Справа № 801/1176/13-а
Суддя: Суворова С.В.
Дата ухвалення: 2013-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 грудня 2013 р. Справа №801/1176/13-а

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Суворової С.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України у Красноперекопському районі
АР Крим,

про визнання протиправними та
скасування вимог,

Суть спору: У провадженні Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим знаходиться
адміністративна справа за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
Красноперекопському районі АР Крим,
про визнання протиправною та
скасування вимоги № Ф-10 від 14 січня 2013
року, № Ф-447 від 03 січня 2013 року, № Ф-495
від 31 липня 2011 року.

Позов обґрунтований тим, що УПФУ у
Красноперекопському районі АР Крим в
порушення норм Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» винесені
вимоги про сплату боргу від 2013 року, 2011
року.

З урахуванням неявки сторін,
відповідно до вимог статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з ч.6 ст.128 КАС України, якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності
потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем,
що підтверджується Свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної особи
(а.с.7) та перебуває на обліку в УПФУ у
Красноперекопському районі АР Крим.

Актом №1 про ненадання в строки,
передбачені законодавством «Звіту про
суми нарахованого доходу
застрахованих осіб та суми
нарахованого єдиного внеску, а також
про суми донарахованого єдиного
внеску, зі звіркою з даними ДПІ за 2011
рік (у зв'язку з ново виявленими
обставинами) від 14.01.2013 року
відповідачем донараховано ФОП ОСОБА_1
суму єдиного внеску, що підлягає сплаті
в розмірі 1 978,95 грн. за період з січня по
червень 2011 року.

Донарахування єдиного внеску
здійснено УПФУ в Красноперекопському
районі АР Крим на підставі п.1.4 ст.4, п.2.1
ст.6, п.1.3 ст.7, п.3 ст.9, п.2 ст.12 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№2464-IV, п.4.9 ст.4 та пп.4.6.1 Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України № 21-5 від 27.09.2010 року (а.с.14).

Актом №3 про ненадання «Звіту про суми
нарахованого доходу застрахованих
осіб та сумах нарахованих внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за 2010 рік та сумах
донарахованого внеску від 10.05.2011 року
ФОП ОСОБА_1 донараховано суму
страхового внеску в розмірі 968,34 грн. за
3,4 квартал 2010 року, розмір доплати
складає - 878,34 грн. (а.с.15).

На підставі зазначених актів
відповідачем складені вимоги про
сплату боргу:

- №Ф-10 від 14.01.2013 року на суму
недоїмки - 1978,95 грн., штрафних санкцій -
621,64 грн. (а.с.11); нарахування штрафних
санкцій здійснено згідно Рішення №647
від 17.07.2012 року на суму 170,00 грн. (а.с.52) та
№648 від 17.07.2012 року на суму 451,64 грн.
(а.с.53);

- №Ф-447 від 03.01.2013 року на суму
недоїмки - 3010,94 грн., штрафних санкцій -
621,64 грн. (а.с.12);

- №Ф-495 від 31.07.2011 року на суму
недоїмки 878,34 грн. (а.с.13).

Вказані акти, рішення та вимоги про
сплату богу були направлені
відповідачем на адресу ФОП ОСОБА_1 та
отримані нею у січні 2013 року (а.с.55, 56).

Вимога №Ф-495 від 31.07.2011 року та акт №3
від 10.05.2011 року направлені УПФУ у
Красноперекопському районі АР Крим
11.01.2013 року (а.с.56)

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 1
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» (далі -
Закон №2464) єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 4 Закону №2464 платниками єдиного
внеску є фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності.

Згідно підпункту 3 частини першої
статті 7 та частини одинадцятої статті 8
Закону №2464 фізичні особи-підприємці,
які обрали спрощену систему
оподаткування, нараховують єдиний
внесок у розмірі 34,7 відсотка на суми,
самостійно визначені, але не більше
максимальної величини бази
нарахування єдиного внеску,
встановленої цим Законом. При цьому
сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску.

Законом України від 07.07.11р. № 3609-VІ «Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деяких інших законодавчих
актів України щодо вдосконалення
окремих норм Податкового кодексу
України» статтю 4 Закону № 2464 доповнено
частиною четвертою такого змісту:
«Особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування». Зазначений
Закон набрав чинності 06 серпня 2011 року.

Таким чином, стаття 4 Закону № 2464 в
редакції, яка діє з 06 серпня 2011 року,
виключає з числа платників єдиного
соціального внеску фізичних осіб -
підприємців, які є пенсіонерами за
віком або інвалідами та отримують
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

В матеріалах справи міститься довідка
МСЕК № 050089 від 01.04.2010 року (а.с.9),
відповідно до якої ОСОБА_1 встановлена
ІІI група інвалідності безстроково та
пенсійне посвідчення, з якого
вбачається, що позивачу з 01.04.2006 року
призначено пенсію по інвалідності
(а.с.16).

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно приписів частини 4 статті 25
Закону №2464 територіальний орган
пенсійного фонду у порядку, за формою і
в за формою і в строки, встановлені
Пенсійним фондом за погодженням з
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно підпункту б пункту 8.2 Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженою
Постановою Правління пенсійного фонду
України № 21-1 від 19 грудня 2003 року
(зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 16 січня 2004 року за N 64/8663) органи
пенсійного фонду надсилають
страхувальникам вимогу про сплату
недоїмки у разі, якщо страхувальник має
на кінець звітного базового періоду
недоїмку зі сплати страхових внесків. В
такому випадку вимога формується на
підставі даних особових рахунків
платників на всю суму боргу та
надсилається протягом п'яти робочих
днів, наступних за звітним базовим
періодом.

З наведеного вище виходить, що в
особовому рахунку позивача
відповідачем безпідставно відображено
нарахування єдиного соціального
внеску в сумі 2600,59 грн., 858,34 грн. за 3,4
квартал 2010 року рік, за період з січня
по червень 2012 року, що свідчить про
відсутність підстав для формування
відповідачем вимог, оскільки обов'язок
зі сплати внеску у позивача відсутній.

Крім того, Постановою Окружного
адміністративного суду від 12.11.2012 року
у справі №2а-10436/12/0170/28 за позовом УПФУ у
Красноперекопському районі АР Крим до
ФОП ОСОБА_1, про стягнення
заборгованості в сумі 3 010,94 грн. за 2011
рік на підставі акту №43 від 19.04.2012 року
про ненадання в строки встановлені
законодавством «Звіту про суми
нарахованого доходу застрахованих
осіб та суми нарахованого єдиного
внеску», а також щодо суми
донарахованого єдиного внеску, по
звірці з даними ДПА за 2011 рік у
задоволенні позову відмовлено (а.с.30-31).

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 05.03.2013 року у справі №2а-10436/12/0170/28
Постанову Окружного адміністративного
суду АР Крим від 12.11.2012 року залишено
без змін (а.с.32-34).

Згідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказується при
розгляді інших справ, у яких беруть
учать ті самі особи, або щодо якої
встановлено ці обставини.

Перевіряючи рішення суб'єкта владних
повноважень, адміністративний суд у
справі щодо їх оскарження на підставі
ч.3 ст.2 КАС України перевіряє чи
прийнято (вчинено) воно:

1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження
надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи всім формам
дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь
у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно із статтею 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі.

Статтею 71 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Згідно зі статтею 86 цього Кодексу, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Таким чином, на підставі
вищевикладеного суд приходить до
висновку про наявність правових
підстав для скасування вимог про
сплату боргу № Ф-10 від 14 січня 2013 року,
№ Ф-447 від 03 січня 2013 року, № Ф-495 від 31
липня 2011 року.

Суд зазначає, що у позові ФОП ОСОБА_1
також заявлена вимога про поновлення
пропущеного строку для звернення з
позовом до суду, однак з матеріалів
справи вбачається, що позивачем подано
вказаний позов у межах строку
передбаченого ч.5 ст.99 КАС України.

Згідно до ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
який звільнений від сплати судового
збору, то судові витрати з іншої
сторони не стягуються, а тому вимоги
позивача в цій частині не підлягають
задоволенню.

Керуючись статтями 94, 160-163, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Визнати протиправними та скасувати
вимоги УПФУ у Красноперекопському
районі АР Крим:

- №Ф-10 від 14.01.2013 року на суму 2 600,59 грн., у
т.ч. недоїмка - 1978,95 грн., штрафні санкції
- 621,64 грн.;

-№Ф-447 від 03.01.2013 року на суму 3 632,58 грн., у
т.ч. недоїмка - 3010,94 грн., штрафних
санкцій - 621,64 грн.;

- №Ф-495 від 31.07.2011 року на суму недоїмки
878,34 грн.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
адреса реєстрації: АДРЕСА_2) суму
сплаченого судового збору 34,41 грн.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частин
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів від дня отримання постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення строку, з якого суб'єкт
владних повноважень може отримати
копію постанови суду.

Суддя Суворова С.В.