Справа № 806/6912/13-а
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"13" січня 2014 р.
Справа № 806/6912/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Охрімчук І.Г.

суддів:
Зарудяної Л.О.

Кузьменко Л.В.

при секретарі
Зеліковій О.В.

за участю позивача та його
представника:

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "12"
листопада 2013 р. у справі за позовом
ОСОБА_3 до Житомирського
військового інституту імені
С.П.Корольова Державного університету
телекомунікацій про стягнення
заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з
адміністративним позовом про
стягнення з Житомирського
військового інституту імені С.П.
Корольова Державного університету
телекомунікацій грошової компенсації
за не отримане ним речове майно,
посилаючись на те, що відповідач в
порушення вимог чинного законодавства
при звільненні його з військової
служби не провів з ним розрахунок за
належне йому речове майно. Просив суд
позов задовольнити, стягнути з
відповідача на його користь грошову
компенсацію замість належного
речового майна в сумі 6371,05 грн.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 12.11.2013 року
у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судом
першої інстанції рішенням, позивач
подав апеляційну скаргу. В своїй
апеляційній скарзі позивач
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
12.11.2013 року та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
та матеріального права при прийнятті
оскаржуваної постанови, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про те, що апеляційна скарга позивача
не підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

Встановлено, що позивач проходив
військову службу у Житомирському
військовому інституті імені С.П.
Корольова Державного університету
телекомунікацій та перебував на
грошовому та матеріальному
забезпеченні у відповідача.

Наказом Міністра оборони України (по
особовому складу) №815 від 02 жовтня 2012
року позивача звільнено з військової
служби у відставку відповідно до п. "б"
ч. 6 статті 26 Закону України "Про
військовий обов'язок і військову
службу" (за станом здоров"я).

Наказом начальника Житомирського
військового інституту імені С.П.
Корольова Національного авіаційного
університету ( по стройовій частині )
№196 від 09 жовтня 2013 року позивача
ОСОБА_3 виключено зі списків особового
складу Житомирського військового
інституту імені С.П. Корольова
Національного авіаційного
університету, всіх видів забезпечення
і направлено для зарахування на
військовий облік до Житомирського
ОМВК Житомирської області.

В даному випадку судова колегія вважає,
що суд першої інстанції правильно
визначив, що відповідно до ч.1 ст. 244-2
КАС України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України. Постановою Верховного
Суду України від 19 березня 2013 року (
справа № 21-38а13) встановлено, що виплата
грошової компенсації за неотримане
речове майно військовослужбовцям,
звільненим у запас або відставку, не
передбачена. Виплата такої компенсації
можлива лише військовослужбовцям, які
проходять військову службу за
контрактом або перебувають на кадровій
військовій службі. За таких обставин,
підстави для задоволення позову
ОСОБА_3 в частині стягнення з
Житомирського військового інституту
імені С.П. Корольова Державного
університету телекомунікацій
грошової компенсації за не отримане
ним речове майно в сумі 6371.05 грн. були
відсутні.

Що стосується вимоги позивача щодо
стягнення моральної шкоди то судова
колегія вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України слідує,
що особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Зазначена шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування. Вона
відшкодовується одноразово, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Таким чином суд вважає, що у суду першої
інстанції були відсутні підстави для
задоволення позову в частині
стягнення з відповідача моральної
шкоди в сумі 5100 грн., так як в судовому
засіданні не встановлено вини
відповідача у її заподіянні, а також не
встановлено вини відповідача у
порушенні права позивача на отримання
грошової компенсації за речове майно
та її не виплаті, в цій частині позову
позивачу відмовлено.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без зміни, якщо визнає,
що суди першої інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З урахуванням наведеного, постанова
суду першої інстанції у даній справі є
обґрунтованою та законною, а тому її
слід залишити без змін, доводи позивача
є не переконливими, спростовуються
наведеним вище та відповідно, не можуть
бути підставою для скасування
постанови суду, а тому апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "12"
листопада 2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
І.Г. Охрімчук

судді: (підпис)
Л.О. Зарудяна

(підпис)
Л.В. Кузьменко

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення
виготовлено "14" січня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Житомирський військовий інститут
імені С.П.Корольова Державного
університету телекомунікацій пр-т
Миру,22,м.Житомир,10004