Справа № К/9991/14253/11-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2013-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" грудня 2013 р. м. Київ
К/9991/14253/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Іванківської міжрайонної державної
податкової інспекції в Київській
області

на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 22 вересня
2010 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 лютого 2011
року

у справі № 2а-7321/10/1070

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рейтар»

до Іванківської міжрайонної державної
податкової інспекції в Київській
області

про скасування податкового
повідомлення-рішення та зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Рейтар» (далі -
позивач) звернулось до суду з позовом
до Іванківської міжрайонної державної
податкової інспекції в Київській
області (далі - відповідач) про визнання
протиправними дій Іванківської МДПІ в
Київській області щодо невизнання
декларації з податку на додану
вартість за квітень 2010 року як
податкової звітності; зобов'язання
Іванківської МДПІ в Київській області
визнати податкову декларацію з податку
на додану вартість за квітень 2010 року
як податкову звітність з моменту її
подання до органу державної податкової
служби - 20 травня 2010 року та провести
податкову звітність по особовому
рахунку платника податку; скасування
податкового повідомлення-рішення від 15
червня 2010 року № /0.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 22 вересня
2010 року позов задоволено. Визнано дії
Іванківської МДПІ в Київській області
щодо невизнання декларації з податку
на додану вартість за квітень 2010 року
як податкової звітності протиправними.
Зобов'язано Іванківську МДПІ в
Київській області визнати податкову
декларацію з податку на додану
вартість за квітень 2010 року як
податкову звітність з моменту її
подання до органу державної податкової
служби - 20 травня 2010 року та провести
податкову звітність по особовому
рахунку платника податку. Скасовано
податкове повідомлення-рішення від 15
червня 2010 року № /0 про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 170,00 грн. Судові
витрати у сумі 3,40 грн. відшкодовано за
рахунок Державного бюджету України на
користь позивача.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 лютого 2011
року постанову Київського окружного
адміністративного суду від 22 вересня
2010 року залишено без змін.

В касаційній скарзі Іванківська МДПІ в
Київській області, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати Київського окружного
адміністративного суду від 22 вересня
2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 01 лютого 2011 року і ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

20 червня 2010 року ТОВ «Рейтар» подало
нарочно до Іванківської МДПІ в
Київській області податкову
декларацію з податку на додану
вартість за квітень 2010 року, що
підтверджується вхідним штампом
канцелярії податкового органу (арк.
справи 24-26).

Під час приймання вказаної декларації
ТОВ «Рейтар» з податку на додану
вартість за квітень 2010 року органом
державної податкової служби було
зроблено відмітку на декларації
«Отримано, з попередженням про
можливість невизнання», а також усно
повідомлено позивача про те, що
декларація не буде визнана як
податкова звітність.

З метою уникнення негативних наслідків
ТОВ «Рейтар» 04 червня 2010 року повторно
направило поштою до податкового органу
податкову декларацію з податку на
додану вартість за квітень 2010 року з
усіма додатками, що підтверджується
відбитком календарного штемпеля
відділення поштового зв'язку на описі
вкладення у цінний лист, квитанцією
поштового відділення та повідомленням
№ 839615 про вручення рекомендованого
поштового відправлення (отримане
податковим органом 07 червня 2010 року)
(арк. справи 27-32).

Разом з цим, 08 червня 2010 року
Іванківська МДПІ в Київській області
листом за №1885/7/26-01 повідомила
керівника ТОВ «Рейтар», що подана
позивачем декларація з податку на
додану вартість за квітень 2010 року
отримала статус «Не визнана як
податкова звітність» відповідно до
службової записки ПМ ДПІ у
Вишгородському районі №1885/7/26-01 від 08
червня 2010 року. У зв'язку з викладеним,
позивачу запропоновано подати
повторно декларацію з податку на
додану вартість за квітень 2010 року (арк.
справи 33).

Також, 14 червня 2010 року Іванківська
МДПІ в Київській області склала акт
№807/15/33011171 щодо несвоєчасного
подавання ТОВ «Рейтар» податкової
звітності з податку на додану вартість
за квітень 2010 року (арк. справи 35).

15 червня 2010 року на підставі вказаного
акту перевірки прийняла податкове
повідомлення-рішення № /0, яким
згідно з підпунктом «а» підпункту 4.2.2
пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.1
пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
застосувала до ТОВ «Рейтар» штрафні
(фінансові) санкції у сумі 170,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що прийняття податкової
декларації є обов'язком контролюючого
органу, з урахуванням того, що
податковий орган не звертався до
платника податків з письмовою
пропозицією надати нову податкову
декларацію з виправленими показниками
(із зазначенням підстав неприйняття
попередньої) у відповідності до
положень абзацу 5 підпункту 4.1.2 пункту
4.1 статті 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», а також зважаючи на
те, що Порядком заповнення та подання
податкової декларації з податку на
додану вартість не передбачено такої
підстави для відмови у прийнятті
податкової декларації як «відповідно
до службової записки органу податкової
міліції». З огляду на неправомірність
дій податкового органу щодо невизнання
своєчасно поданої платником податку
податкової декларації як податкової
звітності, суди попередніх інстанцій
дійшли висновку про неправомірність
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій оспорюваним
податковим повідомленням-рішенням.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

Абзацом 1 підпункту 4.1.2 пункту 4.1 статті
4 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що прийняття податкової
декларації є обов'язком контролюючого
органу. Податкова декларація
приймається без попередньої перевірки
зазначених у ній показників через
канцелярію, чий статус визначається
відповідним нормативно-правовим актом.
Відмова службової (посадової) особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин або висування нею будь-яких
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється та розцінюється як
перевищення службових повноважень
такою особою, що тягне за собою її
дисциплінарну та матеріальну
відповідальність у порядку,
визначеному законом.

За приписами абзацу 2 підпункту 4.1.2
пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) якщо службова
(посадова) особа контролюючого органу
порушує норми абзацу першого цього
підпункту, платник податків
зобов'язаний до закінчення граничного
строку подання декларації надіслати
таку декларацію поштою з описом
вкладеного та повідомленням про
вручення, до якої долучається заява на
ім'я керівника відповідного
контролюючого органу, складена у
довільній формі, із зазначенням
прізвища службової (посадової) особи,
яка відмовилася прийняти декларацію,
та/або із зазначенням дати такої
відмови. При цьому декларація
вважається поданою в момент її
вручення пошті, а граничний
десятиденний строк, встановлений для
поштових відправлень підпунктом 4.1.7, не
застосовується.

Відповідно до абзацу 3 підпункту 4.1.2
пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) платник
податків може також оскаржити дії
службової (посадової) особи
контролюючого органу з відмови у
прийнятті податкової декларації у
судовому порядку.

Згідно абзацу 5 підпункту 4.1.2 пункту 4.1
статті 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) податкова звітність,
отримана контролюючим органом від
платника податків як податкова
декларація, що заповнена ним всупереч
правилам, зазначеним у затвердженому
порядку її заповнення, може бути не
визнана таким контролюючим органом як
податкова декларація, якщо в ній не
зазначено обов'язкових реквізитів, її
не підписано відповідними посадовими
особами, не скріплено печаткою
платника податків. У цьому випадку,
якщо контролюючий орган звертається до
платника податків з письмовою
пропозицією надати нову податкову
декларацію з виправленими показниками
(із зазначенням підстав неприйняття
попередньої), то такий платник податків
має право: надати таку нову декларацію
разом зі сплатою відповідного штрафу;
оскаржити рішення податкового органу в
порядку апеляційного узгодження.

Пунктом 4.5 Методичних рекомендацій
щодо централізованого приймання та
комп'ютерної обробки податкової
звітності платників податків в ОДПС
України, затверджених наказом ДПА
України від 31 грудня 2008 року № 827 (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) визначено, що
якщо податкова звітність, надана
органу ДПС платником податків,
заповнена всупереч правилам,
визначеним у затвердженому порядку її
заповнення, то вона може бути не
визнана органом ДПС як податкова
звітність. Підставою про невизнання
податкової звітності є: відсутність
підпису відповідних посадових осіб
(факсиміле не дозволяється);
відсутність скріплення печаткою
підписів платника податків;
відсутність обов'язкових реквізитів
податкового документа; відсутність
обов'язкових додатків до податкової
звітності, передбачених порядком
заповнення відповідної звітності;
неможливість прочитати текст або цифри
внаслідок пошкодження (наприклад,
документи, залиті чорнилом або іншою
рідиною, потерті); наявність порваних
аркушів, підчищень, помарок,
виправлень, дописок і закреслювань;
подання ксерокопії звітних документів;
порушення загальних вимог оформлення
документів податкової звітності.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, податкова
декларація ТОВ «Рейтар» з податку на
додану вартість за квітень 2010 року
(подана позивачем нарочно 20 травня 2010
року) містила усі обов'язкові
реквізити, декларація також була
підписана керівником підприємства та
скріплена печаткою платника податків.

При цьому, колегія суддів погоджується
з висновками судів попередніх
інстанцій, що Порядком заповнення та
подання податкової декларації з
податку на додану вартість,
затвердженим наказом ДПА України від 30
травня 1997 року № 166 (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин), не передбачено такої
підстави для відмови у прийнятті
податкової декларації як «відповідно
до службової записки органу податкової
міліції».

Колегія суддів також
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про обов'язок
Іванківської МДПІ в Київській області
щодо внесення до картки особового
рахунку ТОВ «Рейтар» відомостей,
вказаних ним у податковій декларації з
податку на додану вартість за квітень
2010 року у відповідності до положень
Інструкції про порядок ведення
органами державної податкової служби
оперативного обліку платежів до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється органами державної
податкової служби України,
затвердженої наказом ДПА України від 18
липня 2005 року № 276 (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин).

З огляду на неправомірність дій
податкового органу щодо невизнання
своєчасно поданої платником податку
податкової декларації як податкової
звітності, суди попередніх інстанцій
дійшли обґрунтованого висновку, з яким
погоджується суд касаційної інстанції,
про неправомірність застосування до
позивача штрафних (фінансових) санкцій
оспорюваним податковим
повідомленням-рішенням.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про
обґрунтованість позовних вимог та
наявність підстав для їх задоволення.

Доводи касаційної скарги
вищевикладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга Іванківської МДПІ в Київській
області підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Київського
окружного адміністративного суду від 22
вересня 2010 року та ухвала Київського
апеляційного адміністративного суду
від 01 лютого 2011 року підлягають
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Іванківської
міжрайонної державної податкової
інспекції в Київській області залишити
без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 22 вересня
2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 01 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна