Справа № 809/3965/13-а
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2014-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"10" січня 2014 р.
Справа № 809/3965/13-a

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Панікара І.В.

при секретарі Щербяк В.С.

за участю сторін:

прокурорів: Ляхович Д.С., Чижовського
С.Б.,

представника відповідача:
Вишневського М.В., Білана В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: прокурора Тлумацького
району Івано-Франківської області

до відповідача: Тлумацької районної
ради

про визнання протиправним та
скасування рішення №426-22/13 від 27.11.2013 р.,-

ВСТАНОВИВ:

16.12.2013 року прокурор Тлумацького району
Івано-Франківської області звернувся
до суду з адміністративним позовом до
Тлумацької районної ради (надалі -
відповідач) про визнання протиправним
та скасування рішення №426-22/13 від 27.11.2013
р.

Адміністративний позов мотивований
тим, що оскаржуване рішення
відповідача прийняте ним із порушенням
норм Конституції України, Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», що є підставою для визнання
зазначеного рішення протиправним та
скасування.

В судовому засіданні представники
прокуратури позовні вимоги підтримали
з мотивів визначених безпосередньо в
адміністративному позові. Окрім того,
додатково пояснили, що відповідач,
шляхом прийняття оскаржуваного
рішення, як орган місцевого
самоврядування діяв не на підставі, не
в межах наданих йому повноважень та не
у спосіб, що передбачений Конституцією
та законами України.

Представники відповідача, щодо
задоволення адміністративного позову
заперечили, з мотивів наведених у
письмовому запереченні, що долучене до
матеріалів адміністративної справи. В
судовому засіданні додатково пояснили,
що право на звернення до Верховної Ради
України, гарантоване статтею 40
Конституції України.

Розглянувши адміністративний позов,
заслухавши думку представників сторін,
дослідивши наявні та витребувані
докази, судом установлено наступне.

27 листопада 2013 року двадцять другою
сесією Тлумацької районної ради
прийнято рішення № 426-22/13 «Про
звернення до Верховної Ради України з
вимогою про невідкладний розгляд та
прийняття проекту Закону України «Про
порядок імпічменту Президента
України». (а.с.9).

Того ж дня, вказане рішення розміщене
на офіційній інтернет-сторінці
Тлумацької районної ради. (а.с. 8).

Зазначене рішенням містить 2 пункти,
якими Тлумацька районної рада
вирішила:

1. Звернутися до Верховної Ради України
з вимогою невідкладного розгляду та
прийняття проекту Закону України «Про
порядок імпічменту Президента
України» (р.н. 2220 від 07.02.2013 року),
ініціатором якого є Народні депутати
України Яценюк А.П., Кличко В.В.,
Тягнибок О.Я.

2. Контроль за виконанням рішення
покласти на заступника голови районної
ради В. Габурака.

При вирішенні даного спору суд виходив
із наступного правового регулювання
спірних правовідносин.

Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні», відповідно
до Конституції України, визначено
систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування.

Частиною 2 статті 10 вказаного Закону
встановлено, що обласні та районні ради
є органами місцевого самоврядування,
що представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст,
у межах повноважень, визначених
Конституцією України, цим та іншими
законами, а також повноважень,
переданих їм сільськими, селищними,
міськими радами.

Згідно положень частини 1 статті 59
зазначеного Закону, рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень.

Відповідно до вимог частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (надалі - КАС України) у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
розсудливо; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілям, на досягнення яких спрямоване це
рішення.

Положеннями пункту 7 частини 1 статті 3
КАС України, визначено поняття суб'єкта
владних повноважень - орган державної
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Таким чином, оскаржуване рішення
відповідача є саме тим рішенням
суб»єкта владних повноважень, яке
адміністративний суд зобов»язаний
перевірити у відповідності до вимог
статті 2 КАС України та прийняти
рішення у відповідності до повноважень
наданих йому статтею 162 КАС України.

Пунктом 1 оскаржуваного рішення,
Тлумацька районної рада вирішила
звернутися до Верховної Ради України з
вимогою невідкладного розгляду та
прийняття проекту Закону України «Про
порядок імпічменту Президента
України» (р.н. 2220 від 07.02.2013 року),
ініціатором якого є Народні депутати
України Яценюк А.П., Кличко В.В.,
Тягнибок О.Я.

При наданні правової оцінки
зазначеному положенню рішення
відповідача, суд виходив із наступного.

Загальними засадами Конституції
України, зокрема статтею 7 Основного
Закону, в Україні визначено і
гарантується місцеве самоврядування.

У відповідності до вимог стаття 140
Конституції України, місцеве
самоврядування є правом
територіальної громади - жителів села
чи добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища та
міста - самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України. Органами місцевого
самоврядування, що представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ та міст, є районні та
обласні ради.

Як вже зазначено судом, спеціальним
Законом України, яким у відповідності
до Конституції України, визначено
систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування є Закон України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
статтею 10 якого встановлено, що обласні
та районні ради є органами місцевого
самоврядування, що представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ, міст, у межах
повноважень, визначених Конституцією
України, цим та іншими законами, а також
повноважень, переданих їм сільськими,
селищними, міськими радами.

Поряд із цим, Конституційний Суд
України неодноразово у своїх рішеннях
аналізував політико-правову сутність
органу місцевого самоврядування.

Так, своїм рішенням від 16.04.2009 року у
справі № 1-9/2009 за конституційним
поданням Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні",
Конституційний суд України вказав на
те, що відповідно до Конституції
України народ здійснює владу
безпосередньо і через органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування. В Основному Законі
України встановлено, що місцеве
самоврядування є правом
територіальної громади - жителів села
чи добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища та
міста - самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України. Виходячи з цих
конституційних положень у системному
зв'язку з положеннями статті 6
Конституції України про те, що державна
влада в Україні здійснюється на
засадах її поділу на законодавчу,
виконавчу та судову, Конституційний
Суд України у своєму Рішенні від 26
березня 2002 року визначив
політико-правову природу органів
місцевого самоврядування, які не є
органами державної влади, а є
представницькими органами, через які
здійснюється право територіальної
громади самостійно вирішувати не
будь-які питання суспільного життя, а
питання саме місцевого значення, тобто
такі, які пов'язані передусім з
життєдіяльністю територіальних громад
і перелік яких визначено у Конституції
і законах України.

Водночас, Конституційний Суд України
вказав на те, що гарантоване державою
місцеве самоврядування здійснюється
територіальною громадою через
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи і передбачає правову,
організаційну та
матеріально-фінансову самостійність,
яка має певні конституційно-правові
межі, встановлені, зокрема, приписами
статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону
України. З аналізу вказаних
конституційних положень вбачається, що
ці органи місцевого самоврядування,
здійснюючи владу і самостійно
вирішуючи питання місцевого значення,
віднесені законом до їх компетенції, та
приймаючи рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Такі ж положення закріплені у
статті 4 Європейської хартії місцевого
самоврядування, яка встановлює, що
головні повноваження і функції органів
місцевого самоврядування визначаються
конституцією або законом; органи
місцевого самоврядування в межах
закону мають повне право вільно
вирішувати будь-яке питання, яке не
вилучене із сфери їхньої компетенції і
вирішення якого не доручене жодному
іншому органу; повноваження, якими
наділяються органи місцевого
самоврядування, як правило, мають бути
повними і виключними.

Таким чином, для належного вирішення
питання щодо звернення до Верховної
Ради України з вимогою про
невідкладний розгляд та прийняття
проекту Закону України «Про порядок
імпічменту Президента України», таке
повноваження повинно входити в
компетенцію Тлумацької районної ради у
відповідності до Конституції та інших
законів України, та не бути покладеним
на будь-який інший орган і стосуватися
питань місцевого значення.

Водночас, право на звернення у спосіб
прийняття рішення до повноважень
будь-якого органу місцевого
самоврядування не входить.

Конституцією України у розділі ІІ
«Права, свободи та обов'язки людини і
громадянина» статтею 40 визначено, що
усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Однак, таким правом наділені лише
фізичні особи, а не орган, що виключає
його з компетенції Тлумацької районної
ради.

Слід зазначити, що реалізація
громадянами свого права на звернення,
що визначена у статті 40 Конституції
України, також перебуває у системному
зв»язку зі статтею 13 Закону України
«Про статус депутатів місцевих рад»,
яка визначає право депутата
відповідної ради на депутатське
звернення - викладену в письмовій формі
вимогу депутата місцевої ради з
питань, пов'язаних з його депутатською
діяльністю, до місцевихорганів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування та їх посадових осіб, а
також керівників правоохоронних та
контролюючих органів, підприємств,
установ та організацій незалежно від
форми власності, розташованих на
території відповідної ради, здійснити
певні дії, вжити заходів чи дати
офіційне роз'яснення з питань,
віднесених до їх компетенції.

Окрім того, у відповідності до частини 2
статті 12 вказаного Закону, депутат
місцевої ради може направляти одержані
ним пропозиції, заяви і скарги до
відповідних органів, підприємств,
установ і організацій незалежно від
форми власності, об'єднань громадян,
якщо вирішення питань належить до їх
повноважень, які зобов'язані
розглянути їх відповідно до закону і
про результати повідомити заявника, а
також депутата місцевої ради.

Відсутність у окремої ради, як органу
місцевого самоврядування права на
звернення, узгоджується також і з
правовою сутністю самого рішення, яке у
відповідності до вимог статті 144
Конституції України, приймається
органом місцевого самоврядування в
межах повноважень, визначених законом
і є обов'язковими до виконання на
відповідній території, а отже, оскільки
прийняте з питань, що входить до
компетенції ради, повинно нести певний
правовстановлюючий зміст, якого
звернення не має.

Таким чином, приймаючи пункт 1
оскаржуваного рішення, відповідач діяв
не на підставі, не у межах повноважень
та не у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
внаслідок чого, зазначений пункт
рішення підлягає визнанню
протиправним та скасуванню, а позовні
вимоги в цій частині до задоволення.

Пунктом 2 рішення від 27 листопада 2013
року за № 426-22/13, Тлумацька районна рада
вирішила контроль за його виконанням
покласти на заступника голови районної
ради В. Габурака.

У відповідності до вимог статті 56
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачено
право районної ради обрати заступника
голови, який обирається відповідною
радою в межах строку її повноважень з
числа депутатів цієї ради.

Згідно частини 11 статті 49 вказаного
Закону, повноваження депутатів,
порядок організації і гарантії
депутатської діяльності визначаються
Конституцією України, цим Законом,
законом про статус депутата, іншими
законам.

Законом України «Про статус депутатів
місцевих рад», яким врегульовано також
і статус депутатів обласних рад, у
відповідності до частини 3 статті 18
вказаного Закону, на депутатів
покладається також і обов"язок
виконувати доручення ради та її
органів.

Проте, в даному випадку слід зазначити,
що таке доручення повинно бути
спрямоване на виконання повноважень
ради, якими вона наділена згідно
Конституції та законів України.

Попередньо, суд надав правову оцінку
наявності права у органу місцевого
самоврядування на звернення у спосіб
прийняття рішення, вказавши на його
відсутність.

Таким чином, покладення на заступника
голови районної ради контролю за
виконанням рішення ради, на думку суду,
хоча і є дорученням органу ради щодо
свого депутата, однак дорученням, щодо
повноваження, яке не входить до
компетенції ради, а отже таким, що не
підлягає виконанню.

З урахуванням наведеного, пункт 2
оскаржуваного рішення відповідача
підлягає визнанню протиправним та
скасуванню, а позовні вимоги в цій
частині до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та
скасувати рішення Тлумацької районної
ради за № 426-22/13 від 27.11.2013 року "Про
звернення до Верховної ради України з
вимогою про невідкладний розгляд та
прийняття проекту ЗУ "Про порядок
імпічменту Президента України"".

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо таку скаргу
не було подано.

Суддя: /підпис/
Панікар
І.В.

Постанова складена в повному
обсязі 15.01.2014 року.