахчисарайському районі АР Крим від
02.04.2013 року №4/20-12, скасування рішення
Головного управління пенсійного фонду
в АР Крим від 24.04.2013 року №3410/06-59;
скасування рішення пенсійного фонду
України від 11.06.2013 року №14708/09-10;
скасування вимоги про сплату єдиного
внеску від 04.01.2013 року №Ф112, соціального
страхування №104 від 04.01.2013 року.

У судовому засіданні, яке відбулося
21.12.2013 року позивач наполягав на
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Відповідач явку свого представника у
судове засідання не забезпечив, про
день, час та місце судового розгляду
справи повідомлений належним чином,
про що свідчить звіт про відправку
електронною поштою (а.с.94), клопотань не
надав, про поважність причин
неприбуття у судове засідання суду не
повідомив.

Приймаючи до уваги, що в матеріалах
справи достатньо доказів для
з'ясування обставин по справі, суд
вважає можливим на підставі статті 128
КАС України розглядати справу за
відсутністю представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача,
розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною 1 статтю 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України
справою адміністративної юрисдикції є
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

18 березня при здачі "нульового звіту" до
пенсійного фонду України в
Бахчисарайському районі ОСОБА_1 стало
відомо, що він має заборгованість по
сплаті єдиного внеску в сумі 2978,31 грн.
та державного соціального страхування
в сумі 1351,80 грн. на підставі вимог №Ф112
та № Ф104 У від 04.01.2013 року.

Не погодившись з наявністю
заборгованості позивач звернувся до
суду. Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, судом
встановлено наступне.

Спеціальним Законом, що визначає
принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування є Закон
України "Про збір та облік єдиного
соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 року
№ 2464-VI (далі - Закон № 2464), який набрав
чинності з 01.01.2011 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок) - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464
передбачено, що платниками єдиного
внеску є роботодавці: підприємства,
установи та організації, інші юридичні
особи, утворені відповідно до
законодавства України, незалежно від
форм власності, виду діяльності та
господарювання, які використовують
працю фізичних осіб на умовах
трудового договору (контракту) або на
інших умовах, передбачених
законодавством, чи за цивільно -
правовими договорами (крім цивільно -
правового договору, укладеного з
фізичною особою -підприємцем, якщо
виконувані роботи (надавані послуги)
відповідають видам діяльності,
зазначеним у свідоцтві про державну
реєстрацію її як підприємця), у тому
числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організації, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 6 Закону №
2464 платник єдиного внеску зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; подавати звітність до
територіального органу Пенсійного
фонду у строки, в порядку та за формою,
встановленими Пенсійним фондом за
погодженням з відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади у
галузі статистики.

Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону № 2464 платники
єдиного внеску зобов'язані сплачувати
єдиний внесок, нарахований за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом. Базовим
звітним періодом для виду платника, до
якого відноситься відповідач, є
календарний місяць.

Судом встановлено, що позивачем до
Управління Пенсійного фонду України в
Бахчисарайському районі АР Крим було
подано звіт за 2011 рік про нарахування
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
фізичними особами -підприємцями, які
обрали спрощену систему оподаткування
(єдиний податок, фіксований податок) в
якому самостійно визначив суму належну
до сплати у розмірі 2978,31грн. (а.с.32) та
звіт за 2010 рік про нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування фізичними
особами -підприємцями, які обрали
спрощену систему оподаткування (єдиний
податок, фіксований податок) в якому
самостійно визначив суму належну до
сплати у розмірі 2170,80грн. (а.с.35),
частково сплачено 819,00 грн., про що
свідчить картка особового рахунку
позивача (а.с.36-42), отже заборгованість
зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за 2010 та 2011 року
становить 4329,31грн.

Відповідно до п. 7 ст. 13 Закону № 2464
Пенсійний фонд та його територіальні
органи мають право стягувати з
платників несплачені суми єдиного
внеску.

Згідно розділу 6 (порядок стягнення
заборгованості зі страхувальників )
Інструкції про порядок обчислення і
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України 27.09.2010 № 21-5 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 27.10.2010 за
№994/18289 органи Пенсійного фонду
направляють застрахованим особам
вимогу про сплату боргу у разі
своєчасно не нарахованих і або не
сплачених платниками внесків (недоїмки
) у строки передбачені чинним Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 25 вказаного Закону
територіальний орган Пенсійного фонду
у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Матеріали справи свідчать про те, що
відповідачем було сформовано вимогу
про сплату недоїмки №Ф 112 від 04.01.2013
року на загальну суму 2978,31грн. (а.с.12) та
вимогу про сплату боргу №Ф 104 У від
04.01.2013 року на загальну суму 1351,80грн.
(зворотній бік а.с.12).

Платник єдиного внеску зобов'язаний
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги про сплату недоїмки
сплатити суми недоїмки та штрафів
разом з нарахованою пенею.

Єдиний внесок підлягає сплаті
незалежно від фінансового стану
платника (ч. 12 ст. 9 Закону № 2464).

Суд зазначає, що позивачем самостійно
було подано до Управління Пенсійного
фонду України в Бахчисарайському
районі АР Крим звіти за 2010 та 2011 роки в
яких визначена належна до сплати сума,
але в установлені законодавством
строки не сплачена, у зв'язку з чим
відповідачем відповідно до норм
діючого законодавства були винесені
вимоги про сплату боргу, тому позовні
вимоги в частині скасування вимог про
сплату боргу №Ф112 та №Ф104 У від 04.01.2013
року не підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про
скасування рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Бахчисарайському районі АР Крим від
02.04.2013 року №4/20-12, скасування рішення
Головного управління пенсійного фонду
в АР Крим від 24.04.2013 року №3410/06-59;
скасування рішення пенсійного фонду
України від 11.06.2013 року №14708/09-10 суд
зазначає, що відповідачем в рамках
встановлених законодавством були
розглянуті скарги позивача про що на
підставі та відповідно до діючого
законодавства винесені відповідні
рішення, у зв'язку з чим суд приходить
до висновку, що не має підстав для
задоволення позовних вимог в цій
частині.

Відповідно до ст. 70 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

В свою чергу, ч. 2 ст. 71 КАС України
визначає, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, особливістю адміністративного
судочинства є те, що тягар доказування
в спорі покладається на відповідача -
орган публічної влади (суб'єкта владних
повноважень), який повинен надати суду
всі матеріали, які свідчать про його
правомірні дії.

Судом встановлено, що відповідач
відповідно до ст. 71 КАС України, діяв на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, урахував усі
обставини, що мають значення при
прийнятті рішень, на обов'язковість
урахування яких прямо вказують
законодавчі акти, так і інші обставини,
що мають значення у конкретній
ситуації.

За таких обставин враховуючи
викладене, оцінивши надані сторонами
докази та матеріали справи у їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
правові підстави для задоволення вимог
позивача відсутні, у зв'язку з чим суд
відмовляє в задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

Під час судового засідання, яке
відбулось 21.12.2013 року були оголошені
вступна та резолютивна частини
постанови. Відповідно до ст. 160 КАС
України постанову складено у повному
обсязі 25.12.2013 року.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 71, 158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя В.В.Петренко