Справа № 2а-20885/11/0528
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Груіцька Л.О.
Суддя-доповідач - Васильєва І. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року
справа №2а-20885/11/0528
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: Васильєва І.А., Яманко В.Г.,
Казначеєва Е.Г., розглянувши в порядку
письмового провадження апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України у м.Краматорську Донецької
області на постанову Краматорського
міського суду Донецької області від 20
липня 2011 року у справі № 2а-20885/11/0528 за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у
м.Краматорську Донецької області про
визнання бездіяльності неправомірною,
зобов'язання нарахувати та виплатити
недоплаченої щомісячної соціальної
допомоги до пенсії , як "Дитині війни", -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Краматорського міського
суду Донецької області від 20 липня 2011
року позовні вимоги були задоволені,
шляхом зобов'язання відповідача
здійснити нарахування та виплату
позивачу підвищення до пенсії в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
як дитині війни, згідно ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» з 01 січня 2011 року по 20 липня 2011
року (а.с. 9).

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати постанову суду
першої інстанції, як прийняту з
порушенням норм матеріального права та
прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову.

Частиною 8 ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що апеляційні скарги у
справах, передбачених пунктами 1, 2
частини першої цієї статті,
розглядаються апеляційними судами в
порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю -
доповідача, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, встановила наступне.

Закон України "Про соціальний захист
дітей війни" № 2195-IV від 18 листопада 2004
року (зі змінами та доповненнями станом
на час розгляду спірних правовідносин),
який набрав чинності з 1 січня 2006 року,
встановлює правовий статус дітей війни
та визначає основи їх соціального
захисту та гарантує їх соціальну
захищеність шляхом надання пільг і
державної соціальної підтримки.

Статтею 1 вказаного закону передбачено,
що дитина війни це особа, яка є
громадянином України та якій на час
закінчення (2 вересня 1945 року) Другої
світової війни було менше 18 років.

Статус позивача як дитини війни
підтверджується паспортом,
посвідченням.

Статтею 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
передбачено, що дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 12 статті 71 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік»
було зупинено на 2007 рік дію статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" з урахуванням статті 111
цього Закону, якою було встановлено, що
у 2007 році підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, яка виплачується замість
пенсії, відповідно до статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» виплачується особам, які є
інвалідами (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»), у розмірі 50
відсотків від розміру надбавки,
встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України
N 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року у справі N
1-29/2007 про соціальні гарантії громадян
був визнаний таким, що не відповідає
Конституції України (є
неконституційним) пункт 12 статті 71,
стаття 111 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня
2006 року N 489-V, яким була зупинена на 2007
рік дія статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

Рішення Конституційного Суду України є
обов'язковими до виконання на
території України, остаточними, не
можуть бути оскаржені та мають
преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року N 107-VI, що набрав чинності
з 1 січня 2008 року, стаття 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" викладена в новій редакції, яка
передбачає, що дітям війни (крім тих, на
яких поширюється дія Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту") до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни, тобто на 10 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, при цьому
зміни, внесені підпунктом 2 пункту 41
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
визнані такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року N 10-рп/2008. У вказаному
рішенні Конституційним судом України
було зазначено, що положення Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення. Рішення
Конституційного Суду України у цій
справі має преюдиціальне значення для
судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", визнаних
неконституційними.

Статтею 152 Конституції України
передбачено, що Закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність. Суд першої
інстанції правильно визначив, виходячи
з рішення Конституційного суду N 10-рп/2008
від 22 травня 2008 року, що передбачене
статтею 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
підвищення пенсії на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком діяло з 22
травня 2008 року.

З врахуванням викладеного, висновок
суду першої інстанції про визнання
права позивача на виплату підвищення
до пенсії за віком як дитині війни в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
з урахуванням позовних вимог з 01 січня
2011 року по 20 липня 2011 року є вірним.

Колегія суддів не приймає посилання
відповідача на Закон України від 26
серпня 2011 року № 3491-VI «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» доповнено
пункт 4 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік», яким визначено, що у 2011 році
норми і положення статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік,
оскільки відповідно до частини 1 статті
58 Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини по справі та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 160, 167, 183-2, 184, 195, 196, 197,
198, 200, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
м.Краматорську Донецької області на
постанову Краматорського міського
суду Донецької області від 20 липня 2011
року у справі № 2а-20885/11/0528 - залишити
без задоволення.

Постанову Краматорського
міського суду Донецької області від 20
липня 2011 року у справі № 2а-20885/11/0528 -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів
І.А. Васильєва

В.Г. Яманко

Е.Г. Казначеєв