Справа № 752/15678/13-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"14" січня 2014 р.
Справа № 752/15678/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Капустинського М.М.

суддів:
Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м.Києва на
постанову Голосіївського районного
суду м.Києва від "19" вересня 2013 р. у
справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м.Києва про
визнання бездіяльності протиправною і
зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2013 року позивач - суддя
Київського районного суду
Житомирської області ОСОБА_3,
звернулася до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м.Києва про
визнання протиправною відмови
відповідача у проведенні перерахунку
пенсії державного службовця у зв"язку
із підвищенням розміру заробітної
плати працюючим суддям, та зобов'язання
провести перерахунок пенсії, починаючи
з 09.08.2013 року, відповідно до довідки
Київського апеляційного
адміністративного суду від 08.08.2013 року
№02.7-06/240..

Постановою Голосіївського районного
суду м.Києва від 19.09.2013 року позов
задоволено. Визнано неправомірною
відмову Управління Пенсійного фонду
України в Голосіївському районі
м.Києва щодо перерахунку ОСОБА_3 пенсії
державного службовця.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Голосіївському районі
м.Києва провести перерахунок пенсії
ОСОБА_3, як державного службовця, у
відповідності до вимог ст.37-1 Закону
України "Про державну службу"
відповідно до довідки про заробітну
плату від 08.08.2013 року за №02.7-06/240, з
урахуванням здійснених виплат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню , постанова - зміні з
наступних підстав.

Судом встановлено, що з 23 лютого 2010 року
ОСОБА_3 знаходиться на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва та
отримує пенсію державного службовця,
призначену згідно Закону України «Про
державну службу», розмір якої
розраховано на підставі довідок ТУ ДСА
в м. Києві №№260 і 261 від 26.03.2010 року про
розмір заробітної плати на посади
судді Голосіївського районного суду м.
Києва, з якої призначено пенсію
позивачці.

Позивач з 24.07.2012 року працює суддею
Київського апеляційного
адміністративного суду.

09 серпня 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
УПФУ в Голосіївському районі м. Києва
із заявою про перерахунок призначеної
пенсії у зв"язку із збільшенням
заробітної плати працюючим суддям,
подав довідку Київського апеляційного
адміністративного суду №02.7-06/240 від
08.08.2013 року.

Управлінням Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м.Києва, листом
від 09.08.2013 року за №16888/14 у перерахунку
пенсії ОСОБА_3 відмовлено за
безпідставністю.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_3, виходив з того,
що збільшення посадового окладу судді
дає право позивачу на перерахунок
пенсії на підставі ст.37-1 Закону України
"Про державну службу".

З таким висновком погоджується колегія
суддів апеляційного суду з огляду на
наступне.

Правовий статус суддів та гарантії їх
незалежності визначені Конституцією
України та Законом України «Про
судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від
07 липня 2010 року (у редакції закону №3668
), що відповідає ч.1 ст.126 Конституції
України, згідно з якою незалежність і
недоторканність суддів гарантується
Конституцією і законами України.

Конституційним судом України
викладені правові позиції стосовно
гарантій незалежності суддів в
рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002,
від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11
жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 22 травня 2008
року №10-рп/2008 та від 03.06.2013 року №3-рп/2013.

Згідно вказаних рішень, визначені
Конституцією та законами України
гарантії незалежності суддів є
невід'ємним елементом їх статусу,
поширюються на всіх суддів України та є
необхідною умовою здійснення
правосуддя неупередженим,
безстороннім і справедливим судом.

Такими гарантіями є надання їм за
рахунок держави матеріального
забезпечення (суддівська винагорода,
пенсія, щомісячне довічне грошове
утримання тощо).

Розмір заробітної плати суддів
регулюється Законом України «Про
судоустрій і статус суддів», зі змінами
та доповненнями, внесеними до нього, в
тому числі і Бюджетним кодексом
України.

На суддів поширюється положення
ст.ст.37,37-1 Закону України «Про державну
службу».

Діяльність суддів, встановлення їм
розміру заробітної плати регулюється
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів», прийнятий 08 липня 2010
року, зі змінами та доповненнями,
внесеними в тому числі і Бюджетним
кодексом України.

Відповідно до ст.129 БК України -
відмінна від попередньої суддівська
винагорода, що за змістом відповідає
заробітній платі судді, регулюється
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів», Законом України «Про
Конституційний Суд України» і не може
визначатися іншими нормативними
актами.

Отже, до повноважень Кабінету
Міністрів України не належать питання
встановлення або підвищення
заробітної плати.

Відповідно до ч.2 ст.129 Закону України
«Про судоустрій у статус суддів» -
винагорода суддів складається з окладу
та доплат за: 1) вислугу; 2) перебування
на посаді в суді; 3) науковий ступень; 4)
робота, яка передбачає доступ до
державної таємниці.

Частиною 3 ст.129 Закону визначений
посадовий оклад судді місцевого суду у
розмірі 15 мінімальних заробітних плат,
що проваджується поетапно: з 01 січня 2011
року - 6 мінімальних заробітних плат, з 01
січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних
плат і так далі - до 2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що з 01
січня 2012 року та з 01 січня 2013 року
заробітна плата позивачці була
перерахована у відповідності з
прийнятим 08 липня 2010 року Законом
України «Про судоустрій і статус
суддів», на підставі чого позивачу були
видані довідки ТУ ДСА.

Відповідно до ст.37-1 Закону України «Про
державну службу», - у разі підвищення
заробітної плати працюючим державним
службовцям здійснюється перерахунок
раніше призначених пенсій.

Враховуючи, що розмір заробітної плати
підвищився, а тому позивач, як
працюючий суддя, на якого поширюються
положення Закону України «Про державну
службу», набув право на перерахунок
пенсії відповідно до ст. 37-1 Закону
України «Про державну службу» - з дня
звернення до відповідача з відповідною
заявою.

Правильно визнавши за позивачем право
на перерахунок пенсії державного
службовця у зв"язку із підвищенням
заробітної плати працюючого судді
(голови суду), суд першої інстанції
залишив поза увагою наступне.

Чинна редакція наведених статей Закону
№3723-XII [текст ст.37 у редакції Закону
України від 8 липня 2011 року № 3668-VI «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» (далі - Закон №3668-VI)]
передбачає, що пенсійний вік державних
службовців та граничний вік
перебування на державній службі, який
на сьогодні становить 65 років, не
збігаються. Крім того, ст.37 цього Закону
встановлено, що особі, якій призначена
пенсія відповідно до цієї статті та яка
продовжує працювати на державній
службі, виплачується пенсія у розмірі,
обчисленому відповідно до Закону
України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон №1058-IV), а
після звільнення - у розмірі,
обчисленому відповідно до Закону
№3723-XII.

Згідно із ст.26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення відповідного віку та
наявності відповідного страхового
стажу.

Пенсія, призначена відповідно до
зазначеної статті, в період роботи на
посадах, які дають право на призначення
пенсії в порядку і на умовах,
передбачених Законом України "Про
державну службу", виплачується у
розмірі, обчисленому відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", а після звільнення з
таких посад - у розмірі, обчисленому
відповідно до Закону України "Про
державну службу", з урахуванням ст.26
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Згідно зі ст.37 Закону №3723-XII пенсія
державному службовцю виплачується
незалежно від його заробітку
(прибутку), одержуваного після виходу
на пенсію.

Зазначеною статтею в редакції Закону
№3668-VI встановлено, що особі, якій
призначена пенсія відповідно до цієї
статті та яка продовжує працювати на
державній службі, виплачується пенсія
у розмірі, обчисленому відповідно до
Закону №1058-IV, а після звільнення - у
розмірі, обчисленому відповідно до
Закону №3723-XII.

Саме таку правову позицію виклав
Верховний Суд України в постанові від 02
липня 2013 року.

Таким чином, суддя ОСОБА_3 мала право на
призначення та отримання пенсії
державного службовця починаючи з
23.02..2010 року в розмірі, визначеному ст.37
Закону №3723-ХІІ, а після набрання
чинності Законом №3668-VІ 01 жовтня 2011
року, яким внесено зміни до вказаної
статті, - на отримання пенсії у розмірі,
обчисленому відповідно до Закону
№1058-IV.

Відтак, рішення суду в частині
визначення розміру пенсії підлягає
зміні з зазначенням проведення ОСОБА_3
перерахунку та виплати пенсії
державного службовця відповідно до
Закону України "Про державну службу" в
розмірі, обчисленому відповідно до
Закону України №1058-IV "Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування."

Відповідно до ст.201 КАС України
підставами для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції є зокрема,
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м.Києва
задовольнити частково, постанову
Голосіївського районного суду м.Києва
від "19" вересня 2013 р. в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про
визнання неправомірною відмови у
проведенні перерахунку пенсії
державного службовця, згідно ст.37-1
Закону України "Про державну службу"
відповідно до довідки про заробітну
плату від 08.08.2013 року за №02.7-06/240 та
зобов'язання провести перерахунок
пенсії, з урахуванням здійснених
виплат - змінити, виклавши резолютивну
частину постанови в такій редакції:

"Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва у
проведенні перерахунку ОСОБА_3 пенсії
державного службовця.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Голосіївському районі
м. Києва провести перерахунок пенсії
ОСОБА_3, як державного службовця, з
09.08.2013 року, у відповідності до вимог
ст.37-1 Закону України "Про державну
службу" в розмірі обчисленому
відповідно до Закону України №1058-IV "Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування"".

В решті постанову суду залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
М.М. Капустинський

судді:
Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ М.М. Капустинський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м.Києва
вул.Горького, 70,м.Київ,03150