Справа № К/9991/13204/12-С
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/13204/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Сороки М.О.

Чумаченко Т.А.

провівши письмовий розгляд справи за
позовом Сумського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Управління Державної
служби Охорони при Головному
управлінні Міністерства внутрішніх
справ України в Сумській області про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені за касаційною скаргою
Управління Державної служби Охорони
при Головному управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в Сумській
області на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 28
вересня 2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 25 січня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2011 року позивач звернувся в
суд із позовом до Управління Державної
служби Охорони при Головному
управлінні Міністерства внутрішніх
справ України в Сумській області про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 28 вересня
2011 року позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, відповідач звернувся
зі скаргою до суду апеляційної
інстанції щодо скасування зазначеного
вище рішення.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 25 січня 2012
року апеляційну скаргу відповідача
залишено без задоволення, постанову
суду першої інстанції залишено без
змін.

Не погоджуючись із постановою суду
першої та ухвалою суду апеляційної
інстанцій, відповідач звернувся із
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, в якій
просить скасувати судові рішення,
ухвалити рішення, яким відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що Управління
Державної служби охорони при УМВС
України в Сумській області є
госпрозрахунковою організацією, що
підтверджується Положенням про
Управління Державної служби охорони
при УМВС України в Сумській області,
затвердженого наказом Департаменту
ДСО при УМВС України від 30.09.2010 року №177
(а.с. 92-95, 96,97)

Згідно звіту відповідача за формою 10-ПІ
за 2010р. середньооблікова чисельність
штатних працівників облікового складу
підприємства у 2010 році становила 421
особи, виходячи з чого відповідно до
ст.. 19 Закону, було обраховано норматив
числа робочих місць для
працевлаштування інвалідів для
відповідача - 17 робочих місць. При
цьому, фактично у 2010 році на
підприємстві працювало 9 інвалідів.
Середня річна заробітна плата штатного
працівника становить 21 121,14 грн. Таким
чином сума
адміністративно-господарський санкцій
становить 170 287,06 грн. (а.с.5).

Згідно ст. 18 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні», що підприємства, установи,
організації, фізичні особи, які
використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Також, статтею 18 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», передбачено, що
працевлаштування інвалідів
здійснюється центральним органом
виконавчої влади з питань праці та
соціальної політики, органами
місцевого самоврядування,
громадськими організаціями інвалідів.
Підприємства, установи і організації,
які використовують працю інвалідів,
зобов'язані створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою цієї статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.

Згідно ст.20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні», підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

Статтею19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не - може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Зі справи вбачається, що відповідачем,
не подавались до Сумського
міськрайонного центру зайнятості
звіти за формою статистичної звітності
№3-ПН, затвердженої наказом Державного
комітету статистики №420 від 19.12.2005 року,
підприємство протягом 2010 року не
інформувало центр зайнятості про
наявність вільних робочих місць на
підприємстві та потребу у направленні
йому центром зайнятості інвалідів для
працевлаштування.

Таким чином, суд, ухвалюючи рішення,
виходив з того, що відповідачем не
вжито необхідних заходів для
недопущення господарського
правопорушення, щомісячно не
подавалися звіти до центру зайнятості
за місцем своєї реєстрації, нараховані
адміністративно-господарські санкції
добровільно не сплачені, а тому
зазначена сума підлягає стягненню.

З огляду на викладене, постанова суду
першої та ухвала суду апеляційної
інстанцій відповідають обставинам
справи наданим доказам та нормам
процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління Державної
служби Охорони при Головному
управлінні Міністерства внутрішніх
справ України в Сумській області
залишити без задоволення, постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 28 вересня 2011 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 25 січня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді