Справа № 810/7158/13-а
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 року місто Київ
№ 810/7158/13-а

10.35

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого - судді
Шевченко А.В., за участю секретаря
судового засідання Гузіка М.І.,

позивача:- ОСОБА_1,представника
відповідача: - не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1доУправління
Державної автомобільної інспекції
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Чернігівській
областіпровизнання протиправною
бездіяльність, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління Державної автомобільної
інспекції Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області про визнання
протиправною бездіяльність.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що Управління Державної
автомобільної інспекції Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Чернігівській області у зв'язку з
ненаданням у п'ять робочих днів з дня
отримання запиту письмової відповіді
по суті інформаційного запиту ОСОБА_1
від 21.09.2013, діяло протиправно з
порушенням норм, встановлених Законом
України від 13.01.2011 № 2939-VI «Про доступ до
публічної інформації».

В призначений день та час в судове
засідання з'явився позивач. Відповідач,
належним чином повідомлений про дату,
час і місце розгляду справи в судове
засідання не з'явився, заяви про
розгляд справи без його участі суду не
надав.

Позивач у судовому засідання позовні
вимоги підтримав, просив суд позов
задовольнити.

Відповідач у наданих суду запереченнях
на адміністративний позов позовні
вимоги не визнав, просив суду у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача,
всебічно та об'єктивно дослідивши
матеріали справи, та оцінивши їх у
сукупності, судом встановлено
наступне.

21.09.2013 ОСОБА_1 звернувся до Управління
Державної автомобільної інспекції
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Чернігівській області
з запитом на інформацію в порядку
Закону України від 13.01.2011 № 2939-VI «Про
доступ до публічної інформації»,
Закону України від 02.10.1992 № 2657-ХІI «Про
інформацію» та частини другої статті 34
Конституції України.

Зі змісту запиту позивача від 21.09.2013 №
2110-15 встановлено, що за інформацією,
наданою Управлінням ДАІ УМВС України в
Чернігівській області, робочий проект
капітального ремонту автомобільної
дороги М-02 Кіпті-Глухів-Бачівськ (на
Брянськ), на ділянці км 48+200 - км 52+264,
розроблений Чернігівським ВКП ДП
«Укрдіпродор», було погоджено та
затверджено у встановленому порядку.

Керуючись статтею 34 Конституції
України, Законом України від 13.01.2011 №
2939-VI «Про доступ до публічної
інформації» та Законом України від
02.10.1992 № 2657-ХІI «Про інформацію»,
позивач просив надати письмову
відповідь на наступні питання:

1. Який поздовжній похил дороги, на
ділянці від км 50+325 до км 50+800 автодороги
М-02 Кіпті-Глухів-Бачівськ, було
визначено (встановлено) станом на
15.05.2006?

2. Який поздовжній похил дороги, на
ділянці від км 50+152 до км 49+700 автодороги
М-02 Кіпті-Глухів-Бачівськ, було
визначено (встановлено) станом на
15.05.2006?

Згідно даних «Відстеження пересилання
поштових відправлень» з офіційного
веб-сайту «Укрпошта», надіслане
позивачем на адресу відповідача
рекомендоване поштове відправлення
(штрихкодовий ідентифікатор № 144)
вручено 23.09.2013.

На поштову адресу позивача від
Управлінням ДАІ УМВС України в
Чернігівській області надійшов
лист-відповідь за № 8/4-53із від 24.10.2013.

Позивач вважає дії відповідача
протиправними з підстав ненадання у
п'ять робочих днів з дня отримання
запиту письмової відповіді по суті
інформаційного запиту ОСОБА_1 від
21.09.2013, що призвело до порушенням норм,
встановлених Законом України від 13.01.2011
№ 2939-VI «Про доступ до публічної
інформації» та прав позивача на
своєчасне отримання публічної
інформації.

Надаючи правової оцінки відносинам, що
виникли між сторонами, слід зазначити
наступне.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з частиною другою статті 34
Конституції України, кожен має право
вільно збирати, зберігати,
використовувати і поширювати
інформацію усно, письмово або в інший
спосіб - на свій вибір.

Відносини щодо створення, збирання,
одержання, зберігання, використання,
поширення, охорони, захисту інформації
регулюються Законом України від 02.10.1992
№ 2657-ХІI «Про інформацію».

Статтею 1 Закону України від 02.10.1992 №
2657-ХІI «Про інформацію» передбачено, що
інформація - будь-які відомості та/або
дані, які можуть бути збережені на
матеріальних носіях або відображені в
електронному вигляді.

Згідно зі статтею 5 Закону України від
02.10.1992 № 2657-ХІI «Про інформацію», кожен
має право на інформацію, що передбачає
можливість вільного одержання,
використання, поширення, зберігання та
захисту інформації, необхідної для
реалізації своїх прав, свобод і
законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не
повинна порушувати громадські,
політичні, економічні, соціальні,
духовні, екологічні та інші права,
свободи і законні інтереси інших
громадян, права та інтереси юридичних
осіб.

Порядок здійснення та забезпечення
права кожного на доступ до інформації,
що знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом, та інформації,
що становить суспільний інтерес
регулюється Законом України від 13.01.2011
№ 2939-VI «Про доступ до публічної
інформації».

Відповідно до статті 1 Закону України
від 13.01.2011 № 2939-VI «Про доступ до
публічної інформації», публічна
інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Статтею 3 Закону України від 13.01.2011 №
2939-VI «Про доступ до публічної
інформації» передбачено, що право на
доступ до публічної інформації
гарантується, зокрема, обов'язком
розпорядників інформації надавати та
оприлюднювати інформацію, крім
випадків, передбачених законом.

Згідно з пунктом 2 частини першої
статті 5 Закону України від 13.01.2011 № 2939-VI
«Про доступ до публічної інформації»,
доступ до інформації забезпечується
шляхом надання інформації за запитами
на інформацію.

Як зазначалося вище, 21.09.2013 ОСОБА_1
звернувся до Управління Державної
автомобільної інспекції Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Чернігівській області з запитом на
інформацію відповідно до вимог чинного
законодавства України. Вищевказаний
запит був отриманий відповідачем
24.09.2013, що підтверджується штампом в
правому нижньому куті запиту з № Т-53(із)
від 24.09.2013.

Заперечуючи проти позову відповідач
зазначив, що дійсно, 24.09.2013 на адресу
Управління надійшов запит громадянина
ОСОБА_1, мешканця: АДРЕСА_1 стосовно
отримання інформації щодо
поздовжнього похилу на ділянках 50+325 км
до 50+800 км та 50+152 км до 49+500 км
автомобільної дороги М-02
Кіпті-Глухів-Бачівськ станом на 15.05.2006.

Даний запит був зареєстрований за
вхідним номером № Т-53із від 24.09.2013,
оскільки 23.09.2013 припадав на вихідний
день, а саме на неділю, тому поштова
кореспонденція УДАІ була отримана та
зареєстрована в понеділок 24.09.2013.

Суд вважає за необхідне відмітити, що
вказані твердження відповідача не
відповідають дійсності, оскільки 23.09.2013
є понеділком, а не неділею.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»,
розпорядник інформації має надати
відповідь на запит на інформацію не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

У відповідності до частини четвертої
статті 20 Закону України «Про доступ до
публічної інформації», у разі якщо
запит стосується надання великого
обсягу інформації або потребує пошуку
інформації серед значної кількості
даних, розпорядник інформації може
продовжити строк розгляду запиту до 20
робочих днів з обґрунтуванням такого
продовження. Про продовження строку
розпорядник інформації повідомляє
запитувача в письмовій формі не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

Відповідач у запереченнях на
адміністративний позов зазначив, у
зв'язку з тим, що інформацію, яку
запитував громадянин ОСОБА_1 неможливо
було надати в п'ятиденний термін,
оскільки 27.09.2013 за вихідним № 8/4-Т-53із на
адресу Служби автомобільних доріг в
Чернігівській області був направлений
лист з копією запиту позивача для
надання відповіді з подальшим
інформування УДАІ громадянина ОСОБА_1

До отримання відповіді зі Служби
автомобільних доріг на адресу Тар
шевського Ю.М., як того передбачає
частина четверта статті 20 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації», Управлінням ДАІ 27.09.2013 за
вихідним № 8/4-Т-53із позивачу була
направлена проміжна відповідь, тобто у
п'ятиденний строк, встановлений
статтею 20 Закону України «Про доступ до
публічної інформації».

Дійсно, в матеріалах справи наявний
лист відповідача від 27.09.2013 № 8/4-Т-53із з
повідомленням позивача про розгляд
запиту позивача, однак, у зв'язку з
відсутністю даної публічної
інформації у відповідача, для
отримання об'єктивної інформації,
вказаної у зверненні позивача,
відповідачем було направлено
відповідний лист до Служби
автомобільних доріг Чернігівської
області. По отриманню відповіді
відповідач зазначив, що позивача буде
повідомлено додатково. Також
відповідач повідомив позивача про
можливість самостійно звернутися до
власника автомобільних доріг з приводу
викладених у зверненні питань.

Позивач в судовому засіданні зазначив,
що листа від Управління Державної
автомобільної інспекції Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Чернігівській області від 27.09.2013 за №
8/4-Т-53із не отримував та про його
існування нічого не знав.

Протилежного відповідачем не доведено.

Встановлено, що 22.10.2013 на адресу
Управління ДАІ УМВС України в
Чернігівській області зі Служби
автомобільних доріг у Чернігівській
області надійшла відповідь на лист,
згідно якого поздовжній уклон
автомобільної дороги державного
значення Кіпті-Глухів-Бачівськ (на
Брянськ), км 48+200 - км 52+264, станом на
15.05.2006, тобто до капітального ремонту,
за даними матеріалів
інженерно-неологічних вишукувань,
виконаних Чернігівським ВКП ДП
«Укрдіпродор» становив:

на ділянці км 50+325 - км 50+800 - 1 - 5%;

на ділянці км 49+700 - км 50+152 - 1 - 6%.

Відповідач у запереченнях зазначив,
враховуючи, що проміжна відповідь на
адресу позивача була направлена 27.09.2013,
тому 20-й робочий день випадає саме на
24.10.2013, коли і була направлена остаточна
відповідь позивачу.

Натомість, суд дані твердження
відповідача до уваги не приймає з
огляду на відсутність як доказів
отримання даного листа від 27.09.2013
позивачем, так і доказів надсилання
такої проміжної відповіді (копії
журналу реєстрації вихідної
кореспонденції, реєстрів відправленої
кореспонденції, розрахункова
квитанція тощо). Хоча самі по собі копії
журналу реєстрації вихідної
кореспонденції або реєстри
відправленої кореспонденції,
розрахункові квитанції тощо, не є
доказами отримання адресатом
відправленої кореспонденції, а є
фіксуванням лише факту саме реєстрації
вихідної кореспонденції, а
розрахункові квитанції відділу
поштового зв'язку підтверджують факт
надсилання кореспонденції.

Відповідач в свою чергу вказує, що
навіть у відповіді від 24.10.2013 за №
8/4-Т-53із позивачу було зазначено, що
саме в доповнення до його запиту було
надано остаточну відповідь, яка була
надіслана поштовим зв'язком простою
кореспонденцією на адресу, зазначену в
запиті.

Суд звертає увагу, що з наданих
відповідачем документів не
встановлено, яка ж відповідь є
первинною, оскільки окрім листа від
27.09.2013 (проміжного як стверджує
відповідач) та від 24.10.2013 (остаточного)
інших листів, скерованих позивачу, суду
не надано.

Також відповідач зазначив, що наказом
МВС України № 1177 від 10.10.2004 затверджено
Положення про порядок роботи зі
зверненнями громадян і організації їх
особистого прийому в системі
Міністерства внутрішніх справ України.

Вищезазначеним наказом, а також жодним
нормативним документом не тільки в
системі МВС, не передбачено
направлення відповідей на запити або
скарги громадян цінним листом з описом
вкладення у поштове відправлення, або
рекомендованим листом як того постійно
вимагає позивач від Управління.

Відповідач зазначив, що відповіді, як
проміжна від 27.09.2013, так і остаточна
відповідь від 24.10.2013, були направлені на
адресу позивача - ОСОБА_1, про що
свідчить реєстрація та відмітка про
виконання завідуючої канцелярією УДАІ
УМВС України в Чернігівській області
«в журналі обліку заяв і звернень
громадян», копія якого наявна в
матеріалах справи.

Дослідивши наданий відповідачем
журнал обліку заяв і звернень громадян,
дійсно вбачається зареєстрований
24.09.2013 запит позивача про інформацію
щодо стану доріг, з індексом Т-53із.
Також з даного журналу вбачається, що
27.09.2013 запит позивача виконано та
надані ґрунтовні роз'яснення, а 24.10.2013
надана остаточна відповідь.

Однак, з наданих відповідачем
документів, не вбачається, що 27.09.2013
запит було виконано, оскільки, про це
зазначає і сам відповідач, остаточна
відповідь надана лише 24.10.2013 після
отримання інформації від Служби
автомобільних доріг у Чернігівській
області.

Таким чином, відповідь на запит
позивача, який зареєстрований в
Журналі обліку заяв і звернень
громадян за № Т-53із від 24.09.2013 року, була
надана з порушенням строків,
передбачених частиною першою статті 20
Закону України «Про доступ до
публічної інформації». Дана обставина
також підтверджена Журналом обліку
заяв і звернень громадян, де відповідь
на запит позивача від 21.09.2013, надана
24.10.2013 за № 8/4-Т-53із, тобто не у
п'ятиденний строк з дня отримання
звернення позивача.

Суд не бере до уваги доводи відповідача
про продовження строку розгляду запиту
до 20 робочих днів, оскільки
відповідачем було порушено норму
частини третьої статті 23 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» відповідно до якої
розпорядник інформації, який не
володіє запитуваною інформацією, але
якому за статусом або характером
діяльності відомо або має бути відомо,
хто нею володіє, зобов'язаний направити
цей запит належному розпоряднику з
одночасним повідомленням про це
запитувача. У такому разі відлік строку
розгляду запиту на інформацію
починається з дня отримання запиту
належним розпорядником.

Тобто, відповідач повинен був запит
скерувати, у даному випадку до Служби
автомобільних доріг Чернігівської
області, яка і повинна була надати
запитувану інформацію позивачу у строк
п'ять днів з моменту отримання запиту.

З наданих суду документів як раз і
вбачається, що відповідач не володів
запитуваною інформацію, однак йому
було відомо, який орган володіє
вказаною інформацією, про що свідчить
листування зі Службою автомобільних
доріг Чернігівської області.

Отже, відповідач порушив процедуру
надання відповіді на запит, що в свою
чергу вплинуло на порушення
п'ятиденного строку розгляду запиту.

У зв'язку з цим, суд дійшов висновку, що
вимоги позивача є обґрунтованими і
підлягають задоволенню.

Слід також відмітити, що у судовому
засідання 15.01.2013 позивач на стадії
судових дебатів, подав усну заяву про
збільшення позовних вимог, а саме
просив визнати протиправними дії
відповідача по направленню листа від
27.09.2013. Заслухавши усну заяву, суд
дійшов висновку, що позивач змінив
підстави і предмет позову, що після
переходу до розгляду справи по суті є
неприпустимим. Тому при винесенні
рішення суд виходить з меж заявлених
позовних вимог, враховуючи підстави і
предмет позову, які були заявлені
позивачем у позовній заяві.

В силу пункту 1 частини другої статті 162
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення.

Статтею 11 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно зі статтею 71 цього Кодексу,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім розгляду
справ про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкту владних
повноважень.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен
надати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.

Відповідач не надав суду обґрунтованих
доказів, якими керувався під час
винесення спірного рішення.

Суд, заслухавши думку позивача,
всебічно та об'єктивно дослідивши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, дійшов висновку, що
викладені в позовній заяві доводи
позивача є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 -
163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною
бездіяльність Управління Державної
автомобільної інспекції Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Чернігівській області в частині
ненадання в п'ять робочих днів з дня
отримання запиту письмової відповіді
по суті інформаційного запиту ОСОБА_1
від 21.09.2013.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1
понесені судові витрати в розмірі 68
(шістдесят вісім) гривень 82 копійки.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Шевченко А.В.

Повний текст постанови виготовлено 16
січня 2014 р.