Справа № 2а-2280/11
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2013-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-2280/11
Головуючий у 1-й інстанції: Соколов О.М.
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

10 грудня 2013 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Борисюк Л.П.,Петрика І.Й.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Київського міського центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат на постанову Печерського
районного суду м.Києва від 06 грудня 2011
року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання
протиправними дій та зобов"язання
вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_2 звернувся до
Печерського районного суду міста Києва
із адміністративним позовом до
Київського міського центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат, в якому просив визнати
неправомірними дії відповідача в
частині невиплати сум на відшкодування
втраченого заробітку згідно п.8 ст. 21
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 01.01.2011 року по
31.11.2011 року та стягнути з відповідача
витрати на відшкодування втраченого
заробітку за період з 01.01.2011 року по
31.11.2011 року в сумі 11 960,00 грн.

Постановою Печерського районного суду
м.Києва від 06 грудня 2011 року позов
задоволено частково.

Зобов'язано Київський міський центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат здійснити ОСОБА_2 виплату
несплачених сум на відшкодування
втраченого заробітку відповідно до п.8
ст. 21 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 14 травня 2011
року по 6 грудня 2011 року, з урахуванням
проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким повністю відмовити в
задоволення вимог даного позову.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Печерської районної
у м. Києві державної адміністрації як
учасник ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС.

Згідно виписки з акту огляду МСЕК
ступінь втрати позивачем професійної
працездатності становить 25 відсотків.

Крім того, згідно посвідчення учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС серії НОМЕР_1
позивач відноситься до категорії 2
постраждалих від аварії громадян.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи колегія суддів зважає
на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до п.8 ст.21 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», особам,
віднесеним до 2 категорії (пункт 2
статті 14), надаються такі гарантовані
державою компенсації та пільги:
відшкодування у встановленому
законодавством порядку заробітку, який
вони мали до ушкодження, якщо
захворювання або каліцтво, що виникли у
зв'язку з виконанням робіт призвели до
стійкої втрати професійної
працездатності, що встановлено
уповноваженою медичною комісією.

Наявність такого права у позивача є
визначальним для вирішення даного
спору, крім того, це право гарантується
ч. 2 ст. 46 Конституції України.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», роз'яснення порядку
застосування цього закону провадиться
у порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України, рішення якого
обов'язковими для виконання
міністерствами та іншими центральними
органами державної виконавчої влади,
місцевими всіма суб'єктами
господарювання незалежно від їх
відомчої підпорядкованості та форм
власності.

Згідно ст.63 вказаного Закону,
фінансування витрат пов'язаних з
реалізацією цього закону, здійснюється
за рахунок державного бюджету.

Однак, всупереч вищезазначеним нормам
закону відповідач припинив виплату
компенсації по відшкодуванню
втраченого заробітку позивача,
посилаючись на лист Міністерства праці
та соціальної політики України від
15.07.2011 р. №567/0/15-11/04.

Проте, колегія суддів вважає зазначені
доводи відповідача безпідставними,
оскільки вони спростовуються
положеннями ч.2 ст. 9, ст. 5, 8 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відповідно до яких
лист-роз`яснення не є джерелом права.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про
протиправність дій Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат в частині
припинення виплат сум на відшкодування
втраченого позивачем заробітку
відповідно до п. 8 ст. 21 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
посиланням на відсутність
фінансування за період з 14 травня 2011
року по 6 грудня 2011 року.

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позову в частині
стягнення на користь позивача 11 960 грн.
00 коп. в якості відшкодування
втраченого ним заробітку за період з 01
січня 2011 року по 31 листопада 2011 року,
оскільки суд не може підміняти інші
органи державної влади та перебирати
на себе виконання їхніх функцій, у тому
числі й проводити розрахунок сум
компенсаційних виплат.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київського міського
центру по нарахуванню соціальних
виплат - залишити без задоволення.

Постанову Печерського районного суду
м.Києва від 06 грудня 2011 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя
Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й. Петрик

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.