Справа № 591/10447/13-а
Суддя: Клименко А. Я.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року Зарічний
районний суд м. Суми у складі:

головуючого в особі
судді - КЛИМЕНКО А. Я.

при секретарі - Сотник
К. Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми справу за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Сумської
міської ради

про визнання протиправним та
скасування рішення -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ФОП ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом, який мотивує тим,
що 30.10.2013 року Сумською міською радою
винесено рішення №2790 - МР «Про
обмеження продажу алкогольних,
слабоалкогольних, пива (крім
безалкогольного) на території міста
Суми», яким було визначено ряд
нежитлових приміщень, в тому числі
приміщення її магазину, де роздрібна
торгівля алкогольними та
слабоалкогольними напоями, а також
пивом (крім безалкогольного)
забороняється. Вважає, що вказане
рішення призвело до порушення її прав
щодо здійснення підприємницької
діяльності, хоча вона має відповідну
реєстрацію, дозволи на право зайняття
такою діяльністю. За таких обставин,
просить суд визнати протиправним та
скасувати зазначене рішення
відповідача.

У судовому засіданні позивачка
ФОП ОСОБА_1 свої вимоги підтримала.

Представник відповідача в
судовому засіданні та в письмових
запереченнях наданих суду вимоги не
визнав, суду пояснив, що дійсно 31.10.2013
року Сумською міською радою винесено
рішення №2790- МР, яким було визначено
ряд нежитлових приміщень, в яких
заборонено здійснювати торгівлю
алкогольними та слабоалкогольними
напоями, а також пивом (крім
безалкогольного). Зазначав, що
підставою прийняття такого рішення є
невизначеність для цього місць
торгівлі як вимагає того п.11 ст.15-3
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» від 19.12.1995 року №491/95- ВР. Метою
прийняття такого рішення Сумською
міською радою є дотримання ст. 3
Конституції України, громадського
порядку на території м. Суми у вечірній
та нічний на прилеглих до
підприємств торгівлі територіях час з
метою недопущення правопорушень
пов'язаних з зловживанням спиртними
напоями, а також з метою забезпечення
санітарного та епідемічного
благополуччя населення м. Суми. За
таких обставин, на його думку, підстав
для скасування рішення немає. Крім
того, вказане рішення стосується не
тільки приміщень, що належать
відповідачу, а й приміщень, власниками
яких є інші особи. Просив суд відмовити
у задоволенні вимог.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного:

Судом при розгляді справи
встановлено, що 31 жовтня 2013 року
Сумською міською радою винесено
рішення №2790 - МР «Про обмеження продажу
алкогольних, слабоалкогольних, пива
(крім безалкогольного) на території
міста Суми», яким було визначено ряд
приміщень, в яких роздрібна торгівля
алкогольними, слабоалкогольними, пивом
(крім безалкогольного) забороняється.
Серед вказаних приміщень зазначено і
територію нежитлового приміщення
тимчасової споруди, розташованої за
адресою: м.Суми, вул. Горького (на
зупинці громадського транспорту
«Вулиця Праці»).

Також з матеріалів справи
вбачається, що позивачка ОСОБА_1
зареєстрована як фізична
особа-підприємець та здійснює
підприємницьку діяльність, в тому
числі займається роздрібною торгівлею
пивом у нежитловому приміщенні
тимчасовій споруді, розташованій за
адресою: м.Суми, вул.Горького (на
зупинці громадського транспорту
«Вулиця Праці»).

Суд вважає, що оскаржуване
рішення порушує конституційні права
позивача на здійснення незаборонених
законом видів підприємницької
діяльності, а також є дискримінаційним
щодо позивача, як суб'єкта
господарювання, що категорично
заборонено чинним законодавством
України.

Так, частиною 2 ст. 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень, та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 144
Конституції України органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території. Згідно з
частинами 1, 3 ст. 140 Конституції України
місцеве самоврядування здійснюється в
межах Конституції і законів України в
порядку, встановленому законом. Ці ж
норми дублюються й в інших
нормативно-правових актах, зокрема в
ст.ст. 10, 25 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

Порядок та умови продажу
алкогольних та слабоалкогольних
напоїв чітко встановлені Законом
України «Про державне регулювання
виробництва, обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів». Так,
відповідно до ст. 15-3 Закону
забороняється продаж пива (крім
безалкогольного), алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, вин столових
та тютюнових виробів, а саме: особами,
які не досягли 18 років; у приміщеннях та
на території навчальних закладів,
закладів охорони здоров'я, крім
ресторанів, що знаходяться на
території санаторіїв; у приміщеннях
спеціалізованих торговельних
організацій, що здійснюють торгівлю
товарами дитячого асортименту або
спортивними товарами, а також у
відповідних відділах (секціях)
універсальних торговельних
організацій; у закритих спортивних
спорудах (крім пива у пластиковій тарі);
з торгових автоматів; на полицях
самообслуговування (крім тютюнових
виробів у блоках та алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, вин столових,
пива); поштучно (для тютюнових виробів,
крім сигар); у споживчих упаковках, що
містять менш як 20 сигарет; з рук; у
невизначених для цього місцях
торгівлі.

Статтею 15 Закон України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів»від 19.12.1995 № 481/95-ВР
встановлює, що роздрібна торгівля
алкогольними напоями (крім столових
вин) або тютюновими виробами може
здійснюватися суб'єктами
господарювання всіх форм власності, у
тому числі їх виробниками, за наявності
у них ліцензій.

Відповідно до ч. 9 ст. 15-2 вказаного
Закону на час проведення масових
заходів сільські, селищні та міські
ради в межах відповідної
адміністративної території можуть
заборонити або обмежити споживання
пива (крім пива у пластиковій тарі),
алкогольних, слабоалкогольних напоїв,
вин столових та куріння тютюнових
виробів. Частиною 3 ст.15-3 Закону
встановлено, що на час проведення
масових заходів сільські, селищні та
міські ради в межах відповідної
адміністративної території можуть
заборонити або обмежити продаж пива
(крім пива у пластиковій тарі),
алкогольних, слабоалкогольних напоїв,
вин столових та куріння тютюнових
виробів.

Тобто, відповідно до Закону орган
місцевого самоврядування може
заборонити або обмежити споживання і
продаж алкогольних напоїв лише на час
проведення масових заходів, а не
взагалі, як зазначено в оскаржуваному
рішенні.

З системного аналізу Конституції
України, Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» та інших
нормативно-правових актів, вбачається,
що питання обмеження місць торгівлі
алкогольними напоями є предметом
законодавчого регулювання та
реалізовується виключно парламентом
шляхом прийняття законодавчого акту.
Адже жодним законодавчим актом не
визначено повноважень органа
місцевого самоврядування щодо
обмеження місць продажу алкогольних і
слабоалкогольних напоїв та тютюнових
виробів. Такої норми не має і ст. 26
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні». Серед
повноважень міських рад відсутні
повноваження щодо встановлення
обмежень у здійснені торгівлі.

Відповідно до ст.ст. 19, 140, 143, 144
Конституції України, ст.ст. 10, 25 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», встановлення повноважень
органів місцевого самоврядування
належить до виключних повноважень
законодавчого органу, а тому виходить
за межі конституційної компетенції
органів виконавчої влади.

Таким чином, прийнявши рішення
про заборону роздрібної торгівлі у
нежитловому приміщенні тимчасовій
споруді, розташованого за адресою:
м.Суми, вул. Горького (на зупинці
громадського транспорту «Вулиця
Праці») Сумська міська рада
перевищила повноваження.

Крім того, оскаржуване рішення
Сумської міської ради порушує вимоги
діючого законодавства України, а саме:
статті 42 Конституції України якою
встановлено, що кожен має право на
підприємницьку діяльність, яка не
заборонена законом. Статтю 19
Господарського Кодексу України якою
передбачено, що суб'єкти
господарювання мають право без
обмежень самостійно здійснювати
господарську діяльність, що не
суперечить законодавству. Продаж
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів при наявності ліцензії та
відповідно до діючого законодавства
України є дозволеним видом
підприємницької діяльності.
Відповідно до п. 3 ст.18 ГК України
органам державної влади та органам
місцевого самоврядування, їх посадовим
особам забороняється приймати акти та
вчиняти дії, які усувають конкуренцію
або необґрунтовано сприяють окремим
конкурентам у підприємницькій
діяльності, чи запроваджують обмеження
на ринку, не передбачене
законодавством. Законом можуть бути
встановлені винятки з цього правила з
метою забезпечення національної
безпеки, оборони чи інших
загальносуспільних інтересів.

Згідно з п.4 ст. 23 ГК України
незаконне втручання органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування у господарську
діяльність суб'єктів господарювання
забороняється. Не допускається видання
правових актів органів місцевого
самоврядування, якими встановлюються
не передбачені законом обмеження щодо
обігу окремих видів товарів (послуг) на
території відповідних
адміністративно-територіальних
одиниць.

Пунктом 1 ст. 43 ГК України
передбачено, що підприємці мають право
без обмежень самостійно здійснювати
будь-яку підприємницьку діяльність,
яку не заборонено законом.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
захист економічної конкуренції»:

Антиконкурентними діями органів
влади, органів місцевого
самоврядування, органів
адміністративно-господарського
управління та контролю, зокрема,
визнаються:

заборона або перешкоджання
створенню нових підприємств чи
здійснення підприємництва в інших
організаційних формах у будь-якій
сфері діяльності, а також встановлення
обмежень на здійснення окремих видів
діяльності, на виробництво, придбання
чи реалізацію певних видів товарів;
надання окремим суб'єктам
господарювання або групам суб'єктів
господарювання пільг чи інших переваг,
які ставлять їх у привілейоване
становище стосовно конкурентів, що
призводить або може призвести до
недопущення, усунення, обмеження чи
спотворення конкуренції; дія,
внаслідок якої окремим суб'єктам
господарювання або групам суб'єктів
господарювання створюються
несприятливі чи дискримінаційні умови
діяльності порівняно з конкурентами;
дія, якою встановлюються не
передбачені законами України заборони
та обмеження самостійності
підприємств, у тому числі щодо
придбання чи реалізації товарів,
ціноутворення, формування програм
діяльності та розвитку, розпорядження
прибутком.

Стаття 15 Закону України «Про
захист економічної
конкуренції»передбачає заборону
вчинення антиконкурентних дій
органами влади, органами місцевого
самоврядування. Прийнявши
вказане рішення відповідач порушив
право позивача, який отримав
відповідний дозвіл (ліцензію) на
реалізацію алкогольних напоїв,
здійснював свою діяльність в межах
вимог Закону України «Про державне
регулювання виробництва, обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів».

За таких обставин, позов ОСОБА_1
необхідно задоволити частково, а саме:
скасувати в частині заборони
роздрібної торгівлі алкогольними,
слабоалкогольними напоями, пивом (крім
безалкогольного) на території
нежитлового приміщення тимчасовій
споруді, розташованій за адресою:
м.Суми, вул.Горького (на зупинці
громадського транспорту «Вулиця
Праці»), оскільки інші приміщення, про
які йдеться в оскаржуваному рішенні, не
знаходяться у володінні позивача та
заборона здійснення роздрібної
торгівлі в таких приміщеннях не
зачипає її прав.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 11, 71, 94, 160-163 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задоволити
частково.

Визнати протиправним та
скасувати рішення Сумської міської
ради від 30.10.2013 року №2790-МР «Про
обмеження продажу алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, пива (крім
безалкогольного) на території міста
Суми» в частині заборони роздрібної
торгівлі алкогольними,
слабоалкогольними напоями, пивом (крім
безалкогольного) на території
нежитлового приміщення тимчасової
споруди, розташованої за адресою:
м.Суми, вул.Горького (на зупинці
громадського транспорту «Вулиця
Праці»).

В іншій частині позову відмовити.

Постанову суду може бути
оскаржено відповідно до ст. 186 КАС
України до Харківського апеляційного
адміністративного суду через Зарічний
районний суд м. Суми протягом 10-ти днів
з дня проголошення постанови, або
протягом 10-ти днів з дня отримання
копії постанови.

СУДДЯ
КЛИМЕНКО А.Я.