Справа № 205/8299/13-а
Суддя: Мовчан Д. В.
Дата ухвалення: 2013-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 205/8299/13-а
Провадження № 2а/205/248/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2013 року
м.
Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі: головуючого
судді Мовчан Д.В. розглянувши в
порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу ОСП №
2 роти ДПС Управління ДАІ УМВС України в
Донецькій області сержанта міліції
Друзік Геннадія Олександровича, про
скасування постанов по справі про
адміністративне правопорушення,
закриття провадження по справі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
вищеназваним позовом про скасування
постанови по справі про
адміністративне правопорушення серії
АА2 № 596905 від 26 вересня 2013 року,
винесену інспектором ДПС взводу ОСП №
2 роти ДПС Управління ДАІ УМВС України в
Донецькій області сержантом міліції
Друзік Г.О. про скасування постанови по
справі про адміністративне
правопорушення, закриття провадження
по справі, відповідно до якої на нього,
позивача, було накладено штраф у
розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) грн. 00
коп., за порушення п. 1.1 розділу 34 дод.2
Правил дорожнього руху України, за що
передбачена відповідальність ч. 1 ст.122
Кодексу України про адміністративні
правопорушення (далі -КупАП). Також
просить у позові закрити провадження
по адміністративній справі за ч. 1 ст.122
КУпАП відносно нього у зв'язку із
відсутністю у його діях складу
адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначає, що дана постанова не
відповідає вимогам законодавства та
дійсним обставинам справи, у зв'язку з
чим така постанова підлягає
скасуванню, а провадження по
адміністративній справі відносно
позивача - закриттю, у зв'язку із
відсутністю у його діях складу
адміністративного правопорушення.

Позивач в судове засідання не
з'явився, надав суду заяву про розгляд
справи у його відсутність із
викладанням правової позиції, щодо
позовних вимог та надав пояснення про
спростування доводів відповідача у
запереченнях (а.с. 24-26). Позовні вимоги
підтримує в повному обсязі та просить
їх задовольнити.

Відповідач - інспектор ДПС взводу ОСП
№ 2 роти ДПС Управління ДАІ УМВС
України в Донецькій області сержант
міліції Друзік Геннадій Олександрович
у судове засідання не з'явився, про день
та час розгляду справи по суті
повідомлявся належним чином, надав
суду письмові заперечення у яких
заперечував проти адміністративного
позову, зазначивши, що
адміністративний матеріал ним було
складено правомірно, просив розглядати
справу без його участі, вважає свої дії
правомірними та обґрунтованими
(а.с.17-20).

У відповідності до ч. 6. ст. 128 КАС
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому
засіданні, визначених цією статтею,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності
потреби заслухати свідка чи експерта.
Тому суд ухвалив розглянути справу за
відсутністю сторін в порядку
письмового провадження на підставі
матеріалів справи.

Суд, з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, знаходить
вимоги позивача обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню, з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 вересня 2013
року відповідачем по даній справі,
інспектором ДПС взводу ОСП № 2 роти ДПС
Управління ДАІ УМВС України в
Донецькій області сержантом міліції
Друзік Г. О. було складено протокол
серії АВ2 № 561667 (а.с.6). У вказаному
протоколі зазначено, що 26 вересня 2013
року о 14 год. 40 хв. позивач ОСОБА_1
керуючи автомобілем «ROVER 75», д/н НОМЕР_1
по а/д Знам'янка - Луганськ - Ізваріно
перетнув суцільну лінію дорожньої
розмітки, чим порушив п. 1.1 розділу 34
дод.2 Правил дорожнього руху України
(далі - ПДР), за що відповідальність
передбачена за ч.1 ст. 122 КУпАП .

Відповідно до ст. 256 КУпАП в протокол
заносяться пояснення особи, яка
притягується до адміністративної
відповідальності і її зауваження щодо
змісту протоколу. Позивач в
вищевказаному протоколі про
адміністративне правопорушення у
графі «по суті порушення пояснюю»
зазначив «….перетнув лінію в стані
крайньої необхідності …..»

На підставі вказаного протоколу
відповідачем по справі, 26 вересня
квітня 2013 року було винесено постанову
по справі про адміністративне
правопорушення серії АА2 № 596905 (а.с.7),
відповідно до якої на позивача було
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 255 (двісті
п'ятдесят п'ять) грн. 00 коп., у зв'язку із
скоєнням адміністративного
правопорушення, п. 1.1 розділу 34 дод.2
Правил дорожнього руху України, за що
передбачена відповідальність ч. 1 ст.122
Кодексу України про адміністративні
правопорушення.

Зазначена постанова, як правовий акт
індивідуальної дії, перевірялись судом
на предмет дотримання суб'єктом
владних повноважень принципів
правомірної адміністративної
поведінки, а саме: чи прийнято рішення
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України
адміністративним правопорушенням
(проступком) визначається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Згідно зі статтею 14 Закону України "Про
дорожній рух" від 30.06.1993 №3353-XII (із
змінами і доповненнями) учасники
дорожнього руху зобов`язані знати і
неухильно дотримуватися вимог цього
Закону, Правил дорожнього руху та інших
нормативних актів з питань безпеки
дорожнього руху.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами
по справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи,
інспектором встановлено факт вчинення
позивачем адміністративного
правопорушення лише на підставі
єдиного доказу - протоколу про
адміністративне правопорушення.

Суд зауважує, що відповідно до вимог ч. 2
ст. 71 КАС України, в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Разом з цим,
відповідач, зазначаючи про наявність
відео фіксації правопорушення, не
надає суду в якості доказу такі
матеріали.

Відповідно до ст. 256 КУпАП в протоколі
про адміністративне правопорушення
зазначаються: дата і місце його
складання, посада, прізвище, ім'я,
по-батькові особи, яка склала протокол,
відомості про особу, яка притягується
до відповідальності; місце, час
вчинення і суть адміністративного
правопорушення , нормативний акт, який
передбачає відповідальність за дане
правопорушення; прізвище, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є;
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
інші відомості, необхідні для
вирішення справи. Суд вважає, що
вказані приписи адміністративного
законодавства відповідачем виконані
не були, адже маючи перед прийняттям
постанови протокол про
адміністративне правопорушення, в
якому позивач зазначив про те що, діяв у
стані крайньої необхідності та
висловив про незгоду з висновками
інспектора ДПС ДАЇ, вказаний суб'єкт
владних повноважень повинен був,
використовуючи свої повноваження,
зібрати докази, які б спростували
свідчення позивача, але таких доказів
ні протокол, ні постанова не містять.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями
провадження в справах про
адміністративне правопорушення є
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точності відповідності
з законом.

Відповідно до ст. 17 Кодексу України про
адміністративні правопорушення особа,
яка діяла в стані крайньої
необхідності, необхідної оборони або
яка була в стані неосудності, не
підлягає адміністративній
відповідальності.

Згідно із ст. 18 Кодексу України про
адміністративні правопорушення «не є
адміністративним правопорушенням дія,
яка хоч і передбачена цим Кодексом або
іншими законами, що встановлюють
відповідальність за адміністративні
правопорушення, але вчинена в стані
крайньої необхідності, тобто для
усунення небезпеки, яка загрожує
державному або громадському порядку,
власності, правам і свободам громадян,
установленому порядку управління, якщо
ця небезпека за даних обставин не могла
бути усунута іншими засобами і якщо
заподіяна шкода є менш значною, ніж
відвернена шкода».

Ст.7 Кодексу України про
адміністративне правопорушення
передбачає, що ніхто не може бути
підданий заходу впливу у зв'язку з
адміністративним правопорушенням
інакше, як на підставах і в порядку,
встановлених законом. При цьому,
провадження в справах про
адміністративне правопорушення
здійснюється на основі суворого
додержання законів. Відповідно до
вимог процесуального закону, докази
мають бути належними та допустимими.
Допустимими є ті докази, які зібрані у
відповідності до закону, компетентними
органами та в установленому порядку, а
належними - якщо вони підтверджують
факт даного адміністративного
проступку.

Разом з цим, доводи відповідача
наведені в запереченнях, доказів, які б
спростували покази позивача, суду не
представлені, та відповідач не довів
правомірність свого рішення, не
надавши суду обґрунтованих доказів
вини позивача у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122
КУпАП. Також в ході розгляду справи по
суті доказів скоєння позивачем
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122
КУпАП судом не здобуто. Таким чином, суд
вважає, що висновок відповідача про
скоєння позивачем 26 вересня 2013 року
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАп, є
необґрунтованим, а притягнення його до
адміністративної відповідальності
відбулося без належних на те підстав.

Підстав для відмови у задоволені
позову судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 162 КАС
України при вирішенні справи по суті
суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково.

Відповідно до змісту ст. 288 КУпАП
оскарження постанови по справі про
адміністративне правопорушення
здійснюється у порядку, визначеному
Кодексом адміністративного
судочинства України, з
особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до приписів ст. 293 КУпАП в
разі оскарження постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності орган (посадова
особа) при перевірці законності та
обґрунтованості винесеної постанови
може прийняти рішення про скасування
постанови і закриття справи.

На підставі викладеного, керуючись ч.1
ст. 122, 247, 278, 280, 287-289, 293 КУпАП, ст. ст.
4,6,9,11,70, 71,104, 158-163, КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити.

2. Постанову інспектора ДПС взводу
ОСП № 2 роти ДПС Управління ДАІ УМВС
України в Донецькій області сержанта
міліції Друзік Геннадія
Олександровича у справі про
адміністративне правопорушення серії
АА2 № 596905 від 26 вересня 2013 р. про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 122 КУпАП,- скасувати.

3. Провадження у адміністративній
справі про вчинення ОСОБА_1
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, 26 вересня
2013, - закрити.

Відповідно до ч.2 ст. 171-2 КАСУ рішення
місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Суддя:
Д. В. Мовчан