Справа № 641/11249/13-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 р. Справа № 641/11249/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Комінтернівському районі м.
Харкова на постанову
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 11.11.2013р. по справі №
641/11249/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Комінтернівському районі м.
Харкова

про визнання рішення незаконним та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

18.10.2013 року позивач - ОСОБА_1, звернулась
до Комінтернівського районного суду м.
Харкова з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі м. Харкова, в
якому просила суд визнати дії
відповідача протиправними та
скасувати рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі м. Харкова
від 16.11.2012 року, а також рішення від
22.05.2013 року про відмову в призначені
пенсії за списком № 2 та зобов'язати
відповідача призначити їй пенсію за
списком № 2 , за наявності пільгового
стажу з 07.08.1986 року по 28.02.1993 року,
починаючи з червня 2012 року.

Ухвалою Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 21 жовтня 2013 року
адміністративний позов в частині
позовних вимог щодо призначення пенсії
за списком № 2 , починаючи з 01.06.2012 року
по 17.04.2013 року включно залишено без
розгляду, щодо решти позовних вимог
відкрито скорочене провадження.

За результатами розгляду справи в
порядку скороченого провадження,
постановою Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 11.11.2013
року адміністративний позов ОСОБА_1 -
задоволено.

Скасовано рішення Управління
Пенсійного Фонду України в
Комінтернівському районі м. Харкова
від 16.11.2012 року та рішення Управління
Пенсійного Фонду України в
Комінтернівському районі м. Харкова
від 22.05.2013 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного
Фонду України в Комінтернівському
районі м. Харкова призначити ОСОБА_1
пільгову пенсію за списком № 2,
починаючи з 18.04.2013 року.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної постанови, норм
матеріального та процесуального права,
відповідач просить постанову
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 11.11.2013 року скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач зазначив, що
підтвердження пільгового стажу за
відповідною професією можливе лише при
наявності документів про проведення
атестації робочих місць, у зв'язку з
чим, підтвердити спеціальний стаж
позивача з 07.08.1986 року по 28.02.1988 року за
професією металізатора - вакуумника
цеху 08, з 01.03.1988 року по 21.08.1992 року -
металізатора "сборочногоцеха"
неможливо.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС
України, апеляційна скарга
розглядається в порядку письмового
провадження.

Відповідно ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що відповідно до рішення УПФ
України в Комінтернівському районі м.
Харкова від 16.11.2012 року та згідно з
витягом з рішення УПФ України в
Комінтернівському районі м. Харкова
від 22.05.2013 року, позивачу відмовлено у
призначенні пенсії за віком (список №
2), оскільки з поданих документів не
можливо визначити виробництво в якому
працювала ОСОБА_1 за професією
металізатора.

Позивач - ОСОБА_1, в період часу з 10.03.1986
року по 11.06.1993 року працювала на
Харківському заводі "Радіодеталь" на
посадах:

- з 10.03.1986 року по 06.08.1986 року - учениця
паяльщика радіодеталей;

- з 07.08.1986 року по 28.02.1988 року -
металізатор - вакумник другого
шкідливого розряду, цеху 08; - з 01.03.1988
року - була переведена на нові умови
оплати праці металізатором другого
шкідливого розряду ( шкідливість 8%)
збірного цеху де й працювала до 28.02.1993
року включно;

- з 01.03.1993 року по 11.06.1993 року монтажником
радіоелектронной апаратури та
приладів, другого розряду , шкідливість
8%., збірного цеху, що підтверджується
копією трудової книжки та архівною
довідкою.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що пільговий ОСОБА_1
підтверджено належними первинними
документами, а тому посилання
відповідачів на відсутність підстав
для включення до стажу роботи, що дає
право на призначення позивачу пенсії
на пільгових умовах, є
необґрунтованими.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку про наявність підстав
для визнання протиправними та
скасування рішення Управління
Пенсійного Фонду України в
Комінтернівському районі м. Харкова
від 16.11.2012 року та рішення Управління
Пенсійного Фонду України в
Комінтернівському районі м. Харкова
від 22.05.2013 року.

Колегія суддів частково погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, враховуючи наступне.

Як свідчать матеріали справи, позивач
звернувся до суду з позовом 18.10.2013 року
із вимогами, зокрема, про скасування
рішення Управління Пенсійного Фонду
України в Комінтернівському районі м.
Харкова від 16.11.2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав
людини також свідчить про те, що право
на звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків на звернення до
суду за захистом порушених прав (справа
"Стаббігс на інші проти
Великобританії", справа "Девеер проти
Бельгії").

Згідно ч. 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

З наведених вище приписів КАС України
випливає, що адміністративний позов
може бути поданий у межах строку
звернення до адміністративного суду
визначеного цим Кодексом або іншими
законами, який обчислюється з моменту
коли позивач дізнався або повинен був
дізнатися про порушення своїх прав.

З матеріалів справи вбачається, що
після прийняття оскаржуваного
позивачем рішення від 16.11.2012 року, щодо
відмови у призначенні пенсії на
пільгових умовах, ОСОБА_1 06.02.2013 року
повторно звернулась до відповідача із
заявою про призначення пенсії.

Тобто, станом на 06.02.2013 року ОСОБА_1 була
обізнана про існування рішення
Управління Пенсійного Фонду України в
Комінтернівському районі м. Харкова
від 16.11.2012 року про відмову у
призначенні пенсії на пільгових мовах
та мала змогу звернутись до суду з
адміністративним позовом про захист
свого порушеного права.

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

При цьому, в силу приписів ч. 4 ст. 11 КАС
України, суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи.

Однак, позивачем ні до суду першої
інстанції, ні до суду апеляційної
інстанції не надано доказів поважності
пропуску строку для звернення до
адміністративного суду з позовом щодо
скасування рішення відповідача від
16.11.2012 року про відмову у призначенні
пенсії на пільгових умовах.

Згідно ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Згідно п. 9 частини 1 статті 155 КАС
України, суд своєю ухвалою залишає
позов без розгляду, якщо позовну заяву
подано з пропущенням встановленого
законом строку звернення до
адміністративного суду і суд не
знайшов підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

Суд першої інстанції уваги на
пропущення позивачем строку звернення
до суду з вимогами щодо скасування
рішення управління Пенсійного фонду
України в Комінтернівському районі м.
Харкова від 16.11.2012 року не звернув і,
незважаючи на пропуск позивачем такого
строку, справу в порушення вимог статей
100, 155 КАС України помилково розглянув
справу по суті позовних вимог з
прийняттям відповідного рішення.

Згідно частини 1 статті 203 КАС України
постанова або ухвала суду першої
інстанції скасовується в апеляційному
порядку і позовна заява залишається
без розгляду або провадження у справі
закривається з підстав, встановлених
відповідно статтями 155 та 157 цього
Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що постанова Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 11.11.2013
року в частині задоволення позовних
вимог про скасування рішення
управління Пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі м. Харкова
від 16.11.2012 року підлягає скасуванню, а
позовні вимоги в цій частині -
залишенню без розгляду, у зв'язку з
пропуском строку звернення до суду.

Переглянувши рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог про скасування рішення
управління Пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі м. Харкова
від 22.05.2013 року та зобов'язання
відповідача призначити ОСОБА_1
пільгову пенсію за списком № 2,
починаючи з 18.04.2013 року, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 Перехідних положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком N 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком N 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України , та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
особам, зазначеним в абзаці першому
цього пункту, пенсії призначаються за
нормами цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
"Про пенсійне забезпечення"
забезпечення; особам, які працювали на
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці та мали або матимуть
право на пенсію відповідно до статті
100 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", пенсії призначаються за
нормами цього Закону, виходячи з вимог
віку та стажу, встановлених раніше
діючим законодавством.

В ст. 100 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" передбачено, що особам,
які працювали до введення в дію цього
Закону на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, передбачених
раніше діючим законодавством, пенсії
за віком призначаються особам, які
мають на день введення в дію цього
Закону повний стаж на зазначених
роботах, що давав право на пенсію на
пільгових умовах, пенсії в розмірах,
передбачених цим Законом,
призначаються відповідно до вимог за
віком і стажем, встановлених раніше
діючим законодавством.

Згідно п. "б" ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" N 1788-XII від 05.11.1991
року на пільгових умовах мають право на
пенсію за віком, незалежно від місця
останньої роботи працівники, зайняті
повний робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком N 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах; жінки - після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з шкідливими і
важкими умовами праці, пенсії на
пільгових умовах призначаються із
зменшенням віку, передбаченого статтею
12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6
місяців такої роботи чоловікам і за
кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Працівникам інших виробництв, професій
та посад дострокові пенсії залежно від
умов праці (але не раніш як після
досягнення 55 років чоловіками і 50 років
жінками) можуть встановлюватися за
результатами атестації робочих місць
за рахунок коштів підприємств та
організацій, призначених на оплату
праці, які перераховуються до
Пенсійного фонду України на виплату
пенсій до досягнення працівником
пенсійного віку, передбаченого статтею
12 цього Закону.

Порядок пенсійного забезпечення осіб,
які працювали до введення в дію цього
Закону на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, передбачених
законодавством, що діяло раніше,
визначається статтею 100 даного Закону.

Згідно Порядку застосування Списків №
1 і № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників при обчислені стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики 18.11.2005 № 383 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 01.12.2005 року, при
визначенні права на пенсію за віком, на
пільгових умовах, застосовуються
Списки, що чинні на період роботи особи.

Відповідно до постанови Верховної Ради
України № 1931-XII від 06.12.1992 року "Про
порядок введення в дію Закону України
"Про пенсійне забезпечення" - до
затвердження Кабінетом Міністрів
України Списків виробництв, робіт,
професій посад і показників, що дають
право на пільгове пенсійне
забезпечення, діяли відповідні Списки,
затверджені постановою Ради Міністрів
СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173.

Посади, що займала позивач, а саме -
металізатор та металізатор-вакумник,
передбачені Списком № 2 розділу XV
Спискам виробництв, цехів та посад,
робота на яких надає право на державну
пенсію на пільгових умовах та у
пільгових розмірах, затвердженим
Постановою Ради Міністрів СРСР від
22.08.1956 р. № 1173, а саме, п. 5 "Виробництво
покриття металів гальванічним
способом".

У відповідності до вимог ст. 62 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" та
ст.24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. Порядок підтвердження наявного
трудового стажу при відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній встановлюється Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників затвердженої наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України від 29.07.93 року N 58,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110,
трудова книжка є основним документом
про трудову діяльність працівника. За
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами. За відсутності трудової
книжки, а також у тих випадках, коли в
трудовій книжці відсутні необхідні
записи або містяться неправильні чи
неточні записи про періоди роботи, для
підтвердження трудового стажу
приймаються довідки, виписки із
наказів, особові рахунки і відомості на
видачу заробітної плати, посвідчення,
характеристики, письмові трудові
договори і угоди з відмітками про їх
виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи. У
тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсії на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 серпня 1993 року № 637 зазначено, що
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. За
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами. У разі коли документи про
трудовий стаж не збереглися,
підтвердження трудового стажу
здійснюється органами Пенсійного
фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 20 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів в ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 у
тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсії на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників. У довідці має бути
вказано: періоди роботи, що
зараховуються до спеціального стажу;
професія або посада; характер
виконуваної роботи; розділ, підрозділ,
пункт, найменування списків або їх
номери, куди включається цей період
роботи; первинні документи за час
виконання роботи, на підставі яких
видана зазначена довідка.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що
довідки мають надаватися у разі, коли
взагалі відсутні відомості в трудовій
книжці про роботу особи у спірний
період, що визначає її право на
пільгову пенсію.

З трудової книжки ОСОБА_1 встановлено,
що у період з 07.08.1986 року по 28.02.1993 року
позивач працювала на Харківському
заводі "Радіодеталь" за професією
металізатора-вакуумника 2 шкідливого
розряду цеху № 8 та металізатора
сборчого цеху (шкідливість 8%), що також
підтверджується наявними в матеріалах
справи архівними довідками (а.с. 20-21, 30,
31, 36-37, ).

Таким чином, судом першої інстанції
обґрунтовано встановлено, що трудовою
книжкою ОСОБА_1 підтверджено факт
роботи позивача за період з 07.08.1986 року
по 28.02.1993 року у Харківському заводі
"Радіодеталь" на посадах
металізатора-вакуумника 2 шкідливого
розряду цеху № 8 та металізатора
сборчого цеху.

Пунктом 11 Порядку підтвердження
періодів роботи, що зараховуються до
трудового стажу для призначення пенсії
на пільгових умовах або за вислугу
років, затвердженого постановою
Правління ПФУ від 10 листопада 2006 року №
18-1 передбачено, що для підтвердженню
стажу роботи заявник подає до
управління ПФУ за місцем проживання: 1)
заяву про підтвердження стажу роботи; 2)
довідку з Єдиного державного реєстру
юридичних осі та фізичних
ос-підприємців; 3) трудову книжку; 4)
документи, видані архівними установами
зокрема: довідку про заробітну плату,
копії документів про проведення
атестації робочих місць, копії
документів про переведення на іншу
роботу, надання відпусток без
збереженню заробітної плати ( у разі
відсутності - довідка про їх
відсутність).

Посилання відповідача, в якості
обґрунтування підстави відмови у
призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових
умовах за Списком № 2, на те, що
позивачем не було надано до управління
документів про проведення атестації
робочих місць на Харківському заводі
"Радіодеталь", колегія суддів не
приймає, враховуючи наступне.

Пунктом 12 Порядку підтвердження
періодів роботи, що зараховуються до
трудового стажу для призначення пенсії
на пільгових умовах або за вислугу
років визначено, що управління ПФУ в
містах, Головні управління ПФУ надають
заявникам допомогу у зборі документів,
а п. 7 Порядку встановлено, що комісія з
питань підтвердження стажу роботи на
посадах, що дають право на призначення
пенсії на пільгових умовах або за
вислугу років для виконання покладених
на неї завдань має право отримувати від
заінтересованих осіб інформацію,
необхідну для підтвердження стажу
роботи, у встановленому порядку.

Згідно з п. 2, п. 4 Порядку, проведення
атестації робочих місць за умовами
праці, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 01.08.92 N 442
основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації прав
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове пенсійне забезпечення, пільги
та компенсації за роботу у
несприятливих умовах. Атестація
проводиться в строки, передбачені
колективним договором, але не рідше
одного разу на 5 років.

Зазначена постанова набула чинності з
21.08.92. Це означає, що при призначенні
пенсії за віком на пільгових умовах для
зарахування до стажу, який дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
певного 5-річного періоду роботи зі
шкідливими і важкими умовами праці
після 21.08.92, відповідне право впродовж
цього періоду повинне бути
підтверджене за результатами
атестації. ( п. 4.1, п. 4.3 Порядку
застосування Списків №1 і №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики від 18.11.2005р. №383).

Відповідно до п. 4.3 Порядку № 383 у разі
підтвердження права на пенсію за віком
на пільгових умовах за результатами
атестації, вперше проведеної до 21.08.97
(впродовж 5 років після введення в дію
Порядку проведення атестації робочих
місць), до стажу, який дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
зараховується весь період роботи на
даному підприємстві у виробництвах,
передбачених Списками, тобто період
роботи із шкідливими умовами праці, до
дати видання наказу на підприємстві
про результати проведення атестації та
період роботи впродовж наступних 5
років з урахуванням пункту 4.2 цього
Порядку.

Згідно з п. п. 4.1, 4.3, 4.5 Порядку
застосування Списків № 1 та № 2
виробництв робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженому
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України № 383 від
18.11.2005 року при призначенні пенсії за
віком на пільгових умовах для
зарахування стажу, який дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
певного 5 - річного періоду роботи зі
шкідливими і важкими умовами праці
після 21 серпня 1992 року відповідне право
впродовж цього періоду має бути
підтверджене за результатами
атестації. У разі підтвердження цього
права за результатами атестації,
вперше проведеної до 21 серпня 1997 року,
до стажу, який дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах,
зараховується весь період роботи із
шкідливими умовами праці, тобто період
роботи до дати видання наказу на
підприємстві про результати
проведеної атестації та період
впродовж наступних п'яти років за
умови, якщо впродовж цього часу на
даному підприємстві не змінювалися
докорінно умови та характер праці. Якщо
атестація з 21 серпня 1992 року не
проводилася до пільгового стажу
зараховується лише період роботи із
шкідливими умовами праці на даному
підприємстві до 21 серпня 1992 року
включно.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно наказу Харківського заводу
"Радіодеталь" № 232 від 30.06.1993 року, 11.08.1993
року на підприємстві проведено
атестацію робочих місць для оцінки
праці та реалізації прав працюючих
осіб на пільги та компенсації залежно
від шкідливих факторів. За наслідками
проведеної атестації, Харківським
заводом "Радіодеталь", згідно наказу №
53 від 22.04.1994 року, було затверджено
списки № 1 та № 2 професій працівників
заводу, які мають право на отримання
пенсії за віком на пільгових умовах.
(а.с. 32). Згідно списку професій
працівників Харківського заводу
"Радіодеталь", посада металізатора
відноситься до професій, що дають право
на пільгове пенсійне забезпечення
відповідно до списку № 2. (а.с. 35).

З огляду на зазначене, колегія суддів
дійшла висновку, що позивач має усі
необхідні документи, передбачені
Порядком підтвердження періодів
роботи, для зарахування до трудового
стажу та призначення пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років,
що підтверджують спеціальний стаж
роботи у період з 07.08.1986 року по 28.02.1993
року у Харківському заводі
"Радіодеталь" на посадах
металізатора-вакуумника 2 шкідливого
розряду цеху № 8 та металізатора
сборчого цеху, який дає право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах за Списком № 2.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що періоди роботи
ОСОБА_1 з 07.08.1986 року по 28.02.1993 року на
посаді металізатор та металізатор
-вакумник підлягають зарахуванню до
пільгового стажу позивача для
призначення пенсії за списком № 2.

Відповідно до частини 1 статті 45 Закону
України "Про загальнообов'язкове
держане пенсійне страхування" та п. "а"
ч. 1 ст. 83 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", пенсія призначається з
дня звернення за пенсією, крім таких
випадків, коли пенсія призначається з
більш раннього строку, пенсія за віком
призначається з дня, що настає за днем
досягнення пенсійного віку, якщо
звернення за пенсією відбулося не
пізніше трьох місяців з дня досягнення
особою пенсійного віку.

З огляду на те, що позивач звернулась до
Управління Пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі м. Харкова
поза межами трьохмісячного строку з
дня досягнення нею пенсійного віку,
колегія суддів вважає, що пенсія
позивачу підлягає призначенню з дня
звернення до відповідача із заявою, а
саме - з 06.02.2013 року (а.с. 11).

Таким чином, колегія суддів вважає
помилковим висновок суду першої
інстанції про необхідність
зобов'язання відповідача призначити
ОСОБА_1 пільгову пенсію за списком № 2,
починаючи з 18.04.2013 року.

Відповідно до частини 1 статті 198 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
суд апеляційної інстанції має право,
зокрема, змінити постанову суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 201 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для зміни
постанови або ухвали суду першої
інстанції є правильне по суті
вирішення справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, постанова
суду першої інстанції, на підставі п. 1
ч. 1 ст. 201 Кодексу адміністративного
судочинства України, підлягає зміні,
шляхом викладення абз. 3 резолютивної
частини у наступній редакції:

"Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Комінтернівському
районі м. Харкова призначити ОСОБА_1
пільгову пенсію за списком № 2 за
наявності пільгового стажу з 07.08.1986
року по 28.02.1993 року, з дня звернення її
до Управління Пенсійного фонду України
в Комінтернівському районі м. Харкова,
а саме - 06.02.2013."

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

В іншій частині рішення доводи
апеляційної скарги, з наведених вище
підстав, висновків суду не
спростовують.

Згідно ч. 10 ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі оскарження в
апеляційному порядку постанови,
прийнятої у скороченому провадженні,
судове рішення апеляційної інстанції
по такій справі є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 160, 167, 183-2, 195, 198, 200,
201, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі м. Харкова -
задовольнити частково.

Постанову Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 11.11.2013 року по справі
№ 641/11249/13-а скасувати в частині
задоволення позовних вимог щодо
скасування рішення Управління
Пенсійного Фонду України в
Комінтернівському районі м. Харкова
від 16.11.2012 року, залишивши
адміністративний позов в цій частині
без розгляду.

Постанову Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 11.11.2013 року по справі
№ 641/11249/13-а змінити, шляхом викладення
абз. 3 резолютивної частини у наступній
редакції:

"Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Комінтернівському
районі м. Харкова призначити ОСОБА_1
пільгову пенсію за списком № 2 за
наявності пільгового стажу з 07.08.1986
року по 28.02.1993 року, з дня звернення її
до Управління Пенсійного фонду України
в Комінтернівському районі м. Харкова,
а саме - з 06.02.2013."

В іншій частині постанову
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 11.11.2013 року по справі №
641/11249/13-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С.