Справа № 2а-1613/09/0870
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2013-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2013 року
м. Київ К-15794/10

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої
Г.К., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4 на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 18.02.2010 у
справі № 2а-1613/09/0870 за позовом Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4 до Державної
податкової інспекції у м. Енергодар
Запорізької області про визнання
протиправними дій, скасування акта та
рішення про застосування фінансових
санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

Підприємець в судовому порядку
оскаржила дії Державної податкової
інспекції під час здійснення перевірки
щодо контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівково обігу, акт
перевірки від 19.06.2008 та рішення про
застосування фінансових санкцій від
07.07.2008 № /0, яким позивачу
державним податковим органом
застосовано штрафні (фінансові)
санкції у сумі 8 698,50 грн.

Зокрема, позовні вимоги мотивовані тим,
що перевірка проводилася з порушенням
процедури та порядку проведення
перевірки, а докази щодо встановлених
порушень, одержані у ході
неправомірної перевірки, є
недопустимими. Крім того позивач
вказує на ту обставину, що на момент
проведення перевірки вона була
відсутня у магазині, продавець ОСОБА_5,
у присутності якої була здійснена
перевірка в трудових відносинах з
Підприємцем не перебувала та не була
уповноважена останнім здійснювати
представництво її інтересів під час
перевірки, а присутність продавця
ОСОБА_5 у приміщенні, де проводилась
перевірка, була обумовлена
проходженням стажування у іншого
суб'єкт господарювання, який здійснює
підприємницьку діяльність на
спрощеній системі оподаткування у
межах однієї торгової площі з
Підприємцем.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суд від 24.04.2009
позовні вимоги задоволено частково:
визнано протиправними дії працівників
Державної податкової інспекції при
проведенні позапланової виїзної
перевірки позивача 19.06.2008, а рішення від
07.07.2008 № /0 - нечинним, в решті
позовних вимог відмовлено з тих
підстав, що безпосередньо акт
перевірки не є рішенням суб'єкта
владних повноважень.

Апеляційний адміністративний суд
постановою від 18.02.2010 судове рішення
першої інстанції скасував та у
задоволенні позовних вимог відмовив
повністю.

Не погодившись із судовим рішенням
апеляційної інстанції, позивач до
Вищого адміністративного суду України
подав касаційну скаргу.

У касаційній скарзі Підприємець,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить зазначене рішення скасувати та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

На обґрунтування вимог касаційної
скарги, позивач посилається на ті ж
підстави, що і у позовній заяві.

У поданих запереченнях на скаргу
відповідач просить у задоволенні
скарги відмовити через її
необґрунтованість.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги та
заперечення на неї, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу необхідно
відхилити з наступних підстав.

Судами встановлено, що 19.06.2008
інспекторами державного податкового
органу проведено позапланову
перевірку господарської одиниці
(магазину) позивача щодо контролю за
здійсненням розрахункових операцій у
сфері готівкового та безготівково
обігу. За результатами перевірки
встановлено порушення пунктів 1, 2, 11, 13
ст. 3 Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", яке полягало у
проведенні розрахункової операції без
видачі розрахункового документа та
застосування реєстратора
розрахункових операцій на суму 69,50 грн.,
проведенні розрахункових операцій
через реєстратор розрахункових
операцій без попереднього
програмування найменування, цін
товарів (послуг) та обліку їх кількості,
та невідповідності суми готівкових
коштів на місці проведення
розрахунків, сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті, у розмірі 1 653,20 грн.
Виявлені порушення у ході перевірки
були відображені у акті від 19.06.2008, на
підставі якого та статей 17, 22 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" державним податковим органом
було ухвалено оскаржуване рішення про
застосування до позивача фінансових
санкцій.

Так, за змістом ч. 7 ст. 11 1 Закону
України від 04.12.1990 № 509- XII "Про державну
податкову службу в Україні" (далі -
Закон № 509- XII) перевірки в межах
повноважень податкових органів,
визначених Законом України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", вважаються позаплановими
перевірками. Це, у свою чергу, означає,
що на такі (як планові, так і
позапланові) перевірки поширюються
"процедурні" правила проведення
позапланових перевірок, передбачені
ст. 11 Закону № 509-XII. Тому, посадові особи
податкового органу мають право
приступити до проведення як планових,
так і позапланових перевірок РРО за
умови надання суб'єкту господарювання
під розпис: направлення на перевірку та
копії наказу керівника податкового
органу про проведення перевірки. При
цьому обидва документи має бути
оформлено відповідно до вимог,
установлених ст. 112 Закону № 509-XII.

При цьому слід зазначити, що,
встановлюючи умови допуску посадових
осіб органів державної податкової
служби до проведення планових та
позапланових виїзних перевірок, ст. 112
Закону № 509-XII одночасно встановлює
наслідки недотримання контролюючим
органом цих умов. Згідно з ч. 2 цієї
статті ненадання посадовими особами
органу державної податкової служби
платнику податків документів, перелік
яких наведений в частині першій, або їх
надання з порушенням вимог,
встановлених частиною першою цієї
статті, є підставою для недопущення
посадових осіб органу державної
податкової служби до проведення
планової або позапланової виїзної
перевірки.

Отже, законний інтерес платника
податків в проведенні органом
державної податкової служби перевірки
його діяльності з дотриманням умов,
встановлених законом, захищений
наділенням його права не допустити
посадових осіб органу державної
податкової служби до перевірки.

В разі коли платник податків не
скористався цим правом і перевірка
була проведена платник податків має
право оскаржити рішення органу
державної податкової служби, прийняте
за результатами перевірки, з підстав
невідповідності рішення закону чи
компетенції органу державної
податкової служби.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій та вбачається з
матеріалів справи, відповідач мав
законодавчо обґрунтовані підстави для
проведення перевірки. 19.06.2008
начальником Державної податкової
інспекції видано наказ № 455, яким було
визначено склад перевіряючих,
співробітникам податкової інспекції
були видані направлення на перевірку №
430 та № 431, які підтверджують, що орган
державної податкової служби
уповноважує конкретних інспекторів на
здійснення перевірки господарської
одиниці позивача з питань дотримання
суб'єктом господарювання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обліку
готівки, наявності торгових патентів,
ліцензій.

Направлення на перевірку були
пред'явлені продавцю ОСОБА_5 для
ознайомлення, працівники податкового
органу були допущені до проведення
перевірки, результати якої викладено у
акті перевірки, що був підписаний
продавцем позивача без зауважень.

Таким чином суд апеляційної інстанції
правомірно відхилив посилання
позивача про порушення порядку
проведення перевірки, оскільки
працівники податкового органу
продавцем ОСОБА_5 були допущені до
проведення перевірки, на користь чого
свідчить факт підписання продавцем
направлень щодо ознайомлення з
останніми та акт перевірки без будь -
яких зауважень.

Посилання позивача на відсутність
трудових відносин з ОСОБА_5, судом також
обґрунтовано не взято до уваги,
оскільки з урахуванням положень ч. 4 ст.
24 Кодексу Законів про працю України
порушення порядку здійснення
розрахункових операцій є підставою для
притягнення до відповідальності
незалежно від того, якою конкретно
особою здійснювалась роздрібна
торгівля.

Згідно з п. 1.3 Порядку оформлення
результатів невиїзних документальних,
виїзних планових та позапланових
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України від 10.08.2005 № 327 (втратив
чинність згідно з наказом Державної
податкової адміністрації України від
22.12.2010 № 984), за результатами проведення
невиїзних документальних. виїзних
планових та позапланових перевірок
фінансово-господарської діяльності
суб'єктів господарювання оформляється
акт, а в разі відсутності порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства - довідка.

Акт - службовий документ, який
стверджує факт проведення невиїзної
документальної або виїзної планової чи
позапланової перевірки
фінансово-господарської діяльності
суб'єкта господарювання і є носієм
доказової інформації про виявлені
порушення вимог податкового, валютного
та іншого законодавства суб'єктами
господарювання.

Таким чином, акт, складений фахівцями
органу податкової служби за
результатами перевірки Підприємця, є
належним доказом, який підтверджує
факти допущених позивачем
правопорушень.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, виявлені порушення під час
перевірки (проведення розрахункової
операції без видачі розрахункового
документа та застосування реєстратора
розрахункових операцій, проведення
розрахункових операцій через
реєстратор розрахункових операцій без
попереднього програмування
найменування, цін товарів (послуг) та
обліку їх кількості, невідповідність
суми готівкових коштів на місці
проведення розрахунків, сумі коштів,
яка зазначена в денному звіті)
підтверджуються актом перевірки від
19.06.2008, що підписаний без заперечень
продавцем ОСОБА_5 Вказані обставини
підтверджуються й іншими доказами, що
містяться у матеріалах справи, зокрема,
власноручно складеним цим продавцем
описом готівкових коштів на місці
проведення розрахунків. При цьому
позивачем будь-яких доказів на
спростування вказаних обставин надано
не було.

З цих же підстав, суд відхиляє доводи
позивача, що у межах однієї торгової
площі з Підприємцем здійснює
підприємницьку діяльність інший
господарюючий суб'єкт, стажер якого
допустив перевіряючих до перевірки та
в присутності якого було проведено
вказану перевірку.

За таких обставин застосування до
Підприємця штрафних санкцій згідно з
оспорюваним рішенням слід визнати
цілком правомірним.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

З урахуванням викладеного, суд
касаційної інстанції відхиляє доводи
позивача, викладені у касаційній
скарзі, і не вбачає підстав для
скасування законного і обґрунтованого
судового рішення апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 18.02.2010 у справі № 2а-1613/09/0870 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К. Голубєва

А.О. Рибченко