Справа № 2а-2470/429/11
Суддя: Огородник Анатолій Петрович
Дата ухвалення: 2013-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 грудня 2013 р. м. Чернівці
Справа № 2а-2470/429/11

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі
головуючого судді Огородника А.П. при
секретарі судового засідання Харабарі
А.І., розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Новоселицької міжрайонної
державної податкової інспекції

про визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень ,-

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

представників відповідача:
Фуштея М., Гортопана В.В.,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_6
(далі -позивач або ФОП ОСОБА_6 або ПП
ОСОБА_6.) 21.01.2011р. звернувся до
Чернівецького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Новоселицької міжрайонної державної
податкової інспекції Чернівецької
області (далі - відповідач ) про
визнання незаконними та скасування
податкових повідомлень-рішень: №42/17
від 08.02.11р. про донарахування позивачу
податку на додану вартість у сумі 54766,00
грн. та штрафних санкцій з цього виду
податку у сумі 15561,50 грн. та №43/17 від
08.02.11р. про донарахування податку з
доходів від підприємницької
діяльності в сумі 41924,05 грн. та 10481,02 грн.
штрафних санкцій за 2010рік.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на те, що підставою для
ухвалення зазначених вище
повідомлень-рішень був Акт про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства
фізичною особою- підприємцем ОСОБА_6 за
період з 01.01.2008р. по 30.09.2010р., від 24.01.2011р.
№ 28/17-007/НОМЕР_1 ( далі-Акт), в висновках
якого зазначено, що позивачем допущені
такі порушення:

- розділу IV Декрету КМУ «Про
прибутковий податок громадян» -
невірне визначення суми отриманого
чистого доходу від здійснення
підприємницької діяльності, в
результаті чого донараховано податку з
доходів у сумі 41924,05 грн.;

- п. 19.1 ст. 19 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»;

- п.4.1.4 ст. 4 Закону України №2181 - не
подання декларації з ПДВ за
листопад-грудень2009р. та січень-
вересень 2010р.;

- п.7.3.1 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість» на
загальну суму 54766,00 грн. за
лютий-вересень 2010р.(а.с.16-17 т.1).

Як вбачається з Акту донарахування
податку з доходів фізичних осіб та ПДВ
за 2010рік проведено відповідачем,
виходячи з того, що позивач перевищив
обсяг виручки від реалізації товарів (
робіт, послуг) за 2009рік. За змістом акту
це перевищення виникло внаслідок
неврахування позивачем в обліку
доходів грошових коштів, які надійшли
на його рахунок в банку ЧДД «Надра» в
третьому кварталі 2009року. Внаслідок
цього представники відповідача під час
перевірки зробили висновок, що
фактична сума виручки за 2009р. становить
549489,00 грн., тобто на 49489,0 грн. перевищує
граничний обсяг виручки, визначений
Указом Президента України «Про
спрощену систему оподаткування ,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 03.07.1998р №727/98 ( в
редакції чинній на дату виникнення
спірних правовідносин), в той час, як
позивачем задекларований дохід за
2009рік у сумі 499528,73грн., що позбавляло
позивача права знаходитися на
спрощеній системі оподаткування в
2010році та стало підставою для
нарахування податків на його доходи в
2010році за загальною системою
оподаткування та застосування
штрафних санкцій.

Позивач вважає, що наведені вище
висновки відповідача є такими, що не
відповідають первинній документації,
наданій під час перевірки та п.1 Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 3 липня 1998р. №727/98 (
далі-Указ).

Так, до складу виручки від здійснення
підприємницької діяльності за 2009 рік
відповідачем зараховано 49489,0 грн., з
яких 32000 грн. (за твердженням позивача) -
зворотня фінансова допомога на
підставі договору позички від 01.04.2009р.,
отримана від СПД ОСОБА_8, а решта - 17489,0
грн. взагалі сума невідомого
походження. Існування та походження
сум перевищення граничного обсягу
виручки в Акті перевірки не
відображено. За твердженням позивача,
висновки Акту не відповідають
первинним бухгалтерським документам
та обліковим даним, наданим для
перевірки, і суперечать ч.5 п.1 Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва».

На акт перевірки позивачем було подано
письмові заперечення від 31.01.2011р. з
вимогою надати обґрунтування
виявленої суми перевищення обсягу
виручки від реалізації за 2009рік та
посиланням на порушення порядку
оформлення результатів перевірки
(а.с.18 т.1). Листом від 03.02.2011р. № 1109/10/17-007
по наслідках розгляду заперечень
пояснень та доводів в обґрунтування
визначеної в акті перевірки суми
перевищення обсягу виручки на 49489,0 грн.
відповідач не навів, на припущення
позивача про неправомірне включення до
складу виручки від реалізації
фінансової допомоги у розмірі 32000 грн.
від підприємця ОСОБА_8, послався на те,
що вказана сума є виручкою, оскільки
таке призначення платежу наведено в
платіжному дорученні на її
перерахування ( а.с.19-21 т.1).

Використання відповідачем суми
зворотної фінансової допомоги у
розмірі 32000 грн. та 17489,0 грн. невідомого
походження для висновку про
перевищення в 2009році позивачем обсягу
виручки суб'єкта підприємництва, що
перебуває на спрощеній системі
оподаткування, позивач вважає діями, що
суперечать нормам ч.2 ст. 19 Конституції
України та п.1,4,6 Указу №727/98. Виходячи з
цього позивач вважає, що в 2010році на
законних підставах перебував на
спрощеній системі оподаткування, а
застосування відповідачем загальної
системи оподаткування для
донарахування йому податків по
підсумках 2010 року проведено
неправомірно, тому оскаржувані
повідомлення-рішення як протиправні
підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та наполягав на їх
задоволенні.

Відповідач, не погоджуючись з
заявленим позовом, подав суду письмові
заперечення, в яких зазначив, що
перевірка проводилася у відповідності
до норм чинного законодавства, а
податкові зобов'язання нараховані у
відповідності до норм податкового
законодавства. Відповідач вважає, що в
третьому кварталі 2009 року позивач
перевищив граничний розмір суми
виручки на 49489,0 грн. за рахунок не
включення до облікованого складу
доходів безготівкових коштів, які
надійшли на його рахунок у банку КБ
«Надра», тому відповідно до норм п.5
Указу №727/98 повинен був з 4 кварталу
20109року перебувати на загальній
системі оподаткування і не мав права на
сплату податків в 2010році за спрощеною
системою оподаткування. Виходячи з
цього, відповідач вважає, що позивач не
зареєструвався вчасно платником
податку на додану вартість та
відповідно не подавав звітність з
цього виду податків. В результаті
перевірки було встановлено
розбіжності між даними звітності
платника та даними перевірки, за
рахунок того, що позивачем в звітності
про отримані доходи за третій квартал
2009 року вказувалися дані без
урахування отриманих доходів у
безготівковій формі через філію ВАТ КБ
«Надра», АТ «Райффайзен Банк Аваль» та
неналежного ведення обліку доходів і
витрат в Книзі обліку доходів і витрат.
Перевіркою встановлено факт
перевищення граничного розміру
отриманого обсягу виручки ( 500000,0грн.) в
період з 01.01.2009р. по 31.12.2009року. За даними
перевірки обсяг виручки від реалізації
товарів, робіт, послуг за 2009рік складає
549489,0 грн., а згідно поданої позивачем
звітності за 2009 рік задекларовано
дохід у сумі 499528,73 грн., таким чином,
сума розбіжності складає 49960,27грн. При
цьому сума перевищення становить 49489,0
грн.

Також відповідач вважає безпідставним
посилання позивача на договір позички
від 01.04.2009р. за яким позивач отримав
06.04.2009 р. 32000 грн. зворотної фінансової
допомоги від ПП ОСОБА_8, оскільки під
час перевірки цей договір не
надавався. Також посилається на те, що
згідно виписки про рух коштів з
банківського рахунку позивача в ВАТ КБ
«Надра» 32000 грн. від СПД ОСОБА_8 надійшли
на рахунок позивача з призначенням
платежу - «оплата за матеріали». Тому
вказана сума правомірно зарахована до
складу виручки, а позивач не мав права
з 01.01.2010року перебувати на спрощеній
системі оподаткування .

З моменту виникнення перевищення
позивач не звітував з податку на
додану вартість та не подавав
письмової декларації з цього виду
податку.

Виходячи з наведеного, відповідач
просить у задоволенні позову відмовити
за безпідставністю.

В судовому засіданні представниками
відповідача на вимогу суду було надано
пояснення, про те, що розбіжність за
даними платника та перевірки склали за
3 квартал 2009 року + 49489,0 грн. за рахунок
40000 грн. - суми, яка надійшла на
банківський рахунок позивача в АТ
«Райффайзен Банк Аваль» 10.09.2009р. від ТОВ
«Припрутська ПМК 152», коштів, що
надійшли на рахунок позивача в ВАТ КБ
«Надра» у сумі 6444,81 грн. та частини з
суми в 30 000грн., яка надійшла на
рахунок позивача в АТ «Райффайзен Банк
Аваль» 20.08.2009р. від ТОВ «Припрутська
ПМК 152».

Під час судового розгляду представники
відповідача просили відмовити в
задоволенні позову.

Дана справа розглядалася судами
неодноразово. Постановою
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 01.11.2011р.
адміністративний позов задоволено у
повному обсязі. Постановою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 29.02.2012р. апеляційну скаргу
Новоселицької міжрайонної державної
податкової інспекції задоволено
повністю, а постанову Чернівецького
окружного адміністративного суду від
01.11.2011р. скасовано.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
від 19.06.2013р. касаційну скаргу
Приватного підприємця ОСОБА_1
задоволено частково. Постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 01.11.2011р. та
постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 29.02.2012р.
скасовано. Справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови. Про час складання постанови
у повному обсязі повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частини з урахуванням вимог ст. 167 КАС
України.

В судовому засіданні 30 грудня 2013 року
сторону відповідача Новоселицьку
міжрайонну державну податкову
інспекцію Чернівецької області судом
було замінено правонаступником -
Новоселицькою об"єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області.

За клопотання позивача на підставі
ухвали суду від 24 березня 2011р. у справі
проведено судову економічну
експертизу, висновок №26 від 04.07.2011р.
надійшов до суду 12.07.2011р.

Відповідно до норм ч.4 ст. 82 КАС України
в судове засідання викликався експерт
для усних пояснень щодо висновку.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представників відповідача,
пояснення експерта, розглянувши
матеріали справи, встановивши
фактичні обставини у справі, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення проти них, дослідивши та
оцінивши надані докази в сукупності,
проаналізувавши норми законодавства,
якими регулюються спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що приватний
підприємець ОСОБА_6 знаходиться на
податковому обліку в Новоселицькій
МДПІ з 21.09.2007р, 01.01.2008р по 30.09.2010р.
перебував на спрощеній системі
оподаткування та був платником єдиного
податку.

В період з 29.12.2010р. по 10.01.2011р.
відповідачем проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
дотримання підприємцем ОСОБА_6 вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2008р. по
30.09.2010р., про що складено акт №
28/17-007/від 24.01.2011р. ( а.с. 8-17 т.1).

В ході перевірки встановлено такі
порушення :

- розділу IV декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян» №13-92 від 26.12.1992р. -
невірне визначення суми отриманого
чистого доходу від здійснення
підприємницької діяльності, в
результаті чого донараховано податку
в сумі 41924,05грн.;

- пп. а) п.19.1. ст. 19 Закону України
№889-ІУ від 22.05.2003р. « Про податок з
доходів фізичних осіб, п.6 ст. 128
Господарського кодексу України №436-ІУ
від 16.01.2003р. та п.8 Порядку видачі
свідоцтва про сплату єдиного податку,
затвердженого наказом ДПА України від
29.10.1999р. № 599, зареєстрованого в МЮ
України 02.11.1999р. за № 752/4045 - неналежне
ведення обліку доходів та витрат за
період з 01.01.2008р. по 30.09.2010р.;

-пп. 4.1.4. а) п.4.1. ст.4 Закону України від
21.12.2000р. № 2181-Ш «Про порядок погашення
зобов'язання платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» та пп. б) п.2.1. ст.2 Закону
України №168/97-ВР від 03.04.1997р. « Про
податок на додану вартість» зі змінами
та доповненнями - не подання
декларації з ПДВ за листопад , грудень
2009р, січень-вересень 2010р.

Як вбачається з акту перевірки,
донарахування податку з доходів
фізичних осіб та ПДВ здійснено
відповідачем, виходячи з висновку про
перевищення обсягу виручки від
реалізації товарів ( робіт, послуг), яке
виникло внаслідок неврахування в
обліку доходів грошових коштів, які в
безготівковому порядку надійшли на
рахунок позивача в банку ВАТ КБ
«Надра» . Внаслідок чого в акті
перевірки було встановлено, що
фактична сума виручки за 2009рік
становить 549489,0грн., а позивачем
задекларовано - лише 499528,73 грн.

На вказаний акт перевірки позивачем
31.01.2011р. було подано письмове
заперечення, в якому зазначено, що
наданий йому примірник акту перевірки
не підписаний жодним з перевіряючих, а
сума виручки визначена перевіряючими
з порушенням норм ч.5 п.1 Указу №727/98,
оскільки до складу виручки
безпідставно зараховано зворотну
фінансову допомогу у сумі 32000грн., яка
надійшла на рахунок позивача в ВАТ КБ
«Надра» від СПД ОСОБА_8 за договором від
01.04.2009р. та невідомого походження суму
17960,27 грн. Заперечення
позивача не було прийнято до уваги
відповідачем, що підтверджується
листом №1109/10/17-007 від 03.02.2011р. «Про
результати розгляду заперечення до
акту № 28/17-007/НОМЕР_1 від 24.01.2011р. Доводи
позивача про необґрунтоване
зарахування до складу виручки суми
фінансової допомоги у сумі 32000грн.
відхилено з посиланням на те, що
Договір позички від 01.04.2009р. не є
первинним бухгалтерським документом,
що підтверджує факт отримання
грошових коштів, а в банківський
виписці вказано призначення платежу
при перерахуванні цієї суми - "оплата
за товари". Походження решти суми
перевищення граничного розміру
виручки 17489,0 грн. не роз'яснено (
а.с.19-21 т.1).

За наслідками акту перевірки
відповідачем було прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № 42/7
від 08.02.2011р. про донарахування ПП ОСОБА_6
з доходів, отриманих в 2010 році, податку
на додану вартість у сумі 54766,0 грн. та
штрафних санкцій з цього виду податку у
сумі 15561.50грн.

- податкове повідомлення-рішення № 43/7
від 08.02.2011р. про донарахування 41924,05 грн.
податку з доходів від підприємницької
діяльності за 2010рік та 10481,02 штрафних
санкцій.

До вказаних правовідносин суд
застосовує такі положення закону та
робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
повинні перевірити, чи прийняті (
вчинені) вони : на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо;
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення; з урахуванням права особи
на участь в процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Указом Президента України №727/98 від
03.07.1998р. « Про спрощену систему
оподаткування , обліку і звітності
суб'єктів підприємництва» ( далі -Указ)
запроваджено спрощену систему
оподаткування. Пункт 1 Указу надає
фізичним особам право перебувати на
такий системі оподаткування за умови,
що вони здійснюють підприємницьку
діяльність без створення юридичної
особи, у трудових відносинах з ними
перебувають не більше 10 осіб (
включаючи членів їх сімей) та обсяг
виручки від реалізації продукції (
товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищує 500 тисяч гривень.

Відповідно до ч.5 п.1 Указу виручкою від
реалізації продукції ( товарів, робіт,
послуг) вважається сума, фактично
отримана суб'єктом підприємництва на
розрахунковий рахунок або (та) в касу
за здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг) .

Згідно п.6 Указу суб'єкт малого
підприємництва, який сплачує єдиний
податок, не є платником інших податків,
в тому числі податку на додану вартість
та податку на доходи фізичних осіб (
для фізичних осіб-суб'єктів малого
підприємництва).

Згідно п.5 Указу у разі порушення вимог,
установлених п.1 цього Указу, платник
єдиного податку повинен перейти на
загальну систему оподаткування ,
обліку і звітності, починаючи з
наступного звітного періоду (кварталу).
Суб'єкти малого підприємництва несуть
відповідальність за правильність
обчислення, своєчасність подання
розрахунків та сплату сум єдиного
податку згідно із законодавством
України .

Вимоги чинного на час перевірки
податкового законодавства щодо
оформлення результатів документальних
перевірок платників податків
викладено в Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства -
далі Порядок ( затверджений наказом
ДПА України від 22.12.2010р. № 984). Згідно п.6
Порядку факти виявлених порушень
податкового законодавства
викладаються в акті документальної
перевірки чітко, об'єктивно та в повній
мірі, із посиланням на первинні або
інші документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів». Пунктом 5.2. Порядку на
податковий орган покладений обов'язок
у разі встановлення перевіркою
порушень за кожним відображеним в акті
фактом чітко викласти зміст порушення
з посиланням на конкретні пункти і
статті законодавчих актів, що порушені,
зазначенням періоду ( місяць, квартал,
рік) фінансово-господарської
діяльності платника податків та
господарської операції, в результаті
якої здійснено це порушення. При цьому
додаються до акту письмові пояснення
посадових осіб платника податку щодо
встановлених порушень, зазначаються
первинні документи, на підставі яких
вчинено записи у податковому та
бухгалтерському обліку, наводяться
регістри бухгалтерського обліку,
кореспонденція рахунків операцій та
інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів, та докази, які підтверджують
наявність факту порушення. Згідно п.5.3.
Порядку виявлені факти однотипних
порушень групуються в відомості або
таблиці, які повинні містити повний
перелік порушень податкового
законодавства із зазначенням звітного
періоду, до якого вони відносяться (
назву, дату і номер документа,
відповідно до якого здійснено
операцію, суть операції, а також
посилання на нормативно-правові акти,
положення яких порушені). Зазначені
додатки повинні бути підписані
службовою особою податкового органу та
платником податків.

Внаслідок дослідження Акту №
28/17-007/НОМЕР_1 від 24.01.2011р.суд встановив,
що в порушення п. 5.2.,5.3.наведеного вище
Порядку Акт № 28/17-007/НОМЕР_1 від 24.01.2011р.
не містить обов'язкової інформації,
щодо виявлених порушень, а саме : не
зазначена, виручка від якої саме
господарської операції не була
включена позивачем до податкової
звітності, якими первинними
документами ця господарська операція
підтверджена, коли і на підставі яких
документів, ця операція відбулася, коли
саме отримано не облікований дохід,
які саме господарські операції на суму
49489,0 грн. і в якому періоді не було
обліковано позивачем.

Так, на аркуші 7 Акту в розділі 2.2.1
«Результати перевірки правильності
визначення валового доходу (обсягу
виручки)» наведена таблиця
співставлення обсягу виручки за даними
платника податків та за даними
перевірки. Рядки згаданої таблиці з
даними за перший та другий квартали 2009
року розбіжностей не мають. В рядку
таблиці з даними за третій квартал 2009
року в стовпчику 3 «Обсяг виручки за
даними звітності» проставлена цифра
214503,84 грн., в стовпчику 4 «За даними
перевірки» обсяг виручки за Ш квартал
2009р. так само зазначений у сумі 214503,84
грн. У стовпчику 5 «Розбіжність»
проставлено « 0»(а.с.11 т.1), тобто за
змістом акту під час перевірки
відповідачем був підтверджений обсяг
виручки за Ш квартал 2009р. у сумі,
визначеній у квартальній звітності
позивача. Але, на наступному арк. в
стовпчиках 4 та 5 таблиці проставлена
сума 49489,0 грн. , як розбіжність за даними
перевірки ( а.с.11 т.1). На арк. 9 Акту в
абзаці 4 міститься запис про наявність
розбіжності між даними звітності
платника та даними перевірки за Ш
квартал 2009р. у сумі +49489,0грн. Яка в
подальшому виноситься як висновок про
перевищення граничного обсягу виручки
за 2009рік з посиланням на порушення п.5
Указу Президента «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва».

Єдина інформація з цього приводу, що
наведена в Акті - твердження що
розбіжність між даними податкового
обліку позивача і даними перевірки
виникла за рахунок того, що звітність
про отримані доходи в третьому
кварталі 2009р. вказувалась без
урахування отриманих доходів в
безготівковій формі через банк
«Надра».

Акт № 28/17-007/НОМЕР_1 від 24.01.2011р. не
містить всього обсягу обов'язкової
інформації для обґрунтування
правомірності оскаржуваних
повідомлень-рішень, та не є належним
доказом факту перевищення позивачем
граничного обсягу виручки за 3 квартал
2009року.

При цьому судом прийнято до уваги, що
окремою ухвалою Чернівецького
окружного адміністративного суду від 1
листопада 2011 року у цієї справі
встановлено порушення податковим
органом вимог чинного законодавства
щодо порядку проведення та оформлення
результатів документальних перевірок
платників податків ( а.с. 220 т.1). Окрема
ухвала від 1 листопада 2011р. не
оскаржена і набрала законної сили .

З матеріалів справи вбачається, що
01.04.2009року між позивачем та СПД ОСОБА_8
був укладений договір позички, на
умовах якого позивач отримав
безвідсоткову поворотну фінансову
допомогу у сумі 32000грн. ( а.с. 22-23 т.1).

На підставі дослідження істотних умов
вказаного договору та системного
аналізу норм ст.ст. 638,639,640 Цивільного
Кодексу України суд вважає правомірним
застосування до вказаних
правовідносин норм ст.ст.1046,1047,1049
Цивільного кодексу України, якими
врегульовано договір позики.

Грошові кошти у сумі 32000 грн. надійшли
на банківський рахунок позивача в ВАТ
КБ «Надра» 06.04.2009року. Згідно виписки
про рух коштів на банківському рахунку
позивача в ВАТ КБ «Надра» вказані кошти
надійшли з призначенням платежу - за
матеріали згідно рахунку- фактури б/н
від 03.04.2009р. ( а.с. 183 т.1).

06.04.2009р. ПП ОСОБА_8 письмово повідомив
позивача про помилку в призначенні
платежу при перерахуванні вказаної
суми та просив зарахувати правильне
призначення платежу згідно з
договором позички від 01.04.2009р. «
безвідсоткова фінансова допомога
згідно договору позички від 01.04.2009р.» .
Письмове повідомлення отримано
позивачем 06.04.2009р., про що свідчить його
власноручна відмітка ( а.с. 136 т.1).

Отримані від ПП ОСОБА_8 як
безвідсоткова фінансова допомога
грошові кошти у сумі 32000 грн. було
повернуто позивачем 17.02.2011р., що
підтверджується платіжним дорученням
№1 від 17.02.2011р.( а.с.24 т.1).

Згідно ч.2 ст. 1087 ЦК України розрахунки
за участю фізичних осіб, пов'язані із
проведенням ними підприємницької
діяльності здійснюються в
безготівковій формі. Відповідно до ч.4
ст. 1088 ЦК України порядок здійснення
безготівкових розрахунків регулюється
цим кодексом, законом та банківськими
правилами. Відповідно до ч.2 ст. 1090 ЦК
України банк не має права робити
виправлення в платіжному дорученні
клієнта. Відповідно до п.2.3. «Інструкції
про безготівкові розрахунки в Україні
в національній валюті» №22
відповідальність за правильність
заповнення реквізитів розрахункового
документу несе особа, яка оформила цей
документ і подала його обслуговуючому
банку. Згідно п.2.9. Інструкції банк не
має права робити виправлення в
розрахункових документах клієнта.
Листом НБУ від 09.06.2011р. №25-111/1438
визначено, що після списання коштів з
рахунку платника питання щодо
уточнення інформації, зазначеної в
реквізиті «Призначення платежу»,
вирішується сторонами без участі
банку.

Отже, відповідно до приписів ст.70 КАС
України лист від 06.04.2009р. , яким ПП
ОСОБА_8 повідомив позивача про помилку
в призначенні платежу та просив
зарахувати кошти у сумі 32000 грн., як
надану безвідсоткову зворотну
фінансову допомогу за договором від
01.04.2009р., є належним доказом
надходження вказаних коштів саме як
фінансової допомоги, а не виручки від
реалізації продукції.

Відповідно до норм ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другої стороні ( позичальникові)
грошові кошти або інші речі, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів. Договір є укладеним з моменту
передання грошей.

Таким чином, отримана позивачем від ПП
ОСОБА_8 позика у сумі 32000грн. не підпадає
під визначення виручки, що міститься в
ч.5 п.1 Указу Президента України №727/98
від 03.07.1998р. « Про спрощену систему
оподаткування , обліку і звітності
суб'єктів підприємництва», а тому і не
підлягає зарахуванню до граничного
обсягу виручки позивача за 2009 рік.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду 25
червня 2013 року у справі № К/9991/4650/12 за
позовом Приватного підприємця ОСОБА_8
до Новоселицької міжрайонної
податкової інспекції у Чернівецькій
області про скасування податкових
повідомлень-рішень.

Враховуючи вище зазначене, суд
приходить до висновку, що позивачем
правомірно не включено до складу
виручки грошові кошти, отримані від ПП
ОСОБА_8 за договором позички від 01.04.2009
року.

Також суд критично ставиться і до
твердження представника відповідача,
про те, що перевищення в розмірі 49489,0
грн. складається із суми, яка надійшла
від ВАТ "Припрутської ПМК-152" - 10.09.2009
року на суму 40000,00 грн. та частково із
суми , яка надійшла від ВАТ
"Припрутської ПМК-152" в розмірі 948,00 грн.
(частина із 30000,00 грн, яка надійшла від
ВАТ "Припрутської ПМК-152" - 20.08.2009 року.),
оскільки відсутність розбіжностей між
обліковими даними позивача та
первинними бухгалтерськими
документами ВАТ «Припрутська ПМК-152» за
період з 01.01.2009року по 30.09.2010р. (тобто, в
тому числі за 3-й квартал 2009 ріку)
підтверджена наявною в матеріалах
справи довідкою Новоселицької МДПІ від
08.12.2010р. «Про результати зустрічної
перевірки ПП ОСОБА_6. з питань
взаємовідносин з ВАТ «Припрутська
ПМК-152» за період з 01.01.2009р. по 30.09.2010р. з
якої вбачається, що порушень не
встановлено. Факт безпідставного
включення податковим органом до обсягу
валової виручки позивача 49489,0 грн.
доводиться змістом акту перевірки від
24.01.2011р. Так, в п. 2.2.1 акту перевірки
наведені в таблиці результати
перевірки правильності визначення
валового доходу ( виручки) підприємця (
арк.7-8 акту).

Виходячи з наведеного вище, суд надає
критичну оцінку доводам відповідача
про порушення позивачем порядку
ведення обліку доходів та витрат за
період з 01.01.2008р. по 30.09.2010р. шляхом не
включення до складу виручки від
реалізації продукції 32 000 грн.,
фінансової допомоги, яка надійшла
позивачу на банківський рахунок в ВАТ
КБ «Надра» 06.04.2009р. від ПП ОСОБА_8 Тому
пояснення представників відповідача в
судовому засіданні про те, розбіжність
за даними платника та перевірки за 3
квартал 2009року у сумі 49489,0 грн. виникла
нібито внаслідок не відображення у
обліку позивача 32000грн., що надійшли
06.04.20009р. від ПП ОСОБА_8 через ВАТ КБ
«Надра», за рахунок подальших платежів
від ТОВ «Припрутська ПМК №152» у сумі
40000грн. та частково з суми 30000грн., які
надійшли на банківський рахунок
позивача в АТ «Райффайзен Банк Аваль»
10.09.2009р. та 20.08.2009р. відповідно від ТОВ
«Припрутська ПМК 152 є такими, що
суперечать нормам п.1 ч.5 Указу
Президента України №727/98.

Не можуть бути прийняті до уваги
посилання представників відповідача
про не відображення в податковому
обліку позивача виручки у сумі
6944,81грн., яка також надійшла на рахунок
позивача в ВАТ КБ «Надра» протягом 2009
року. Наявними в матеріалах справи
доказами доведено, що грошові кошти у
сумі 6944,81 грн. - це власні кошти
позивача, які було списано банком з
рахунку позивача по його платежах в
період перебування ВАТ КБ «Надра» в
стані тимчасової адміністрації, не
проведено платежі за призначенням і в
подальшому повернуто ці кошти на
рахунок позивача. Тобто, це є
банківська операція з власними коштами
позивача, яка не відноситься до
надходження виручки від реалізації
продукції ( а.с.151-152 т.2).

Критичну оцінку суд надає також
твердженням відповідача про те, що на
час перевірки позивач не надав
податковому органу Договір позички від
01.04.2009р., що на думку відповідача
позбавляє його права посилатися на цей
доказ.

Згідно п.6 розділу IV Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства (
затверджений наказом ДПА України від
22.12.2010р. № 984) у разі незгоди платника
податків з висновками перевірки,
викладеними в акті, вони мають право
подати свої заперечення, які у випадку
їх подання є невід"ємною частиною акту
перевірки. Відповідно до приписів п. 8
розділу IV Порядку, якщо платник
податків після закінчення перевірки
та до прийняття органом державної
податкової служби податкового
повідомлення-рішення за результатами
такої перевірки надає документи,
підтверджують показники, відображені
ним у податковій звітності, але не
надані під час перевірки , такі
документи повинні бути враховані
органом податкової служби під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення.

Як вбачається з письмового
заперечення на акт перевірки від
31.01.2009р., позивач стверджував, що сума
виручки визначена перевіряючими з
порушенням норм ч.5 п.1 Указу №727/98,
оскільки до складу виручки
безпідставно зараховано зворотну
фінансову допомогу у сумі 32000грн., яка
надійшла на рахунок позивача в ВАТ КБ
«Надра» від ПП ОСОБА_8 за договором від
01.04.2009р., та надав відповідачу копію
зазначеного договору ( а.с.18 т.1). Згідно
листа №1109/10/17-007 від 03.02.2011р. «Про
результати розгляду заперечення до
акту № 28/17-007/НОМЕР_1 від 24.01.2011р. доводи
позивача про необґрунтоване
зарахування до складу виручки суми
фінансової допомоги у сумі 32000грн.
відхилено з посиланням на те, що
Договір позички від 01.04.2009р. не є
первинним бухгалтерським документом,
що підтверджує факт отримання
грошових коштів, а в банківський
виписці вказано призначення платежу
при перерахуванні цієї суми - "оплата
за товари" ( а.с.19-21 т.1).

Співставленням даних книги обліку
доходів ПП ОСОБА_6 за 2009рік та виписок
про рух коштів позивача на банківських
рахунках в ВАТ «Райффанзен банк Аваль»
та ВАТ КБ «Надра» встановлено, що
надходження грошових коштів
відображено ПП ОСОБА_6 в книзі обліку
доходів і витрат приватного підприємця
в повному обсязі.

Дослідженням висновку №26 від
04.07.2011р судово-економічної експертизи
встановлено, що за даними експертного
дослідження обсяг виручки ПП ОСОБА_6 за
2009рік становить 490547,43грн., за даними
податкової звітності позивачем за
вказаний період задекларовано
499528,73грн. Розбіжність між даними
експертизи та звітними документами
позивача виникла внаслідок
помилкового включення позивачем до
складу виручки в книзі обліку доходів
і витрат 20000грн. безвідсоткової
поворотної фінансової допомоги від ВАТ
«Припрутська ПМК 152», неповного
включення ПП ОСОБА_6 до складу
отриманої виручки нарахованих на його
користь відсотків у банку, та грошових
коштів, отриманих від ФГ «Нива-АВК» за
ремонтні роботи в сумі 11000,00 грн. (а.с
82.т.1).

Згідно договору від 02.07.2009р. ПП ОСОБА_6
отримав від ВАТ «Припрутська ПМК 152»
20000грн. безвідсоткової поворотної
фінансової допомоги. (а.с.134-135 т.1.)
Видача ПП ОСОБА_6 безвідсоткової
поворотної фінансової допомоги та його
заборгованість перед ВАТ «Припрутська
ПМК 152» підтверджуються копіями
видаткових касових ордерів ВАТ
«Припрутська ПМК 152» № 56 від 09.07.2009р. на
суму 10000,00 грн та № 58 від 10.07.2009р. на суму
10000,00 грн., в яких зазначено про видачу
ПП ОСОБА_6 безвідсоткової фінансової
допомоги (а.с.132 т.1). За даними
бухгалтерського обліку ВАТ
«Припрутська ПМК 152» станом на 01.01.2010р.
та 01.01.2011р., відображено в
оборотно-сальдових відомостях по
рахунку 685 заборгованість ПП ОСОБА_6 в
сумі 20000,00 грн. (а.с.128 т.1). Згідно з
квитанціями до прибуткових касових
ордерів ТОВ «Припрутська ПМК 152» № 48
від 20.06.2011р. на суму 10000,00 грн. та № 49 від
21.06.2011р. на суму 10000,00 грн. ПП ОСОБА_6 було
повернуто безвідсоткову поворотну
фінансову допомогу в загальній сумі
20000,00 грн. ( а.с. 127 т.1).

Відповідно до даних Звітів суб'єкта
малого підприємництва-фізичної
особи-платника єдиного податку ПП
ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_6 було задекларовано
за 2009р. виручку в сумі 499528,73 грн.

Різниця між даними економічної
експертизи про обсяги виручки позивача
за 2009рік і даними ОСОБА_6 становить 8981,30
грн.. Згідно пояснень судового експерта
в судовому засіданні різниця виникла
в результаті неповного включення ПП
ОСОБА_6 до складу отриманої виручки
нарахованих на його користь відсотків
у банку, грошових коштів, отриманих від
ФГ «Нива-АВК» за ремонтні роботи в сумі
11000,00 грн. 01.07.2009р. та зайвого включення
до книги обліку доходів та витрат
поворотно фінансової допомоги від ВАТ
«Припрутська ПМК 152» в сумі 20000,00грн.
Експертом встановлено, що загальна
сума отриманої ПП ОСОБА_6 виручки від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) на рахунки Райффайзен банк
Аваль та ВАТ КБ «Надра» та готівкою
згідно даних книги обліку доходів та
витрат за 2009 рік становить 490547,43, що не
перевищує гранично допустиму норму в
розмірі 500000,00грн.

Висновок судово-економічної
експертизи не суперечить дослідженим
в судовому засіданні іншим письмовим
доказам, тому оцінюється судом разом з
іншими доказами у справі.

Виходячи з викладеного вище,
загальна сума отриманої позивачем
виручки від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) на рахунки в
Райффайзен банк Аваль та ВАТ КБ «Надра»
та відображена в Книзі обліку доходів і
витрат ПП ОСОБА_6 за 2009 рік становить
490547,43 грн., що не перевищує гранично
допустиму норму в розмірі 500000 грн. та
надає право знаходження позивача на
спрощеній системі оподаткування.

Згідно ст. 6 Указу суб'єкт малого
підприємництва фізична особа, який
сплачує єдиний податок, серед інших
податків і зборів не є платником таких
видів податків і зборів (обов'язкових
платежів): податку на додану вартість,
податку на доходи фізичних осіб.

Оскаржувані податкові
повідомлення-рішення про
донарахування позивачу податку на
додану вартість та податку з доходів
фізичних осіб було здійснено
відповідачем на підставі того, що ним
встановлено факт перевищення
позивачем у 2009 році гранично
допустимого розміру річної виручки від
реалізації в сумі 500000 грн.

Судом встановлено, що позивачем
за підсумками 2009року не перевищено
гранично допустимий розмір 500000 грн.
виручки від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг), що дає йому
право знаходитись на спрощеній системі
оподаткування, у зв'язку із цим суд
робить висновок про безпідставне
донарахування позивачу зобов'язання з
податку на додану вартість та податку з
доходів від підприємницької
діяльності за нормами загальної
системи оподаткування .

Суд враховує висновок
судово-економічної експертизи № 26 від
04 липня 2011 року, згідно якого, зазначені
в Акті висновки про перевищення ОСОБА_6
граничного обсягу виручки за 2009 р., що
надає право знаходження на спрощеній
системі оподаткування, донарахування
податку з доходів від підприємницької
діяльності та донарахування до сплати
податку на додану вартість, нормативно
та документально не підтверджується
(а.с.76-140 т.1).

Виходячи з наведеного, суд вважає,
що відповідач при прийнятті спірних
рішень діяв всупереч вимог ст. 19
Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Зокрема, спірні рішення
прийняті необґрунтовано, тобто без
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішень. Тому
вказані рішення як протиправні
підлягають скасуванню, що відповідає
суті заявлених вимог та передбаченому
законом способу захисту порушеного
права.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Відповідно до ч. 2 ст. 2
КАС України до адміністративних
судів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією або
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Оцінюючи правомірність дій та
рішень відповідача, суд керується
критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2
КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури, і яких
повинні дотримуватися суб'єкти владних
повноважень при реалізації
дискреційних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до положень, закріплених
ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 КАС України.

У відповідності до ч. 2 ст.71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході судового розгляду
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів належним чином
правомірність прийнятих ним рішень.

Таким чином, суд вважає за
доведені ті обставини, на які
посилається позивач, тому
адміністративний позов як
обґрунтований підлягає задоволенню
повністю.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. Тому слід
стягнути на користь позивача понесені
ним документально підтверджені судові
витрати - судовий збір в сумі 6.80 грн. з
Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 9, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167 КАС України,
суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення № 42/17
від 08.02.2011 року про донарахування ПП
ОСОБА_6 податку на додану вартість у
сумі 54766,00 грн. та штрафних санкцій з
цього виду податку у сумі 15561,50 грн. та
податкове повідомлення - рішення № 43/17
від 08.02.2011 року про донарахування 41924,05
грн. податку з доходів від
підприємницької діяльності та 10481,02
грн. штрафних санкцій.

3.Стягнути з Державного бюджету України
на користь приватного підприємця
ОСОБА_6 судові витрати в сумі 6,80 грн.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано.

Відповідно до частини першої статті 185
КАС України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, а також особи,
які не брали участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
постанови суду першої інстанції
повністю або частково, крім випадків,
встановлених КАС України.

Відповідно до статті 186 КАС України
апеляційна скарга подається до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

У судовому засіданні 30 грудня 2013 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Постанову
виготовлено в повному обсязі 08 січня 2014
року (з 03.01.2014р. по 07.01.2014р. - були вихідні
дні).

Суддя
А.П.Огородник