Справа № 2270/5290/12
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року м.
Київ К/9991/71664/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г., розглянувши у порядку
попереднього розгляду за наявними у
справі матеріалами касаційну скаргу
Головного управління Державного
казначейства України у Хмельницькій
області на постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 31
липня 2012 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 25 жовтня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Ярмолинецькому районі
Хмельницької області, третя особа:
Головне управління Державного
казначейства України у Хмельницькій
області, про стягнення сплаченого
збору, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Ярмолинецькому районі Хмельницької
області, в якому просив стягнути з
відповідача через Управдління
державного казначейства у
Ярмолинецькому районі Хмельницької
області Головного управління
Державного казначейства України у
Хмельницькій області кошти в сумі 5 873
грн. примусово сплаченого збору.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
позивач, як особа, яка придбала
автомобіль, не зобов'язаний сплачувати
збір на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 31 липня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 25 жовтня 2012
року, позовні вимоги задоволено:
стягнуто кошти в сумі 5 873 грн. із
спеціального фонду державного бюджету
України шляхом списання коштів з
відповідного розрахункового рахунку в
УДКСУ у Хмельницькій області, що були
помилково сплачені позивачем як збір
на обов`язкове державне пенсійне
страхування при реєстрації легкового
автомобіля "Ford Kuga".

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Головне
управління Державного казначейства
України у Хмельницькій області
звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати та відмовити у задоволенні
позову.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, позивач 18
лютого 2012 року придбав автомобіль
марки "Ford Fuga", що підтверджується
договором купівлі-продажу №17/02.

При реєстрації придбаного автомобіля
позивач сплатив збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування в
розмірі 5873,00 грн. (3% його вартості), що
підтверджується квитанцією №122201/65 від
28 лютого 2012 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що позивач не є
платником тривідсоткового збору до
Пенсійного фонду України.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Пунктом 7 статті 1 Закону України "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування", в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин,
визначено, що платниками збору є
юридичні та фізичні особи при
відчуженні легкових автомобілів, крім
легкових автомобілів, якими
забезпечуються інваліди, та тих
автомобілів, які переходять у
власність спадкоємцям за законом.

Таким чином, обов'язок зі сплати збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування покладається на осіб лише
у випадку відчуження, а не при купівлі
автомобілів.

В той же час, відповідно до пункту 12
Порядку сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
окремих видів господарських операцій,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 3 листопада 1998
року, суми збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
операцій з відчуження легкових
автомобілів є підприємства, установи
та організації всіх форм власності, а
також фізичні особи, які набувають
право власності на легкові автомобілі
шляхом купівлі легкових автомобілів, у
тому числі у виробників або
торгівельних організацій (крім
випадків забезпечення автомобілями
інвалідів згідно із законодавством).

Відповідно до частини четвертої статті
9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 01 листопада 1996 "Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя" вказано, що
судам необхідно виходити з того, що
нормативно-правові акти будь-якого
державного чи іншого органу (акти
Президента України, постанови
Верховної Ради України, постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів
України, нормативно-правові акти
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим чи рішення Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, акти
органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств і
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій
тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону.

Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

Таким чином, враховуючи, що положення
Порядку сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
окремих видів господарських операцій,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 3 листопада 1998
року, суперечать нормам Закону України
"Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування", суди попередніх
інстанцій дійшли вірного висновку про
те, що позивач у випадку придбання
автомобіля не є платником збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, а відтак позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Враховуючи викладене, доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами норм матеріального чи
процесуального права, що призвело або
могло б призвести до невірного
вирішення спору, а тому оскаржувані
судові рішення є законними та
обґрунтованими і підстави для їх
скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Головного управління
Державного казначейства України у
Хмельницькій області відхилити.

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 31 липня 2012
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 25 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
239-240 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
(підписи)