Справа № 872/6515/13
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2013-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2013 р. справа № 804/1723/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Уханенка С.А.

суддів:
Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "РИТМ 120" на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
лютого 2013 року по справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "РИТМ 120" до Державної
податкової інспекції в Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби про скасування
податкових повідомлень-рішень , -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю "РИТМ 120" звернулося з
позовом до суду, в якому просило
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 05.10.2012
року Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби,
яким товариству зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 3 205 523,00 грн.
за 6 місяців 2012 року; скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 05.10.2012 року Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби, яким товариству
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
у розмірі 2 400,00 грн. (1 600,00 грн. за
основним платежем, 800,00 грн. за
штрафними санкціями).

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
лютого 2013 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
позивач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, просить скасувати
оскаржувану постанову та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
посадовими особами ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області ДПС проведена позапланова
невиїзна перевірка ТОВ "РИТМ 120" з
питань достовірності формування
товариством залишку від'ємного
значення суми податку на додану
вартість по декларації за червень 2012
року, за результатами якої складено акт
№ 2302/152/3318109 від 11.09.2012 року.

На підставі акту перевірки № 2302/152/3318109
від 11.09.2012 року податковим органом були
винесені податкові
повідомлення-рішення № від 05.10.2012
року, яким товариству зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 3 205 523,00 грн.
за 6 місяців 2012 року та № від
05.10.2012 року, яким товариству збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем податок на додану вартість у
розмірі 2 400,00 грн. (1 600,00 грн. за
основним платежем, 800,00 грн. за
штрафними санкціями).

За наслідками оскарження позивачем цих
рішень в адміністративному порядку
податкові повідомлення-рішення
залишені без змін.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що завищення залишку від'ємного
значення в податковій декларації з ПДВ
за червень 2012 року фактично є наслідком
заниження суми бюджетного
відшкодування за липень 2007 року.

Суд апеляційної інстанції не може
погодитися з такими висновками з
огляду на наступне.

Так, в акті перевірки встановлені
наступні порушення: п.200.1, п.200.2, п.200.3,
абзацу "б" п.200.4 ст.200, п.102.5 ст.102
Податкового кодексу України, ТОВ "РИТМ
120" завищено залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (рядок 24
декларації) за червень 2012 року на суму 3
205 523,00 грн.; в порушення п.200.2 ст.200
Податкового кодексу України, ТОВ "РИТМ
120" занижено суму ПДВ за червень 2012 року,
яка підлягає нарахуванню до сплати в
бюджет за підсумками поточного
звітного періоду, з урахуванням
залишку від'ємного значення
попереднього звітного періоду складає
(рядок 25 декларації) 1 600,00 грн.

Суть порушення, за висновками
податкового органу, полягає в тому, що
розмір від'ємного значення податку на
додану вартість в декларації за
червень 2012 року (рядки 21.2, 22, 24) не
відповідає результатам перевірки, у
зв'язку з тим, що в додатку 2 вказаної
декларації товариством відображена
сума від'ємного значення в розмірі 3 205
523, 00 грн., як фактично не сплачена
постачальникам товарів у попередніх
періодах з терміном виникнення квітень
2007 року, тобто із спливом терміну
позовної давності.

Матеріали справи свідчать, що від'ємне
значення об'єкту оподаткування у
розмірі 3 205 523,00 грн. виникло за рахунок
придбання позивачем у квітні 2007 року
нерухомого майна у ВАТ "КИЇВГУМА",
грошові кошти за яке сплачено в сумі 22
700 000,00 грн. та підтверджено податковими
накладними: № 2659/3 від 27.04.2007 року на
суму 9 500 000,00 грн. в тому числі ПДВ 1 583
333,33 грн., № 2656/4 від 27.04.2007 року на суму 7
500 000,00 грн. в тому числі ПДВ 1 250 000,00
грн., № 2659/2 від 27.04.2007 року на суму 5 700
000,00 грн. в тому числі ПДВ 950 000,00 грн.

Таким чином, податковий кредит ТОВ
"РИТМ 120" сформовано в той час, коли
порядок обчислення і сплати податку на
додану вартість регламентувався
Законом України «Про податок на додану
вартість».

Пунктом 1.7. ст. 1 Законом України «Про
податок на додану вартість»
встановлено, що податковий кредит -
сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду.

Відповідно до пп. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону №
168 податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього
Закону, протягом такого звітного
періоду, зокрема, у зв'язку із
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про формування податкового
кредиту у квітні 2007 року у
відповідності до вимог пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7
вказаного Закону, що підтверджується
первинними документами та не
спростовується податковим органом.

Відповідно до пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 вказаного
Закону сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту звітного
податкового періоду. При від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
пп. 7.7.1 цього пункту, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з цього податку, що
виник за попередні податкові періоди (у
тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до закону), а
при його відсутності - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Відповідно до пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону №
168, якщо у наступному податковому
періоді сума, розрахована згідно з пп.
7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення,
то залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту кожного
наступного податкового періоду лише в
частині суми податку фактично
сплаченої отримувачем постачальникам
товарів (послуг) та при імпорті і
включається до розрахунку бюджетного
відшкодування наступного звітного
періоду (абз.1 пп. «б»).

Абзацом 3 пп. «б» пп. 7.7.2 п. 7.7. ст. 7
вищезазначеного Закону (в редакції
Закону № 2275-VI від 20.05.2010 року, що діяла
до 01.01.2011 року) залишок від'ємного
значення після бюджетного
відшкодування відображається у
декларації з податку на додану
вартість окремим рядком та включається
до складу податкового кредиту
починаючи з першого звітного періоду
2011 року.

В декларації з податку на додану
вартість за червень 2012 року позивачем
було включено до рядка « 24» залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду в
розмірі 3 205 523, 00 грн. При цьому оплата
позивачем була фактично проведена
продавцю, що підтверджено відповідними
платіжними дорученнями.

На підставі пп. 7.7.3 п. 7.7 ст. 7 цього ж
Закону платник податку може прийняти
самостійне рішення про зарахування
належної йому повної суми бюджетного
відшкодування зменшення податкових
зобов'язань з цього податку наступних
податкових періодів. Зазначене рішення
відображається платником податку у
податковій декларації, яку він подає за
наслідками звітного періоду, в якому
виникає право на подання заяви про
отримання бюджетного відшкодування
згідно з нормами цієї статті. При
прийнятті такого рішення зазначена
сума не враховується при розрахунку
сум бюджетного відшкодування
наступних податкових періодів.

Згідно з пп. 7.7.4 п. 7.4 ст. 7 Закону № 168
платник податку, який має право на
одержання бюджетного відшкодування та
прийняв рішення про повернення повної
суми бюджетного відшкодування, подає
відповідному податковому органу
податкову декларацію та заяву про
повернення такої повної суми
бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації. При цьому платник податку в
п'ятиденний термін після подання
декларації податковому органу подає
органу Державного казначейства
України копію декларації, з відміткою
податкового органу про її прийняття,
для ведення реєстру податкових
декларацій у розрізі платників. До
декларації додаються розрахунок суми
бюджетного відшкодування, копії
погашених податкових векселів
(податкових розписок), у разі їх
наявності та оригіналів п'ятих
основних аркушів (примірників
декларанта) вантажних митних
декларацій, у разі наявності
експортних операцій. Форма заяви про
відшкодування та форма розрахунку суми
бюджетного відшкодування визначаються
за процедурою, встановленою
центральним податковим органом.

Таким чином, у відповідності до пп. 7.7.3 і
7.7.4 п. 7.7 ст. 7 Закону № 168 платнику
податків надається право обрати один
із способів використання податкового
кредиту - отримати бюджетне
відшкодування або зарахувати належну
йому суму бюджетного відшкодування у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку наступних податкових
періодів.

Проте, податковим органом не було
доведено, що відповідно до податкової
звітності позивача останній
скористався таким правом та звертався
до податкового органу за бюджетним
відшкодуванням цього залишку шляхом
подання відповідної заяви.

Таким чином, колегія суддів вважає
твердження позивача про відсутність
реалізації ним свого права на бюджетне
відшкодування доведеним.

Порядок обчислення і сплати податку на
додану вартість з 01.01.2011 року
регламентується Податковим кодексом
України.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового періоду) та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Пунктом 200.3 цієї ж статті ПК України
встановлено, що при від'ємному значенні
суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1
цієї статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди у (тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а вразі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до п.п. б) п. 200.4 цієї ж норми
залишок від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Таким чином, аналіз зазначених норм дає
змогу дійти висновку, що законодавство
не містить обмежень до порядку
формування складу вказаного залишку
від'ємного значення, в т.ч. і часових
обмежень, за умови, дотримання
платником податків правил формування
податкового кредиту. Таких обмежень не
містить і попереднє законодавство, що
регулювало аналогічні відносини до
01.01.2011 року.

Надаючи оцінку доводам відповідача про
порушення позивачем п. 102.5 ст. 102 ПК
України, суд апеляційної інстанції
зазначає наступне.

Відповідно до п. 102.5 ст. 102 ПК України
заяви про повернення надміру сплачених
грошових зобов'язань або про їх
відшкодування у випадках, передбачених
цим Кодексом, можуть бути подані не
пізніше 1095 дня, що настає за днем
здійснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування.

Тобто, застосування цієї норми можливо
у тому випадку, коли платник має намір
відшкодувати податок на додану
вартість із бюджету, прийняв рішення
про таке відшкодування та звернувся до
податкового органу із заявою в
установленому Кодексом порядку.

Враховуючи, що позивач не заявляв свого
наміру на відшкодування цього податку
із бюджету, відповідного рішення не
приймав та не звертався до відповідача
із необхідною заявою, колегія суддів
дійшла висновку, що відповідачем при
проведенні перевірки безпідставно
застосовані положення п. 102.5 ст. 102 ПК
України, які визначають строки
давності на подання заяви про бюджетне
відшкодування, до показників рядка 26
(залишок від'ємного значення, який
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного періоду) декларації
з податку на додану вартість.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення винесено
відповідачем без урахування всіх
обставин, які мали значення для його
прийняття, тобто необґрунтовано, є
протиправним та підлягає скасуванню.

У зв'язку з протиправністю прийняття
податкового повідомлення-рішення №
від 05.10.2012 року протиправним є і
податкове повідомлення-рішення №
від 05.10.2012 року.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що судом
першої інстанції була надана неналежна
оцінка обставинам справи, що призвело
до неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим постанова суду підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про задоволення позовних
вимог.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "РИТМ 120"
-задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
лютого 2013 року - скасувати.

Позовні вимоги товариства з обмеженою
відповідальністю "РИТМ 120"
задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби №
від 05.10.2012 року, яким товариству
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 3 205 523,00 грн. за 6 місяців 2012
року та № від 05.10.2012 року, яким
товариству збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість у розмірі 2 400,00 грн. (1
600,00 грн. за основним платежем, 800,00 грн.
за штрафними санкціями).

Стягнути на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "РИТМ 120" з
Державного бюджету України суму
судового збору в розмірі 3 441 грн.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з моменту її
виготовлення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова виготовлена
06.01.2014 року.

Головуючий:
С.А. Уханенко

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
Ю.М. Дадим