Справа № 823/3887/13-а
Суддя: Р.В. Холод
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року
справа № 823/3887/13-а

м. Черкаси

10 год. 00 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді Холода Р.В.,

секретаря судового засідання
Гоголевої Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в приміщенні Черкаського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Тальнівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області про визнання протиправними дій
та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

04 грудня 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до
Черкаського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
просить визнати протиправними дії
Тальнівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області щодо нарахування недоїмки зі
сплати єдиного внеску в сумі 1194,03грн. та
скасувати вимогу №Ф-22 від 21.11.2013р.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідно до норм Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» він є
пенсіонером за віком та відповідно до
частини 4 статті 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» звільнений від
сплати за себе єдиного внеску на
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування. Таким чином,
відповідачем неправомірно нараховано
мінімальний єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в розмірі
1194,03грн.

Сторони, належним чином повідомлені
про дату, час та місце розгляду справи,
у судове засідання не з'явились.

Від позивача надійшла заява
(вх.№22778/13/823/3887/13-а від 25.12.2013р.) про
розгляд справи без його участі та про
підтримання позовних вимог у повному
обсязі.

Відповідач у судове засідання свого
представника також не направив, проте
надіслав на адресу суду письмові
заперечення (вх.№22822/13/823/3887/13-а від
25.12.2013р.), в яких просив розглядати
справу за відсутності його
представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.
Якщо таке клопотання заявили всі особи,
які беруть участь у справі, судовий
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

На підставі ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства
України суд вирішив розглянути
адміністративну справу в порядку
письмового провадження, про що
винесено ухвалу від 30 грудня 2013 року.

Дослідивши наявні у справі докази, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

В письмових запереченнях на
адміністративний позов відповідач
просив в задоволенні позову відмовити
повністю, зазначивши при цьому, що
позивачем при виході на пенсію не
досягнуто пенсійного віку, визначеного
статтею 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а тому позивач не має
статусу пенсіонера за віком та
зобов'язаний сплачувати єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на підставі п. 4
ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Відповідно до ст. 41 Податкового кодексу
України від 02.12.2010р. №2755-VI
контролюючими органами є органи
доходів і зборів - центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування єдиної державної
податкової, державної митної політики
у частині адміністрування податків і
зборів, митних платежів та реалізує
державну податкову, державну митну
політику, забезпечує формування та
реалізацію державної політики з
адміністрування єдиного внеску,
забезпечує формування та реалізацію
державної політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також законодавства з питань сплати
єдиного внеску, його територіальні
органи. Органами стягнення є виключно
контролюючі органи, уповноважені
здійснювати заходи щодо забезпечення
погашення податкового боргу та
недоїмки зі сплати єдиного внеску у
межах повноважень, а також державні
виконавці у межах своїх повноважень (п.
41.2 ст. 41 Закону № 2755-VI). Інші державні
органи не мають права проводити
перевірки своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податків
і зборів, у тому числі на запит
правоохоронних органів (п. 41.4 ст. 41
Закону № 2755-VI).

Спеціальним законом, який визначає
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, є Закон України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» №2464-VI від
08.07.2010р., що набрав чинності з 01.01.2011р.

Відповідно до ст. 1 Закону № 2464 єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. Органи
доходів і зборів - центральний орган
виконавчої влади, що формує податкову і
митну політику (в частині
адміністрування податків і зборів,
митних платежів, єдиного внеску) та
забезпечує її реалізацію (центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), та його
територіальні органи (п. 3.1 ч. 1 ст. 1
Закону № 2464) - відповідно до внесених
змін, що діють з 04.07.2013. Відповідно до п. 6
ч. 1 Закону України № 2464 недоїмка - сума
єдиного внеску, своєчасно не
нарахована та/або не сплачена у строки,
встановлені цим Законом, обчислена
органом доходів і зборів у випадках,
передбачених цим Законом.

Платниками єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування згідно статті 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» є,
зокрема:

фізичні особи -підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності;

особи, які забезпечують себе роботою
самостійно - займаються незалежною
професійною діяльністю, а саме
науковою, літературною, артистичною,
художньою, освітньою або викладацькою,
а також медичною, юридичною практикою,
в тому числі адвокатською,
нотаріальною діяльністю, або особи, які
провадять релігійну (місіонерську)
діяльність, іншу подібну діяльність та
отримують дохід безпосередньо від цієї
діяльності, за умови, що такі особи не є
найманими працівниками чи
підприємцями тощо.

Судом встановлено, що позивач - фізична
особа-підприємець ОСОБА_1
зареєстрований як фізична
особа-підприємець та перебуває на
спрощеній системі оподаткування, що
підтверджується свідоцтвом платника
єдиного податку Серії НОМЕР_2

Відповідно до статті 25 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» Тальнівською
ОДПІ позивачу направлено вимогу №Ф-22
від 21.11.2013р. про визначення суми
недоїмки зі сплати мінімального
страхового внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 1194,03грн.

Вирішуючи даний спір, з огляду на
аргументацію позивача, суд враховує те,
що стаття 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» №1058-VI від 09.07.2003р. надає
чітке визначення поняття «пенсіонер» -
особа, яка відповідно до цього Закону
отримує пенсію, довічну пенсію, або
члени її сім'ї, які отримують пенсію в
разі смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 статті 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» №796-XII від 28.02.1991р., особам,
які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» залежно від
категорій осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
для встановлення пільг і компенсацій.

Так, згідно статті 14 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» для
встановлення пільг і компенсацій
визначаються такі категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи:

1) інваліди з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та потерпілих від
Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11
і ч. 3 статті 12), щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою, хворі
внаслідок Чорнобильської катастрофи
на променеву хворобу, - категорія 1;

2) учасники ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які працювали у
зоні відчуження: - з моменту аварії до 1
липня 1986 року - незалежно від кількості
робочих днів; - з 1 липня 1986 року по 31
грудня 1986 року - не менше 5 календарних
днів; - у 1987 році - не менше 14 календарних
днів, а також потерпілі від
Чорнобильської катастрофи; -
евакуйовані у 1986 році із зони
відчуження (в тому числі особи, які на
момент евакуації перебували у стані
внутрішньоутробного розвитку, після
досягнення ними повноліття); - особи,
які постійно проживали у зоні
безумовного (обов'язкового) відселення
з моменту аварії до прийняття
постанови про відселення, - категорія 2;

3) учасники ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які працювали: -
у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31
грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних
днів; - у зоні відчуження в 1987 році - від 1
до 14 календарних днів; - у зоні
відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30
календарних днів; - на діючих пунктах
санітарної обробки населення і
дезактивації техніки або їх
будівництві - не менше 14 календарних
днів у 1986 році, а також потерпілі від
Чорнобильської катастрофи (не
віднесені до категорії 2), які: -
постійно проживали на територіях зон
безумовного (обов'язкового) та
гарантованого добровільного
відселення на день аварії або які за
станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні
безумовного (обов'язкового) відселення
не менше двох років, а на території зони
гарантованого добровільного
відселення - не менше трьох років та
відселені або самостійно переселилися
з цих територій; - постійно проживають
або постійно працюють чи постійно
навчаються у зонах безумовного
(обов'язкового) та гарантованого
добровільного відселення за умови, що
вони за станом на 1 січня 1993 року
прожили або відпрацювали чи постійно
навчалися у зоні безумовного
(обов'язкового) відселення не менше
двох років, а у зоні гарантованого
добровільного відселення - не менше
трьох років, - категорія 3;

4) особи, які постійно проживають або
постійно працюють чи постійно
навчаються на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю, за умови, що вони за станом на
1 січня 1993 року прожили або
відпрацювали чи постійно навчалися у
цій зоні не менше чотирьох років, -
категорія 4.

Враховуючи те, що Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не
призначається пенсія, а надаються
соціальні гарантії особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, шляхом
зменшення віку виходу на пенсію,
посилання Тальнівської ОДПІ на
відсутність у позивача статусу
пенсіонера за віком в розумінні Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» є
безпідставним.

Як вбачається з матеріалів справи,
фізична особа-підприємець ОСОБА_1
згідно посвідчення серії НОМЕР_3 є
громадянином, який постійно приживає
на території зони посиленого
радіоекологічного контролю (Категорія
4). Окрім того, позивачем надано копію
пенсійного посвідчення Серія НОМЕР_4 за
яким ОСОБА_1 перебуває на обліку в
Пенсійному фонді України як пенсіонер
за віком з 12.07.2012р.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено, що
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

З урахуванням зазначеного, зважаючи на
положення частини 4 статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», суд вважає, що
позивач, як особа, якій призначено
пенсію за віком зі зниженням
пенсійного віку, звільнений від сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а
вимога №Ф-22 від 21.11.2013р. Тальніваської
ОДПІ щодо визначення суми недоїмки
підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 14, 94, 122, 160-163, 167, 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними дії
Тальнівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області щодо нарахування недоїмки зі
сплати єдиного внеску в сумі 1194,03грн.

Скасувати вимогу Тальнівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській області №Ф-22
від 21.11.2013р. щодо нарахування недоїмки
зі сплати єдиного внеску в сумі 1194,03грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь позивача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
судовий збір у розмірі 172 (сто сімдесят
дві) грн. 05 коп.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд за правилами, встановленими
ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
Р.В. Холод