Справа № 2а-2042/10/2370
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2013-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2013 року
м. Київ К/9991/1289/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у
м.Черкаси

на постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 13.08.2010 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 18.11.2010

у справі №2-а-2042/10/2370

за позовом Державної податкової
інспекції у м.Черкаси

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про стягнення штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 13.08.2010
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 18.11.2010, у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
позивача, у якій ставиться питання про
скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового рішення про задоволення позову,
з підстав невірного застосування норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що підставою для
прийняття податковим органом рішення
від 26.03.2010 № про застосування
штрафних (фінансових) санкцій сумі 673255
грн. стали висновки акта перевірки
№337/17-21/НОМЕР_2 від 22.03.2009 про порушення
суб?єктом господарювання вимог ст.1
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», а саме:
перебуваючи на загальній системі
оподаткування, здійснював діяльність з
надання послуг по перевезенню
вантажним автомобілем без
застосування реєстратора
розрахункових операцій.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок.

Разом з тим, п. 1 ст. 9 цього Закону
передбачено, що реєстратори
розрахункових операцій та
розрахункові книжки не застосовуються
при здійсненні торгівлі продукцією
власного виробництва та наданні послуг
підприємствами, установами і
організаціями усіх форм власності,
крім підприємств торгівлі та
громадського харчування, у разі
проведення розрахунків у касах цих
підприємств, установ і організацій з
оформленням прибуткових і видаткових
касових ордерів та видачею відповідних
квитанцій, підписаних і завірених
печаткою у встановленому порядку.

Вказані положення звільняють суб'єктів
господарювання від обов'язку
застосовувати РРО при реалізації
власних послуг, тобто при умові збігу
продавця послуг та їх надавача в одній
особі.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач фактично
реалізовував свої власні послуги з
перевезення вантажів автомобільним
транспортом, невикористання Приватним
підприємцем ОСОБА_2 під час надання цих
послуг РРО не є порушенням порядку
здійснення розрахункових операцій. При
цьому податковим органом не доведено
фактів неоприбуткування суб?єктом
господарювання готівки при наданні
послуг з перевезення.

Відсутність у податкового органу
правових підстав для застосування
штрафних (фінансових) санкцій за
порушення Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» виключає можливість їх
примусового стягнення.

З огляду на викладене, судова колегія
доходить висновку, що рішення суду
першої та апеляційної інстанції
прийняті на підставі повно
встановлених обставин справи, з
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
та не підлягають скасуванню з
наведених в касаційній скарзі мотивів.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м.Черкаси відхилити, а
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 13.08.2010 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 18.11.2010
залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун