Справа № 2а/0570/14503/11
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2013-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2013 р. м. Київ
К/9991/90571/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Степашка О.І.

Суддів
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 29.09.2011

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 23.11.2011

у справі № 2а/0570/14053/2011

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

до Красноармійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Донецької області

про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
(далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_2)
звернувся до суду з позовом до
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Донецької
області (далі по тексту - відповідач,
Красноармійська ОДПІ) про визнання
недійсним податкового
повідомлення-рішення від 12.08.2011 №
в частині нарахування податкового
зобов'язання на суму 10722,50 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 29.09.2011, яка
залишена без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 23.11.2011, в задоволенні позову
відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та прийняти нове рішення про
задоволення позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, перевіркою позивача
встановлено порушення пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7
Закону України від 03.04.1997 №168/97-ВР «Про
податок на додану вартість»
неправомірно включено до податкового
кредиту у червні та липні 2010 року суму
податку на додану вартість у
загальному розмірі 8578,00 грн. за
правочином (угода від 01.06.2010) вчиненим з
ПП «Квант-Л». Зазначений правочин
визнаний відповідачем таким, що не
спричинив реального настання правових
наслідків та є нікчемним. Відповідно до
розрахунку грошового зобов'язання
(додаток до акту перевірки від 22.07.2011)
Красноармійською ОДПІ нараховано
позивачу по вказаному порушенню
грошове зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 10722,50 грн. (у
т.ч.: 8578,00 грн. - основний платіж, 2144,50 -
штрафні санкції).

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається з матеріалів
справи, , що між позивачем та ПП
«Квант-Л» (перевізник) укладений
договір від 01.06.2010 про перевезення
вантажів, який діяв до 31.12.2010.

Відповідно до п. 3 договору від 01.06.2010
вартість перевезень встановлюється
сторонами в специфікації, яка є
невід'ємною частиною цього договору.
При цьому, як зазначено у договорі від
01.06.2010 сплата може бути здійснена
шляхом передачі перевізнику у
власність матеріальних цінностей,
найменування, кількість та вартість
яких встановлюється за угодою сторін.

Відмовляючи в задоволені позову суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що позивачем не надано документів, які
підтверджували б юридичний факт
реального здійснення господарських
операцій за договором перевезення
вантажів від 01.06.2010:
товарно-транспортних накладних на
перевезення, дорожніх листів, актів
приймання-передачі товару,
перевезеного за договором чи договорів
з іншими особами, якщо вантаж був
перевезений для інших осіб, заявок на
вантаж, тощо, а з наданих позивачем
актів здачі - приймання виконаних
послуг не вбачається змісту (сутності)
здійсненої господарської операції, рух
(направлення) перевезення вантажу, в
них зазначено тільки витрачені
кілометри.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР (із
змінами та доповненнями), податковий
кредит звітного періоду визначається
за договірною вартістю товарів (послуг)
і складається із сум податків
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 6.1
ст. 6 та ст. 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
та послуг з метою їх подальшого
використання в оподаткованих
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Згідно пп. 7.4.5. п. 7.4 ст. 7 зазначеного
Закону, не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними
деклараціями(іншими подібними
документами згідно з підпунктом 7.2.6
цього пункту).

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Правові наслідки у вигляді виникнення
права платника податку на формування
витрат та податкового кредиту з ПДВ
наступають лише у разі реального
(фактичного) вчинення господарських
операцій з придбання
товарів/робіт/послуг, що пов'язані з
рухом активів, зміною зобов'язань чи
власного капіталу платника, та
відповідають економічному змісту,
відображеному в укладених платником
податку договорах, а не лише оформлення
відповідних документів або рух
грошових коштів на рахунках платників
податку.

При цьому, для формування податкового
кредиту мають значення податкові
накладні та інші первинні документи,
які, виходячи з наведеного, видаються
на підтвердження реально вчиненої
операції. Однак, наявність податкових
накладних є необхідною, але не
безумовною підставою для отримання
платником податку права на податковий
кредит з податку на додану вартість.

Згідно п. п. 11.1, 11.4 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні, затверджених
Наказом Міністерства транспорту
України від 14.10.1997 №363, основними
документами на перевезення вантажів є
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля.
Оформлення перевезень вантажів
товарно-транспортними накладними
здійснюється незалежно від умов оплати
за роботу автомобіля.

Відповідно до п. п. 11.5, 11.7 зазначених
Правил, товарно-транспортну накладну
на перевезення вантажів автомобільним
транспортом Замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
екземплярів. Перший екземпляр
товарно-транспортної накладної
залишається у Замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передасться
перевізнику.

Тобто, на підтвердження понесених
витрат позивачем з перевезення
вантажів, необхідна наявність
транспортних документів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку. Документи, подані
позивачем, зокрема акти виконаних
робіт не містять інформації про вантаж,
який перевозився, транспортний засіб,
що здійснював перевезення, адреси
доставки та отримання вантажу, а отже
правомірно розцінені судами
попередніх інстанцій, як такі, що не
відповідають вимогам первинних
документів, встановленим ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність».

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та дано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 222, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду 29.09.2011 та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 23.11.2011
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України у випадках, встановлених
Кодексом адміністративного
судочинства України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)О.Е. Острович (підпис)М.О.
Федоров