Справа № 2а-8147/09/1370
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2010-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2010 р. Справа № 27447/10/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді
Шавеля Р.М.

Суддів
Носа С.П. ,
Каралюса В.М.

при секретарі судового засідання -
Когутич Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
06.05.2010р. в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській обл., Львівського міського
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській обл., третя особа
начальник Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській обл., про поновлення на
службі, відшкодування матеріальної і
моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

08.08.2007р. позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому, із врахуванням поданих під час
розгляду справи доповнень і уточнень
до позовних вимог, просив зобов'язати
відповідача Головне управління
Міністерства внутрішніх справ /ГУ МВС/
України у Львівській обл. призначити
його на посаду, рівноцінну посаді
оперуповноваженого та присвоїти
звання капітана міліції; компенсувати
матеріальну і моральну шкоду солідарно
з іншим відповідачем; офіційно
вибачитися перед ним і визнати лист №
1/11-М19 від 31.01.2006р. безпідставним;
зобов'язати відповідача Львівське
міське управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ /ЛМУ ГУ МВС/ України у Львівській
обл. визнати факт відсутності наказу №
16 о/с від 24.01.1985р. про його звільнення;
призначити його на посаду, рівноцінну
посаді оперуповноваженого;
компенсувати матеріальну і моральну
шкоду солідарно з іншим відповідачем;
офіційно вибачитися перед ним, а також
зобов'язати відповідачів видати наказ
про призначення його на певну посаду в
органах внутрішніх справ відповідно до
освіти та практичного досвіду з
одночасним присвоєнням звання
капітана міліції (Т.1, а.с.1-6, 31-32, 53-54; Т.2,
а.с.14-15, 19).

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 06.05.2010р. в
задоволенні заявленого позову
відмовлено (Т.2, а.с.66-69).

Не погодившись з винесеним судовим
рішенням, постанову суду оскаржив
позивач ОСОБА_1, який покликаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення по справі (Т.2, а.с.83-85).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що суд упереджено і неповно
розглянув справу, в постанові суду
неточно викладена суть позовних вимог,
при цьому під час розгляду справи не
було враховано тих обставин, що
позивачу не було відомо про проведену
атестацію, з висновками атестаційної
комісії він не ознайомлювався.

Також відповідачем сфальсифіковані
накази про звільнення позивача зі
служби, достовірним є той факт, що
позивача фактично не звільняли з
органів внутрішніх справ; окрім цього,
судом не вирішені всі заявлені
позивачем вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача
на підтримання поданої скарги,
заперечення представника відповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

З системного аналізу чинного
законодавства слідує, що відносини
публічної служби є предметом
конституційного та адміністративного
права. Підстави виникнення,
проходження і припинення служби
визначені не трудовим, а спеціальним
законодавством, за приписами якого
повинні розглядатися спори з участю
публічних службовців. У разі
відсутності відповідних положень у
конституційному або адміністративному
законодавстві суд може додатково
застосувати трудове законодавство,
якщо така можливість передбачена у
спеціальному законі.

У разі, коли така можливість
застосування трудового права у
спеціальному законі не передбачена, то
за правилами ч.7 ст.9 КАС України суд
застосовує закон, який регулює подібні
правовідносини (аналогія закону), а за
відсутності такого закону -виходить із
конституційних принципів і загальних
засад права (аналогія права), навівши у
рішенні відповідні доводи.

Окрім цього, при розгляді спорів щодо
обґрунтованості накладення
дисциплінарного стягнення слід
враховувати, що строки його
застосування і оскарження накладних
стягнень визначаються законодавством,
яким врегульовані окремі види
публічної служби.

Розглядаючи заявлений позов, суд
першої інстанції підставно виходив з
того, що спір торкається звільнення
позивача з органів внутрішніх справ, і
розглядувані відносини регулюються
спеціальним законодавством -
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР, затв. постановою КМ України № 114
від 29.07.1991р.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач ОСОБА_1 протягом 01.08.1979р.-22.01.1985р.
проходив службу в органах внутрішніх
справ, при цьому обіймав посаду
інспектора, оперуповноваженого у
справах неповнолітніх відділення
карного розшуку Червоноармійського
районного відділу внутрішніх справ
м.Львова (Т.1, а.с.7-8, 83-87).

19.06.1984р. було оголошено старшому
лейтенанту міліції ОСОБА_4 громадську
догану; у вересні 1984р. йому за
безвідповідальне ставлення до
виконання службових обов'язків і
зловживання спиртними напоями
оголошено сувору догану із занесенням
в облікову картку; 28.12.1984р. останній
притягнутий до дисциплінарної
відповідальності згідно наказу № 0114
о/с за незабезпечення дорученої
ділянки роботи і зловживання спиртними
напоями (Т.1, а.с.88).

14.01.1985р. за наслідками проведеної
атестації позивача було зроблено
висновок про невідповідність ОСОБА_1
займаній посаді, через що останній
підлягає звільненню з органів
внутрішніх справ (Т.2, а.с.49-50).

24.01.1985р. на підставі наказу начальника
Управління внутрішніх справ виконкому
Львівської обласної ради народних
депутатів № 16 л/с «По особовому
складу»звільнено з 22.01.1985р. старшого
лейтенанта міліції ОСОБА_1,
оперуповноваженого по справах
неповнолітніх відділення карного
розшуку відділу внутрішніх справ
Червоноармійського райвиконкому
м.Львова на підставі п.«д»ст.67
Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ у зв'язку з
службовою невідповідністю в
атестаційному порядку (Т.2, а.с.51).

Про вказане звільнення в трудову
книжку ОСОБА_1 вчинено відповідний
запис; також 05.02.1985р. позивач під розпис
отримав трудову книжку та військовий
квиток (Т.2, а.с.52).

Наведеним обставинам судом першої
інстанції дано правильну юридичну
оцінку, оскільки такими стверджується
неналежне виконання позивачем
службових обов'язків та зловживання
спиртними напоями, через що на нього
накладалися дисциплінарні стягнення і
застосовувалися заходи громадського
впливу. На підставі наведеного
керівництво органу внутрішніх справ
прийшло до обґрунтованого висновку про
невідповідність ОСОБА_4 займаній
посаді та звільнення останнього зі
служби.

Також під час розгляду справи судами не
встановлено будь-яких порушень закону
під час звільнення позивача з органів
внутрішніх справ, а представленими
відповідачами доказами стверджується
правомірність їхніх дій під час
звільнення позивача.

Про факт звільнення зі служби ОСОБА_1
було достовірно відомо, останній
протягом тривалого часу дії
відповідачів не оскаржував і заходів
для поновлення на службі не вживав.

В частині доводів апелянта про
фальсифікацію відповідачами наказу
про звільнення позивача зі служби
колегія суддів вважає, що такі
обставини не знайшли свого
підтвердження в суді та спростовуються
наявними матеріалами справи. Зокрема,
виявлені неточності у витягах наказу №
16 л/с від 24.01.1985р. зумовлені недоліками
при перекладі наказу, перейменуванням
відділу внутрішніх справ, де проходив
службу позивач (Т.1, а.с.13; Т.2, а.с.27).

Під час розгляду справи вказані
неточності були судом першої інстанції
досліджені та правильно розцінені як
недоліки в організації роботи кадрової
служби відповідача, що не спростовує
факт звільнення ОСОБА_1 зі служби з
органів внутрішніх справ в січні 1985
року.

Оскільки в наведеній частині дії
відповідачів є правомірними та
відповідають вимогам закону, останніми
не завдано будь-якої шкоди позивача,
через що позовні вимоги про
відшкодування шкоди є безпідставними.

16.11.2005р. позивач звернувся із заявою про
повторний прийом на службу в органи
внутрішніх справ; по вказаній заяві
проведено службову перевірку на
підставі матеріалів його архівної
справи і складено відповідний висновок
про відмову в повторному прийомі на
службу через неналежне виконання
функціональних обов'язків, порушення
службової дисципліни, а також
досягнення граничного віку
перебування на службі. Результати
перевірки доведені до відома позивача
листом від 31.01.2006р. (Т.2, а.с.53, 54).

Наведені дії відповідачів
відповідають вимогам п.п.7, 8 Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР,
якими встановлено граничний вік
перебування особи середнього
начальницького складу на службі (45
років); факти неналежного виконання
позивачем своїх обов'язків під час
служби в органах внутрішніх справ
підтверджуються наведеними доказами,
через що підстави для задоволення
позовних вимог в цій частині також є
відсутніми.

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Таким чином, колегія суддів приходить
до переконливого висновку про те, що
заявлений позов не підлягає до
задоволення з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 06.05.2010р. в
адміністративній справі № 2а-8147/09/1370
залишити без задоволення, а вказану
постанову суду -без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя Шавель Р.М.Судді Нос
С.П. Каралюс В.М.