Справа № 805/15512/13-а
Суддя: Компанієць І.Д.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Хохленков О.В.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року
справа №805/15512/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д.,
суддів Шальєвої В.А., Бишова М.В.,

секретар судового засідання Абушек
А.С.,

за участю представника позивача
Лукашенко І.О.,

представника відповідача Петрушевич
М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
управління Пенсійного фонду України в
Петровському районі м.Донецька,
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в
Петровському районі м.Донецька на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року по адміністративній справі
№805/15512/13-а за позовом управління
Пенсійного фонду України в
Петровському районі м. Донецька до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в
Петровському районі м. Донецька про
стягнення витрат по особовим справам
потерпілих, яким виплачено пенсії у
зв'язку із втратою годувальника який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві за період з 01.06.2013 року по
31.08.2013 року в сумі 25764,11 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив стягнути з відповідача
заборгованість по витратам по особовим
справам потерпілих, яким виплачено
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві за
період з 01.06.2013 року по 31.08.2013 року в сумі
25764,11 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що
відповідачем не прийняті до заліку
суми сплаченої пенсії у зв'язку із
втратою годувальника який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві на зазначену суму, чим
порушені приписи Законів України «Про
пенсійне забезпечення», «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», постанови Кабінету
Міністрів України від 26.03.2008 р. № 265
«Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян», а також
спільної Постанови правління
Пенсійного фонду України та правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від 4
березня 2003 року № 5-4/4, якою
затверджений «Порядок відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання».

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року позов задоволено частково.

Стягнуто з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в Петровському
районі м. Донецька на користь УПФУ в
Петровському районі м. Донецька
заборгованість суми витрат по особових
справах потерпілих, які стали
інвалідами внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання на
території СРСР та пенсію у зв'язку з
втратою годувальника на загальну суму
1886,94 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Від позивача та відповідача надійшли
апеляційні скарги, в яких позивач
просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі, відповідач
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

УПФУ в Петровському районі м. Донецька
свою апеляційну скаргу обґрунтовує
тим, що суд першої інстанції,
відмовляючи в задоволенні позовних
вимог стосовно вдов потерпілих, які
загинули внаслідок нещасного випадку
на виробництві в зв'язку з відсутністю
у Фонді медичних документів щодо
встановлення причинного зв'язку смерті
з професійним захворюванням або
нещасним випадком на виробництві.
Проте цим особам пенсія призначена по
втраті годувальника внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, тому чинним
законодавством саме на відповідача
покладено обов'язок відшкодувати
витрати при настанні страхового
випадку.

Відділ виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України у
Петровському районі м. Донецька свою
апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
міжнародні норми права встановлюють
відсутність підстав для відшкодування
відділеннями Фонду витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві громадян країн-учасниць
СНД та членам їх сімей, які отримали
каліцтво в странах СНД і переїхали на
постійне проживання до України.

Щодо стягнення витрат на виплату
пенсії ОСОБА_6, оскільки первинно
інвалідність їй встановлено тільки в
2010 році а не на час смерті її батька в 1995
році, тому відсутні законні підстави
для відшкодування витрат по виплаті
цієї пенсії.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення учасників
судового процесу, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційних скарг, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає
апеляційні скарги такими, що не
підлягають задоволенню, з наступних
підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанції відповідачем не
визнані та не відшкодовані органу
Пенсійного фонду витрати на виплату
пенсій по втраті годувальника, які
одержували пенсію по інвалідності
(втраті годувальника) внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та суми
витрат по особових справах потерпілих,
які стали інвалідами внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання на
території колишніх СРСР, за період з 01
червня 2013 року по 31 серпня 2013 року на
загальну суму 25764,11 грн., з яких:

- сума витрат по особових справах
потерпілих, які стали інвалідами
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання на території колишніх
СРСР складає 1836,26 грн. у тому числі 1433,37
грн. - сума призначених пенсій, 2,89 грн. -
сума витрат з виплати та доставки
пенсій, 400,00 грн. - сума допомоги на
поховання, виплаченої сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання (т.1 а.с.24-25);

- сума витрат по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії в
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання складає 23927,85 грн., у тому
числі 23820,25 грн. - сума призначених
пенсій, 107,60 грн. - сума витрат з виплати
та доставки пенсій (т.1 а.с.22-23).

Відповідно до ст.ст.8,10,81 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення» пенсійне
забезпечення громадян, призначення
пенсій і оформлення документів для їх
виплати здійснюються органами
Пенсійного фронду України з виплатою
пенсій за рахунок його коштів.

З набранням чинності Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон №1105),
обов'язок щодо відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті при настанні страхового
випадку, зокрема, виплати йому або
особам, які перебувають на його
утриманні пенсій по інвалідності у
зв'язку із втратою годувальника,
покладено на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань.

Відповідно до п.5 ст.24 Закону № 1105, якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

На виконання Закону №1105 правлінням
Пенсійного фонду України та правлінням
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
прийнята спільна постанова від 04.03.2003 №
376/7697, якою затверджений «Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання» (надалі - Порядок).

Пункт 5 Порядку зазначає, що органи
Пенсійного фонду щомісяця, до 10 числа
місяця, наступного за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, та списку померлих осіб і
осіб, знятих з обліку з інших причин,
які отримували пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, проводять з відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в районах та
містах обласного значення звірку
витрат за особовими справами
потерпілих. За її результатами
складається акт щомісячної звірки
витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності, та до 15 числа місяця,
наступного за звітним, він подається
відповідно Головним Управлінням
Пенсійного фонду України в Автономній
республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі і управлінням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі.

Відповідно ст. 21 ЗУ«Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та Порядку відповідач
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, а саме: суму основного розміру
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві;
щомісячну цільову грошову допомогу на
прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого, суми витрат
Пенсійного фонду з виплати і доставки
вказаних пенсій.

Наведений перелік відшкодування шкоди
при ушкодженні здоров'я є вичерпним та
розширеному тлумаченню не підлягає.

Тобто, Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

На підставі ст.33 Закону №1105 у разі
смерті потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій у
зв'язку з втратою годувальника) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

Такими непрацездатними особами є :

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16
до 18 років, які не працюють, або старші
за цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років;

2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки,
які досягли 60 років, якщо вони не
працюють;

3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких
померлий виплачував або був
зобов'язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Щодо сум витрат по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії в
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Матеріалами справи підтверджено та не
заперечується сторонами, що:

ОСОБА_8 1950 р.н. на момент смерті
годувальника було 44 років,

ОСОБА_9 1945 р.н. на момент смерті
годувальника було 52 роки, ОСОБА_10 1937 р.н.
на момент смерті годувальника було 49
років, ОСОБА_11 1952 р.н. на момент смерті
годувальника було 36 років, ОСОБА_12 1955
р.н.) на момент смерті годувальника було
39 років, ОСОБА_13 1947 р.н. на момент смерті
годувальника було 45 років, ОСОБА_14 1932
р.н. на момент смерті годувальника було
33 роки, ОСОБА_15 1956 р.н. на момент смерті
годувальника було 33 роки,

ОСОБА_16 1924 р.н. на момент смерті
годувальника було 48 років,

ОСОБА_17 1938 р.н. на момент смерті
годувальника було 25 років,

ОСОБА_18 1954 р.н. на момент смерті
годувальника було 46 років,

ОСОБА_19 1940 р.н. на момент смерті
годувальника було 40 років,

ОСОБА_20 1956 р.н. на момент смерті
годувальника було 45 років,

ОСОБА_211944 р.н. на момент смерті
годувальника було 37 років,

ОСОБА_22 1931 р.н. на момент смерті
годувальника було 41 рік,

ОСОБА_23 1952 р.н. на момент смерті
годувальника було 31 рік,

ОСОБА_24 1952 р.н. на момент смерті
годувальника було 34 роки,

ОСОБА_25 1940 р.н. на момент смерті
годувальника було 44 роки,

ОСОБА_26 1940 р.н. на момент смерті
годувальника було 43 роки,

ОСОБА_27 1926 р.н. на момент смерті
годувальника було 44 років,

ОСОБА_28 1950 р.н. на момент смерті
годувальника було 51 років,

ОСОБА_29 1956 р.н. на момент смерті
годувальника було 48 років,

ОСОБА_30 1953 р.н. на момент смерті
годувальника було 29 років,

ОСОБА_31 1938 р.н. на момент смерті
годувальника було 53 роки,

ОСОБА_32 1944 р.н. на момент смерті
годувальника було 53 роки,

ОСОБА_33 1953 р.н. на момент смерті
годувальника було 30 років,

ОСОБА_34 на момент смерті годувальника
було 54 роки,

ОСОБА_7 1941 р.н. на момент смерті
годувальника було 25 років,

ОСОБА_35 1939 р.н. на момент смерті
годувальника було 40 років,

ОСОБА_36 1934 р.н. на момент смерті
годувальника було 44 роки,

ОСОБА_37 1954 р.н. на момент смерті
годувальника було 35 років,

ОСОБА_38 1938 р.н. на момент смерті
годувальника було 32 роки,

ОСОБА_39 1939 р.н. на момент смерті
годувальника було 49 років,

ОСОБА_40 1932 р.н. на момент смерті
годувальника було 33 роки,

ОСОБА_41 1944 р.н. на момент смерті
годувальника було 29 років,

ОСОБА_42 1938 р.н. на момент смерті
годувальника було 28 років,

ОСОБА_43 1938 р.н. на момент смерті
годувальника було 30 років,

ОСОБА_441936 р.н. на момент смерті
годувальника було 30 років,

ОСОБА_45 1949 р.н. на момент смерті
годувальника було 48 років,

ОСОБА_46 1955 р.н. на момент смерті
годувальника було 46 років,

ОСОБА_47 1935 р.н. на момент смерті
годувальника було 54 роки,

ОСОБА_48 1956 р.н. на момент смерті
годувальника було 44 роки,

ОСОБА_49 1952 р.н. на момент смерті
годувальника було 30 років,

ОСОБА_50 1956 р.н. на момент смерті
годувальника було 26 років,

ОСОБА_51 1956 р.н.) на момент смерті
годувальника було 39 років,

ОСОБА_52 1937 р.н. на момент смерті
годувальника було 50 років,

ОСОБА_53 1927 р.н. на момент смерті
годувальника було 45 років,

ОСОБА_54 1947 р.н. на момент смерті
годувальника було 55 років,

ОСОБА_55 1949 р.н. на момент смерті
годувальника було 63 роки,

ОСОБА_56 1949 р.н. на момент смерті
годувальника було 41 роки,

ОСОБА_57 1955 р.н. на момент смерті
годувальника було 39 років,

ОСОБА_58 1924 р.н. на момент смерті
годувальника було 48 років,

ОСОБА_59 1942 р.н. на момент смерті
годувальника було 30 років,

ОСОБА_60 1951 р.н. на момент смерті
годувальника було 43 роки,

ОСОБА_61 1950 р.н. на момент смерті
годувальника було 36 років,

ОСОБА_62 1929 р.н. на момент смерті
годувальника було 48 років,

ОСОБА_63 1963 р.н. на момент смерті
годувальника було 45 років,

ОСОБА_64 1944 р.н. на момент смерті
годувальника було 30 роки,

ОСОБА_65 1955 р.н.) на момент смерті
годувальника було 46 років,

ОСОБА_66 1957 р.н. на момент смерті
годувальника було 51 рік.

Ці особи, на день смерті потерпілого
(годувальника) не досягли 55-річного
віку, були працездатним, групи
інвалідності їм не встановлено, а також
в їх особових пенсійних справах
відсутні рішення суду про встановлення
перебування на утриманні на час смерті
годувальника, тому .

ОСОБА_67 1924 р.н. призначено пенсію у
зв'язку із втратою годувальника ОСОБА_68
(дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_36 року), який є
сином ОСОБА_67 В матеріалах її пенсійної
справи відсутні дані, що ОСОБА_67 на день
смерті потерпілого (годувальника)
перебувала на його утриманні.

ОСОБА_55 ІНФОРМАЦІЯ_29 призначено пенсію
у зв'язку із втратою годувальника
ОСОБА_69 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_37 року).
З матеріалів пенсійної справи ОСОБА_55
вбачається, що на день смерті
потерпілого (годувальника) вона
працювала молодшою медичною сестрою
терапевтичного кабінету КУ «Центру
первинної медіко - санітарної допомоги
№ 10 м.Донецька. Працює і на теперішній
час.

ОСОБА_54 ІНФОРМАЦІЯ_30 призначено пенсію
у зв'язку із втратою годувальника
ОСОБА_70 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_38 року).
З матеріалів пенсійної справи ОСОБА_54
вбачається, що на день смерті
потерпілого (годувальника) вона
працювала кочегаром промислових печей
на ОАО Петровському хлібокомбінаті.
Працює на теперішній час.

ОСОБА_71 ІНФОРМАЦІЯ_31 призначено пенсію
у зв'язку із втратою годувальника
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_39 року. За
рішенням суду визнано ОСОБА_71 що вона
перебувала на утриманні свого
чоловіка, в зв'язку з тим, що її
заробітна плата (доход) була нижчою ніж
заробітна плата (доход) її чоловіка.

ОСОБА_42 ІНФОРМАЦІЯ_32 призначено пенсію
у зв'язку із втратою годувальника
ОСОБА_72, який помер ІНФОРМАЦІЯ_40 року.
За рішенням суду визнано ОСОБА_42 що
вона перебувала на утриманні свого
чоловіка, в зв'язку з тим, що її
заробітна плата (доход) була нижчою ніж
заробітна плата (доход) її чоловіка.

ОСОБА_39 ІНФОРМАЦІЯ_33 призначено пенсію
у зв'язку із втратою годувальника
ОСОБА_73, який помер ІНФОРМАЦІЯ_41 року.
За рішенням суду визнано ОСОБА_39 що
вона перебувала на утриманні свого
чоловіка, в зв'язку з тим, що її
заробітна плата (доход) була нижчою ніж
заробітна плата (доход) її чоловіка.

ОСОБА_56 ІНФОРМАЦІЯ_34 призначено пенсію
у зв'язку із втратою годувальника
ОСОБА_74, який помер ІНФОРМАЦІЯ_42 року.
За рішенням суду визнано ОСОБА_56 що
вона перебувала на утриманні свого
чоловіка, в зв'язку з тим, що її
заробітна плата (доход) була нижчою ніж
заробітна плата (доход) її чоловіка.

ОСОБА_75 ІНФОРМАЦІЯ_35 призначено пенсію
у зв'язку із втратою годувальника
ОСОБА_76, який помер ІНФОРМАЦІЯ_43 року.
За рішенням суду визнано ОСОБА_75 що
вона перебувала на утриманні свого
чоловіка, в зв'язку з тим, що її
заробітна плата (доход) була нижчою ніж
заробітна плата (доход) її чоловіка.

Зазначені особи на день смерті
годувальника були працездатними
(працювали), що підтверджується
матеріалами справи, в зв'язку з чим
витрати на виплату їх пенсії не
підлягають відшкодуванню відповідачем
відповідно до Закону № 1105.

ОСОБА_6 1975 р.н., яка є донькою померлого
ІНФОРМАЦІЯ_44 року ОСОБА_77 призначено
пенсію у зв'язку з втратою
годувальника.

Акт огляду та висновку про час
настання інвалідності МСЕК свідчать,
що ОСОБА_6 є інвалідом 2-ї групи по зору з
дитинства (захворювання настало до
досягнення 18-ти річного віку).
Інвалідність встановлено без строку.

Тому в цієї частині відшкодування сум
витрат по особовій справі ОСОБА_6 в
сумі 453,57 грн. позов підлягає
задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення суми витрат по особових
справах потерпілих, які стали
інвалідами внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання на
території колишніх СРСР, а саме ОСОБА_78
1941 р.н. (нещасний випадок стався 21.12.1986
року), ОСОБА_79 1959 р.н. (нещасний випадок
стався 24.04.1984 року) та ОСОБА_80 1959 р.н.
(нещасний випадок стався 13.02.1991 року),
судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до п.3 розділу XI (Прикінцеві
положення) Закону України № 1105
відшкодування шкоди, медична,
професійна та соціальна реабілітація
провадяться Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
також зазначеним у статті 8 цього
Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

За змістом ч.2 ст.2 зазначеного Закону
особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому, право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Відповідно до п.п."а" ст.27 Закону України
"Про пенсійне забезпечення"
встановлено, що громадянам України -
переселенцям з інших держав, які не
працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
від стажу роботи.

А підставі абз.3 п.3 розділу XI Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" вся
заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Таким чином, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
Фонду страхові платежі підприємства,
що ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров`я потерпілого.

Згідно до абзацу 7 вищенаведеного
пункту, Фонд соціального страхування
від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України "Про охорону праці", які
ліквідуються.

Статтею 2 Угоди про взаємне визнання
прав на відшкодування шкоди, завданої
працівникам каліцтвом, професійним
захворюванням або іншим ушкодженням
здоров'я, пов'язані з виконанням ними
трудових обов'язків, підписаної 09
вересня 1994 року між частиною держав
колишнього СРСР передбачено, що
відшкодування шкоди, завданої
працівнику внаслідок трудового
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я (у
тому числі при настанні втрати
працездатності в результаті нещасного
випадку на виробництві, пов'язаного з
виконанням працівниками трудових
обов'язків, після переїзду потерпілого
на територію іншої Сторони), смерті
здійснюється роботодавцем Сторони,
законодавство якої поширювалось на
працівника в момент одержання
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я,
смерті.

Роботодавець, відповідальний за
завдання шкоди, здійснює її
відшкодування відповідно до свого
національного законодавства.

Тобто, ця норма егулює інші відносини, а
не ті, які є предметом спору у цій
справі та пов'язані з відшкодуванням
витрат ПФУ, понесе них у зв'язку з
виплатою пенсій особам, які стали
інвалідами внаслідок нещасного
випадку на виробництві на території
інших республік СРСР до проголошення
Україною незалежності.

На підставі ст.1 Угоди про гарантії прав
громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

За приписами ст.3 цієї Угоди всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

Тобто взаємні розрахунки між державами
можуть проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином страховиком, який має
виплачу вати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами Пенсійного
фонду України - відшкодувати
останньому витрати повинен Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків.

Аналогічна правова позиція викладена в
Постанові Верховного Суду України від
21 листопада 2011 року № 21-361а11.

Відповідно до ч.1 ст244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

На підставі викладеного, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого та
правильного висновку про задоволення
позовних вимог щодо відшкодування
відповідачем витрат по особових
справах потерпілих, які стали
інвалідами внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання на
території колишніх СРСР ОСОБА_78,
ОСОБА_79 та ОСОБА_80

Щодо суми витрат по допомоги на
поховання ОСОБА_80 в розмірі 400 грн. та
поштового збору в сумі 2,89 грн.
встановлено, що за Витягом з державного
реєстру актів цивільного стану
громадян про смерть для отримання
допомоги на поховання від 19.08.2013 року,
ОСОБА_80 помер ІНФОРМАЦІЯ_45 року (т.2
а.с.93).

Статтею 33 Закону № 1105 визначено, що в
разі смерті потерпілого причинний
зв'язок його смерті з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватися
висновками відповідних медичних
закладів, а саме МСЕК.

Інструкцією про встановлення
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом, затвердженою
наказом Міністерства охороною здоров'я
України від 15 листопада 2005 року № 606,
(далі - Інструкція № 606), встановлено, що
органом, який встановлює причинний
зв'язок смерті з професійним
захворюванням (отруєнням) або трудовим
каліцтвом, є МСЕК.

Проте, в матеріалах справи відсутній
висновок МСЕК про причино-наслідкового
зв'язку смерті ОСОБА_80 з професійним
захворюванням.

Смерть особи від загального
захворювання, яка отримувала пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника не є
страховим випадком, при настанні якого
виникає обов'язок Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Петровському
районі м. Донецька на відшкодування
витрат, пов'язаних з похованням.

Оскільки причинний зв'язок смерті
ОСОБА_80 з професійним захворюванням не
встановлений, тому суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку що в даному випадку у
відповідача не виникло обов'язку по
відшкодуванню позивачу витрат по
допомозі на поховання в сумі 402,89 грн.

На підставі викладеного судова колегія
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, постанова прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційних скарг не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для їх задоволення та
скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись статтями 24, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л
И В:

Апеляційні скарги управління
Пенсійного фонду України в
Петровському районі м.Донецька,
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в
Петровському районі м.Донецька на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року по адміністративній справі
№805/15512/13-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року по адміністративній справі
№805/15512/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена 15
січня 2014 року.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді
В.А. Шальєва

М.В. Бишов