Справа № 806/6854/13-а
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"13" січня 2014 р.
Справа № 806/6854/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Охрімчук І.Г.

суддів:
Зарудяної Л.О.

Кузьменко Л.В.

при секретарі
Зеліковій О.В.

за участю сторін:

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Новогуйвинського виробничого житлово
ремонтно-експлуатаційного
комунального підприємства на
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "08"
листопада 2013 р. у справі за позовом
Новогуйвинського виробничого житлово
ремонтно-експлуатаційного
комунального підприємства до
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення

ВСТАНОВИВ:

Новогуйвенське виробничо житлово
ремонтно-експлуатаційне комунальне
підприємство (далі позивач,
Новогуйвинське ВЖРЕКП) звернулось до
суду з позовом, у якому просило визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення - рішення № 000140224 від
01.10.2013 року.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 08.11.2013 року
у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судом
першої інстанції рішенням, позивач
подав апеляційну скаргу. В своїй
апеляційній скарзі позивач
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
08.11.2013 року та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог. Вимоги
апеляційної скарги обґрунтовує тим, що
не погоджується з податковими
зобов'язаннями, нарахованими
зазначеним податковим повідомленням -
рішенням та вважає їх необґрунтованими
і такими, що протирічать чинному
законодавству. Оскільки ним правомірно
віднесено до складу податкового
кредиту з податку на додану вартість за
липень 2013 року суму, визначену в
податковій накладній № 1438 від 21.11.2012
року, яка була виписана -КП
"Житомирводоканал". При цьому зазначає,
що Новогуйвинським ВЖРЕКП у додатку 8
декларації (заява про відмову
постачальника надати податкову
накладну (порушення ним порядку
заповнення та/або порядку реєстрації в
Єдиному реєстрі податкових накладних))
з податку на додану вартість за липень
2013 включено податкову накладну №1438 від
21.12.2012 р. виписану КП "Житомирводоканал"
на суму ПДВ 21138,94 грн., не зареєстровану
в ЄРПН. Податковий орган вважає, що
платником надано копію податкової
накладної на суму 31438,00 грн. від 21.11.2012
року, що не є підтвердженням
податкового кредиту, оскільки її дата
не співпадає з датою, вказаною у
додатку 8 декларації. Позивач вважає, що
в підрахунках в додатку №8 помилки не
було, а арифметична помилка не є
підставою для зменшення податкового
кредиту за липень 2013 року у сумі 21139,00
грн.

Відповідач з доводами апеляційної
скарги позивача не погодився і вважає,
що у позові відмовлено правильно на
підставі того, що податкове
повідомлення - рішення від 01.10.2013 року №
000140224, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 21139,00 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 5285,00 грн., прийнято
правомірно, на законних висновках акту
перевірки від 16.09.2013 року № 612/22-4. Так,
перевіркою було виявлено, що позивачем
у додатку 8 декларації (Заява про
відмову постачальника надати
податкову накладну (порушення ним
порядку заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних) включено до
реєстру отриманих податкових
накладних за липень 2013 року за
порядковим номером 1438 податкову
накладну від 21.12.2012 року, отриману від
КП "Житомирводоканал", на суму ПДВ 21139,00
грн., яка не зареєстрована в Єдиному
реєстрі податкових накладних, чим
завищено суму дозволеного податкового
кредиту за липень 2013 року на суму 21139,00
грн. Платником надано копію податкової
накладної №1438 від 21.11.12 року, що не є
підтвердженням податкового кредиту,
оскільки дата виписки не співпадає з
датою, вказаною у додатку 8 декларації.
Іншими первинними документами сплату
суми ПДВ платником податків до додатку
8 додано не було.

Обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
та матеріального права при прийнятті
оскаржуваної постанови, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про те, що апеляційна скарга позивача
не підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

Житомирською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області проведено камеральну
перевірку декларації з податку на
додану вартість задекларованих
Новогуйвинським ВЖРЕКП, поданої за
липень місяць 2013 року від 16.08.2013 року .
За результатами перевірки складено акт
№ 612/22-4 від 16.09.2013 року. В результаті
камеральної перевірки встановлено, що
платником Новогуйвинським ВЖРЕКП при
заповненні податкової декларації з ПДВ
включено до податкового кредиту за
липень 2013 року дані податкової
накладної, відображеної у додатку 8 до
декларації з ПДВ, яка не зареєстрована
в Єдиному реєстрі податкових накладних
та не підтверджена первинними
документами, в результаті чого
платником занижено податок на додану
вартість за липень 2013 року на суму 21139,00
грн.

На підставі вказаного акту перевірки
Житомирською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області прийнято податкове
повідомлення-рішення № 000140224 від 01.10.2013
року, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 26424,00 грн.
(21139,00 грн. основного платежу, 5285,00 грн.
штрафні (фінансові) санкції).

Перевіряючи оспорюване податкове
повідомлення - рішення на
відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС
України, суд зважає на слідуюче.

Податковий кредит, згідно із
підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України - сума на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу. Порядок формування
податкового кредиту, підстави його
виникнення та порядок визначення сум
податку на додану вартість, що
підлягають відшкодуванню з Державного
бюджету України, визначено статтею 198
Податкового кодексу України.

Згідно із приписами пункту 198.6 цієї
статті Податкового кодексу України (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, далі -
Податковий кодекс України), не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового
кодексу України, платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну.

Абзацом 1, 2, 3 пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України визначено,
що податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття
його податкової накладної та/або
розрахунку коригування до Єдиного
реєстру податкових накладних є
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі, яка надсилається
протягом операційного дня.

Порядок ведення Єдиного реєстру
податкових накладних встановлюється
Кабінетом Міністрів України. Покупець
має право звіряти дані отриманої
податкової накладної на відповідність
із даними Єдиного реєстру податкових
накладних (абз. 8 п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України).

Згідно із абз. 9 п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України, відсутність факту
реєстрації платником податку -
продавцем товарів/послуг податкових
накладних в Єдиному реєстрі податкових
накладних та/або порушення порядку
заповнення податкової накладної не дає
права покупцю на включення сум податку
на додану вартість до податкового
кредиту та не звільняє продавця від
обов'язку включення суми податку на
додану вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

Пунктом 11 підрозділу 2 розділу XX
Податкового кодексу України визначено,
що реєстрація податкових накладних
платниками податку на додану вартість -
продавцями в Єдиному реєстрі
податкових накладних запроваджується
для платників цього податку, у яких
сума податку на додану вартість в одній
податковій накладній становить: понад 1
мільйон гривень - з 1 січня 2011 року;
понад 500 тисяч гривень - з 1 квітня 2011
року; понад 100 тисяч гривень - з 1 липня
2011 року; понад 10 тисяч гривень - з 1 січня
2012 року.

Згідно із підпунктом 6.1. пункту 6
Порядку заповнення податкової
накладної, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
01.11.2011 року N 1379 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 22
листопада 2011 р. за N 1333/20071, оригінал
податкової накладної надається
покупцю (отримувачу) товарів/послуг на
його вимогу.

Податкова накладна, яка відповідно до
пункту 11 підрозділу 2 розділу XX Кодексу
підлягає реєстрації у Єдиному реєстрі
податкових накладних, надається
покупцю тільки після реєстрації, що
здійснюється в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України. При цьому
у верхній лівій частині податкової
накладної робляться відповідні
відмітки (потрібне виділяється
поміткою "Х").

З аналізу вищезазначених правових норм
випливає, що покупець товару має право
формувати податковий кредит лише на
підставі виданої йому продавцем
належним чином оформленої податкової
накладної, яка у разі встановлення
розміру ПДВ понад 10 тисяч гривень (з 01
січня 2012 року) підлягає обов'язковій
реєстрації продавцем товару в Єдиному
реєстрі податкових накладних.

Зі змісту положень п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України, зокрема
абз. 9 цього пункту, слідує, що
відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
позбавляє покупця права на віднесення
сум податку на додану вартість до
податкового кредиту.

Аналогічні приписи містить пп. 6.3 п. 6
Порядку заповнення податкової
накладної, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
01.11.2011 року N 1379 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 22
листопада 2011 р. за N 1333/20071.

Отже, покупець, який не бажає настання
для себе наслідків передбачених абз. 9
п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України, має право, згідно із абз. 8 п.
201.10 ст. 201 Податкового кодексу України,
звіряти дані отриманої податкової
накладної на відповідність із даними
Єдиного реєстру податкових накладних.

Окрім цього, абзацом 11 та 12 пункту 201.10
статті 201 Податкового кодексу України
передбачено, що у разі відмови продавця
товарів/послуг надати податкову
накладну або в разі порушення ним
порядку її заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі покупець
таких товарів/послуг має право додати
до податкової декларації за звітний
податковий період заяву із скаргою на
такого постачальника, яка є підставою
для включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Надходження такої заяви із скаргою є
підставою для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки зазначеного продавця для
з'ясування достовірності та повноти
нарахування ним зобов'язань з податку
за такою операцією.

Судом безспірно встановлено, що
Новогуйвинським ВЖРЕКП подано до
податкового органу податкову
декларацію з податку на додану
вартість за липень 2013 року з додатком 8
декларації (Заява про відмову
постачальника надати податкову
накладну (порушення ним порядку
заповнення та/або порядку реєстрації в
Єдиному реєстрі податкових накладних))
у якій заявлено про порушення
продавцем порядку заповнення та /або
порядку реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних, в тому числі КП
"Житомирводоканал", податкова накладна
№1438 від 21.12.2012 року на суму ПДВ 21138,94 грн.
Вказана податкова накладна, в якій
сума податку на додану вартість
становить понад 10 тисяч гривень, видана
КП "Житомирводоканал" без її реєстрації
контрагентом позивача у Єдиному
реєстрі податкових накладних.
Позивачем також додано до податкової
накладної платіжні доручення про
сплату сум ПДВ, але вони не підтвердили
сплату всієї суми зазначеного податку.

Разом з тим платником до податкового
органу та до суду подано копію
податкової накладної №1438 від 21.11.2012
року, що не є підтвердженням
правомірності формування податкового
кредиту, оскільки дати виписки не
співпадають з датою вказаною у додатку
8 декларації.

Дана обставина представником позивача
в судовому засіданні не
заперечувалась.

За таких обставин, коли податкова
накладна № 1438 від 21.11.2012 року не була
зареєстрована КП "Житомирводоканал" у
Єдиному реєстрі податкових накладних,
а позивач у додатку 8 декларації
невірно визначив дату її виписки, не
додано всіх розрахункових документів,
що засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням товарів/послуг або
копій первинних документів, що
підтверджують факт отримання таких
товарів/послуг, відповідно до
вищевказаних приписів податкового
законодавства та фактичних обставин
справи позивач не мав права на
включення суми податку на додану
вартість в розмірі 21139,00 грн. до складу
податкового кредиту за липень 2013 року.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції правомірно не прийняв до
уваги посилання представника позивача
на те, що ним було допущено описку при
заповненні додатку 8 до декларації,
оскільки платником до податкового
кредиту липня 2013 року включено
податкову накладну, відображену у
додатку 8 декларації ПДВ, яка
незареєстрована в Єдиному реєстрі
податкових накладних та не
підтверджена первинними документами.
Таким чином правильними є висновки
відповідача про заниження позивачем
податку на додану вартість за липень 2013
року на суму 21139,00 грн.

Із розрахунку нарахування штрафних
санкцій за результатами камеральної
перевірки слідує, що податковий орган
на визначену суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість застосовано до позивача
фінансові санкції у розмірі 5285,00 грн.

Перевіривши правильність нарахування
відповідачем штрафних (фінансових)
санкцій за порушення податкового
законодавства, суд першої інстанції
правильно визначив, що застосування до
позивача фінансових санкцій за липень
2013 року в розмірі 5285,00 грн. (50 % від 13171,00)
повністю відповідає вимогам п.123.1 ст.123
Податкового кодексу України.

З огляду на зазначене, податкове
повідомлення - рішення Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного Управління
Міндоходів у Житомирській області від 1
жовтня 2013 року № 000140224 про збільшення
позивачу грошового зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі
26424,00 грн. (21139,00 грн. основного платежу,
5285,00 грн. штрафні (фінансові) санкції) є
правомірним, підстави для його
скасування були відсутні.

На підставі викладеного, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що позивачу слід відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без зміни, якщо визнає,
що суди першої інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З урахуванням наведеного, постанова
суду першої інстанції у даній справі є
обґрунтованою та законною, а тому її
слід залишити без змін, доводи позивача
є не переконливими, спростовуються
наведеним вище та відповідно, не можуть
бути підставою для скасування
постанови суду, а тому апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Новогуйвинського
виробничого житлово
ремонтно-експлуатаційного
комунального підприємства залишити
без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "08"
листопада 2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
І.Г. Охрімчук

судді: (підпис)
Л.О. Зарудяна

(підпис)
Л.В. Кузьменко

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення
виготовлено "14" січня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Новогуйвинське
виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне комунальне
підприємство вул. 9-ої
П'ятирічки,15,смт.Новогуйвинське,Житоми
рський район, Житомирська область,12441

3- відповідачу/відповідачам:
Житомирська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014