Справа № 806/4149/13-а
Суддя: Фещук Анна Василівна
Дата ухвалення: 2013-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 806/4149/13-a

категорія 8.2.6

27 листопада 2013 р.
м. Житомир

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Фещук А.В.,

за участю секретаря судового засідання
Стралківської К.П.,

а участю:

представника позивача - Кулик Т.Б. (за
довіреністю від 05.06.2013 р.);

представника відповідача - Мезенцева
О.О. (за довіреністю від 13.08.2013 р.),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду за адресою:
10014, місто Житомир, вул. Мала
Бердичівська, 23, адміністративну
справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Мар'янівський склозавод" до
Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області, яка є
правонаступником Баранівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Житомирської області, про
визнання недійсними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
від 11.05.2011 р.,-

встановив:

У травні 2011 року Публічне акціонерне
товариство "Мар'янівський склозавод"
звернулося до Житомирського окружного
адміністративного суду з позовом до
Баранівської міжрайонної державної
податкової інспекції Житомирської
області, правонаступником якої є
Новоград-Волинська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області, в якому (з урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог) просить
визнати недійсними та скасувати
податкові повідомлення-рішення №
від 11.05.2011 р. про застосування до
позивача штрафних (фінансових) санкцій
на суму 110843 грн. та № від 11.05.2011 р.
про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств у сумі розміром 554216 грн., з
яких: 443373 грн. - основний платіж; 110843 грн.
- штрафні (фінансові) санкції.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на безпідставність
донарахування контролюючим органом
податкових зобов'язань з податку на
прибуток підприємств податковими
повідомленнями-рішеннями № від
11.05.2011 р.

11 травня 2011 року контролюючим органом
було прийнято податкове повідомлення -
рішення №000052301 про застосування до
позивача штрафних (фінансових) санкцій
на суму 110843 грн. 19 травня 2011 року
відповідач своїм листом №2212/231
відкликав податкове
повідомлення-рішення № від 11.05.2011
року та направив нове за № від
11.05.2011 року, яким було збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток підприємств у сумі розміром
554216 грн., з яких: 443373 грн. - основний
платіж; 110843 грн. - штрафні (фінансові)
санкції.

Позивач вважає відкликання
податкового повідомлення-рішення і
прийняття нового за тим же номером і
датою, однак із збільшенням грошового
зобов'язання з податку на прибуток
відбулось з порушенням ст.60
Податкового кодексу України, тобто не у
спосіб, передбачений чинним Податковим
кодексом України та не на підставі його
норм, а контролюючий орган
безпідставно застосував до позивача
штрафні (фінансові) санкції на суму 110843
грн. та збільшив суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств в сумі розміром 554216 грн.

Вказані рішення прийняті на підставі
акта документальної планової виїзної
перевірки від 21.04.2011р. №62/231/00480810 з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року, яким
зафіксовано порушення товариством п.7.8
ст.7, п.10.1 ст.10 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
ст.30 Закону України "Про акціонерні
товариства", в результаті чого
підприємством не нараховано та не
сплачено до бюджету авансового внеску
з податку на прибуток за I півріччя 2010
року в сумі розміром 443373 грн.

Зазначає, що відповідач не встановив
об'єктивних фактів, які б свідчили, що
товариство порушило вимоги ст.30 Закону
України "Про акціонерні товариства" та
п.7.8 ст.7, п.10.1 ст.10 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств".

Посилаючись на зазначені обставини,
позивач просить суд визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення № від 11.05.2011
р.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, з підстав, викладених у
адміністративному позові, просила їх
задовольнити.

Відповідач надав письмові заперечення
проти адміністративного позову та
пояснення, за змістом яких просить
відмовити у його задоволенні. Зазначив,
що податкові повідомлення-рішення
№ від 11.05.2011 р. прийняті у зв'язку з
порушенням позивачем п.7.8 ст.7, п.10.1 ст.10
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств", ст.30 Закону
України "Про акціонерні товариства", в
результаті чого товариством не
нараховано та не сплачено до бюджету
авансового внеску з податку на
прибуток за I півріччя 2010 року в сумі
розміром 443373 грн. Пояснив, що позивач до
30.06.2010 року зобов'язаний був нарахувати
і сплатити дивіденди грошовими коштами
у розмірі не менше 30% чистого прибутку,
отриманого у 2009 році, та /або
нерозподіленого прибутку минулих
років.

Посилаючись на зазначені обставини
відповідач просить суд відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник
відповідача просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши в судовому засіданні
пояснення представників сторін,
дослідивши та оцінивши надані докази
за своїм внутрішнім переконанням, суд
встановив наступне.

Публічне акціонерне товариство
"Мар'янівський склозавод" (далі - ПАТ
"Мар'янівський склозавод") є юридичною
особою, включене до ЄДРПОУ за номером
00480810, перебуває на податковому обліку в
Новоград-Волинській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області (далі -
Новоград-Волинська ОДПІ).

Відповідачем здійснено планову виїзну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2010 р. по
31.12.2010 р., за наслідками якої складено
акт №62/231/00480810 від 21.04.2011р. (далі - акт
перевірки).

Зазначеним актом перевірки
зафіксовано порушення позивачем вимог
п.7.8 ст.7, п.10.1 ст.10 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
ст.30 Закону України "Про акціонерні
товариства", в результаті чого не
нараховано та не сплачено до бюджету
авансового внеску з податку на
прибуток за I півріччя 2010 року ВАТ
"Мар"янівський склозавод" в сумі 443373
грн.

Зазначений висновок відповідачем
зроблено внаслідок того, що за 2009 рік
товариство отримало прибуток,
розрахований за правилами
бухгалтерського обліку, було
зобов"язане до 30.06.2010 р. нарахувати і
сплатити дивіденди грошовими коштами у
розмірі не менше 30 відсотків чистого
прибутку, отриманого у 2009 році, та/або
нерозподіленого прибутку минулих
років. Товариством в порушення ст.30
Закону України "Про акціонерні
товариства" за фінансовими
результатами (прибуток) 2009 року не
нарахувало і не виплатило дивіденди з
нерозподіленого прибутку на кінець
звітного періоду (2009 року) в розмірі 30
відсотків в сумі розміром 1773492 грн.
Перевіркою встановлено, що ПАТ
"Мар'янівський склозавод" у рядку 20
декларацій по прибутку підприємств за I
квартал 2010 року та за I півріччя 2010 року
"авансові внески, нараховані на суму
дивідендів та прирівняних до них
платежів" показників не зазначило.
Товариством в порушення п.7.8 ст.7, п.10.1
ст.10 Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" не нарахувало та
не сплатило до бюджету авансового
внеску з податку на прибуток за I
півріччя 2010 року в сумі розміром 443373
грн.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 11.05.2011
р., яким було збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств за штрафними (фінансовими)
санкціями) в сумі розміром 110843грн.
(а.с.50).

19 травня 2011 року відповідач своїм
листом №2212/231 відкликав податкове
повідомлення-рішення № та
направив нове за № від 11.05.2011 року.
Вказаним податковим
повідомленням-рішенням збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток підприємств у сумі розміром
554216 грн., з яких: 443373 грн. - основний
платіж; 110843 грн. - штрафні (фінансові)
санкції (а.с.52).

Перевіряючи оскаржувані рішення на
відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС
України, суд не може визнати їх таким,
що узгоджуються з правовими
положеннями законів України, зважаючи
на наступне.

Відповідно до п.60.1. ст. 60 Податкового
кодексу України податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога вважаються відкликаними, якщо:

60.1.1. сума податкового боргу самостійно
погашається платником податків або
органом стягнення;

60.1.2. контролюючий орган скасовує
раніше прийняте податкове
повідомлення-рішення про нарахування
суми грошового зобов'язання або
податкову вимогу;

60.1.3. контролюючий орган зменшує
нараховану суму грошового зобов'язання
раніше прийнятого податкового
повідомлення-рішення або суму
податкового боргу, визначену в
податковій вимозі;

60.1.4. рішенням суду, що набрало законної
сили, скасовується
повідомлення-рішення контролюючого
органу або сума податкового боргу,
визначена в податковій вимозі;

60.1.5. рішенням суду, що набрало законної
сили, зменшується сума грошового
зобов'язання, визначена у податковому
повідомленні-рішенні контролюючого
органу, або сума податкового боргу,
визначена в податковій вимозі.

При цьому п.60.6 ст.60 Податкового кодексу
України передбачає, що якщо нарахована
сума грошового зобов'язання або
податкового боргу збільшується
внаслідок їх адміністративного
оскарження, раніше надіслане податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога не відкликаються, а на суму
збільшення грошового зобов'язання
надсилається окреме податкове
повідомлення-рішення.

Разом з тим, жодної з подій,
передбачених вимогами ст.60 Податкового
кодексу України, які тягнуть за собою
відкликання податкового
повідомлення-рішення в період з 11
травня по 19 травня 2011 року не було, як і
не мало місця факту адміністративного
оскарження, передбаченого п.60.6 ст.60
Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судом встановлено, що ПАТ
"Мар'янівський склозавод" є акціонерним
товариством. Таким чином, діяльність
позивача станом на момент виникнення
спірних правовідносин регулювали
Закони України "Про господарські
товариства" та "Про акціонерні
товариства".

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2010 рік" від 27.04.2010р., який в
цій частині набрав чинності з 30.04.2010 р.,
в Закони України "Про господарські
товариства" та "Про акціонерні
товариства" були внесені зміни, які
стосувались порядку виплати
дивідендів.

Як вбачається з п.1 розділу VII
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2010 рік"
та ст. ст.15, 41 Закону України "Про
господарські товариства", ст. ст.30, 33
Закону України "Про акціонерні
товариства", внесені зміни
застосовувались лише в 2010 році.
Враховуючи рішення Конституційного
Суду України від 30.11.2010 р. №22-рп/2010,
вказані зміни діяли з 30.04.2010 р. по 30.11.2010
р.

Разом з тим, відповідно до приписів
Закону України "Про деякі питання
організації бюджетного процесу у 2010
році", до вказаних Законів, після
визнання їх неконституційними з 30.11.2010
р., були внесені аналогічні зміни, які
діяли з 03.12.2010 р. по 01.01.2011 р.

Таким чином, зміни до вказаних Законів
діяли в період з 30.04.2010 р. по 30.11.2010 р. та з
03.12.2010 р. по 01.01.2011 р.

Зміни вносились і до ст. 33 "Про
акціонерні товариства" (пункти 12 та 15).
Разом з тим, в частині 2 вказаної статті
прямо зазначено, що питання розподілу
прибутку і збитків, затвердження
річних дивідендів відноситься до
виключної компетенції зборів.

Відповідно до вимог ст.32 Закону України
"Про акціонерні товариства" загальні
збори є вищим органом акціонерного
товариства.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.32 Закону
України "Про акціонерні товариства", до
порядку денного річних загальних
зборів товариства обов'язково повинні
вноситись питання, передбачені
пунктами 11, 12 та 24 частини 2 статті 33
цього Закону, тобто питання про
затвердження річного звіту товариства,
розподіл прибутку і збитків товариства
та прийняття рішення за наслідками
розгляду звіту наглядової ради, звіту
виконавчого органу, звіту ревізійної
комісії.

Таким чином законодавець не зобов'язав
емітента корпоративних прав щорічно
розглядати на зборах питання про
виплату дивідендів.

Тим не менше, товариство щорічно
розглядало питання щодо дивідендів,
однак приймало рішення не нараховувати
їх, а використовувати прибуток на
розвиток і оновлення виробництва і на
соціальну сферу.

Так, дійсно на загальних зборах ПАТ
"Мар'янівський склозавод" 20.04.2010 р.
питання щодо розподілу фактичного
прибутку за 2009 рік та нарахування
дивідендів на прості іменні акції
згідно підсумкам роботи підприємства
за 2009 рік не розглядалось і в протоколі
не відтворене, оскільки питання щодо
нарахування дивідендів на прості
іменні акції згідно з підсумками
роботи підприємства за 2009 рік
розглядалось товариством на загальних
зборах 28.04.2009р., про що прямо вказано в
протоколі №17, який приєднаний до
матеріалів справи (а.с.53-54). Однак, в 2009
році вищевказані зміни до Законів не
були прийняті і, відповідно, не діяли.

Що ж стосується питання "розподілу
прибутку", то вказане питання
відповідно до вимог абз.3 ч. 2 ст.32 Закону
України "Про акціонерні товариства"
розглядалось на зборах щорічно, про що
також вказано в протоколах, які є в
матеріалах справи. Підприємство
щорічно вирішувало спрямовувати
прибуток на розвиток та оновлення
виробництва і на соціальну сферу.

Окрім цього, суд не погоджується з тим,
що контролюючим органом встановлено
факт порушення товариством п.7.8 ст.7,
п.10.1 ст.10 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
який діяв на момент виникнення спірних
правовідносин.

Відповідно до п.п.7.8.1. п.7.8 ст.7 "Про
оподаткування прибутку підприємств" у
разі прийняття рішення щодо виплати
дивідендів емітент корпоративних прав,
на які нараховуються дивіденди,
провадить зазначені виплати власнику
таких корпоративних прав пропорційно
частці його в статутному капіталі
підприємства-емітента таких
корпоративних прав незалежно від того,
чи була діяльність такого
підприємства-емітента прибутковою
протягом звітного періоду при
наявності інших власних джерел для
виплати дивідендів, а також від того, чи
є наявним прибуток, розрахований за
правилами податкового обліку, чи ні.

Крім цього норми, до яких були внесені
зміни в 2010 році, також передбачали
наявність рішення загальних зборів
товариства абз.3 ч.2 ст.30, частина 3
статті 30 Закону України "Про акціонерні
товариства".

Отже, обов'язок сплати дивідендів і,
відповідно, їх оподаткування, міг
виникнути у товариства лише після
прийняття відповідного рішення
загальними зборами товариства.

Виходячи з вищевикладеного суд
приходить до висновку, що відповідачем
безпідставно збільшено позивачу суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток підприємств за штрафною
(фінансовою) санкцією) у сумі розміром
110843 грн. та збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств у сумі розміром 554216грн.

Зважаючи на встановлені у справі
обставини, а також враховуючи приписи
чинного податкового законодавства, яке
регулює спірні правовідносини, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України
судові витрати позивача зі сплати
судового збору підлягають
відшкодуванню за рахунок державного
бюджету.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 23, 94, 158, 159, 160, 161,
162, 163 Кодексу адміністративного
судочинства України, Житомирський
окружний адміністративний суд, -

постановив:

Позов Публічного акціонерного
товариства "Мар'янівський склозавод" до
Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області, яка є
правонаступником Баранівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Житомирської області, про
визнання недійсними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
від 11.05.2011 р., - задовольнити.

Скасувати податкові
повідомлення-рішення Баранівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Житомирської області №
від 11.05.2011 р.

Вступну та резолютивну частини
постанови виготовлено у нарадчій
кімнаті і проголошено 27 листопада 2013
року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Житомирський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

В разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
А.В. Фещук

Повний текст постанови виготовлено: 03
грудня 2013 р.