Справа № 806/6514/13-а
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2013-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 806/6514/13-a

категорія 8.2.6

16 грудня 2013 р.
м. Житомир

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Черноліхова С.В. ,

при
секретарі - Павлюк В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Житомирі
адміністративну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Бердичівський м'ясокомбінат" до
Бердичівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень,

встановив:

Публічне акціонерне товариство
"Бердичівський м'ясокомбінат"
звернулося до суду з позовом, у якому
просило визнати протиправним і
скасувати податкове
повідомлення-рішення Бердичівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області від
03 вересня 2013 року № про зменшення
суми від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток за
І квартал 2012 року на 289899, 00 грн.,
півріччя 2012 року - 146445, 00 грн., три
квартали 2012 року - 438376, 00 грн., 2012 рік на
415475, 00 грн. і № у частині
нарахування 332391, 00 грн. основного
платежу по податку на прибуток та 26181, 00
грн. штрафних (фінансових) санкцій. В
обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що вказані
повідомлення-рішення були прийняті на
підставі висновків перевірки про
невключення ним до складу доходів,
отриманих від приватного підприємця
ОСОБА_1 у сумі 475005, 00 грн. в якості
безповоротної фінансової допомоги,
завищення витрат на 347167, 00 грн. не
підтверджених документально,
перенесення до рядка 05.1 СВ декларації з
податку на прибуток за II-IV квартали 2011
року суми загальновиробничих витрат у
розмірі 419642, 00 грн. з додатка ЗВ з
декларації з податку на прибуток за
ІІ-ІІІ квартали 2011 року, віднесення до
складу собівартості придбаних
(виготовлених) та реалізованих товарів
(робіт, послуг) за 2011 рік нарахованих
доходів приватним підприємцям -
«заготівельникам» за заготівлю ВРХ, а
також заниження валових доходів на 163577,
00 грн. З такими висновками
контролюючого органу Товариство не
погоджується, оскільки укладений
договір з ОСОБА_1 було виконано
частково на 355005, 00 грн., вартість
непоставлених шкур ВРХ у розмірі 120000, 00
грн. була повернута підприємцеві,
будь-яка фінансова допомога ним не
надавалася; витрати у сумі 347167, 00 грн.
підтверджено всіма належним чином
складеними первинними документами і
включають у себе витрати нестачі і
втрат від псування матеріальних
цінностей у межах норм природного
убутку за 2011 рік, витрати на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» (список № 2), виплату
лікарняних за рахунок підприємства,
нарахування єдиного соціального
внеску на лікарняні, загальновиробничі
витрати, адміністративні витрати,
витрати на збут, витрати по
господарським операціям з філією
«Інтелект-2» малого приватного
підприємства «Інтелект». Перенесення
показників з декларації за ІІ-ІІІ
квартали 2011 року у декларацію за ІІ-IV
квартали 2011 року було здійснено у
повній відповідності до норм статті 46
Податкового кодексу України. Також
правомірно було включено до складу
витрат 501241, 00 грн. витрат на винагороду
приватним підприємцям за заготівлю
ВРХ, так як таке право з 01 січня 2012 року
надано юридичним особам податковим
законодавством. Стосовно заниження
валових доходів на 163577, 00 грн. позивач
зазначив, що контролюючим органом не
враховано вплив на цей показник
розміру витрат нестачі і втрат від
псування матеріальних цінностей у
межах норм природного убутку за 2012 рік
у сумі 252100, 00 грн., а саме: сума
неврахованих витрат значно перевищує
суму занижених валових доходів, тому за
результатами перевірки не можуть бути
нараховані податкові зобов'язання.

Представники позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали і
просили їх задовольнити.

Представники відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнали і
просили у їх задоволенні відмовити.
Пояснили, що оспорювані
повідомлення-рішення скасуванню не
підлягають, оскільки прийняті на
підставі обґрунтованих висновків
перевірки.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Встановлено, що під час проведеної
працівниками Бердичівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області виїзної планової
документальної перевірки Публічного
акціонерного товариства
"Бердичівський м'ясокомбінат" з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 липня 2011 року по 31 грудня 2012
року було виявлено порушення пунктів
135.1, 135.2, підпункту 135.4.1 пункту 135.4,
підпункту 135.5.5 пункту 135.5 статті 135,
підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пунктів 138.2,
138.4, підпункту 138.8.1 пункту 138.8 статті 138,
підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139
Податкового кодексу України, у
результаті чого занижено податок на
прибуток на 337979, 00 грн. (у тому числі: за
ІІ-ІІІ квартали 2011 року - 115960, 00 грн., ІІ-IV
квартали 2011 року - 285617, 00 грн., півріччя
2012 року - 47338, 00 грн., три квартали 2012 року
- 24304, 00 грн., 2012 рік - 52362, 00 грн.) та
зменшено суму від'ємного значення
об'єкта від усіх видів діяльності за І
квартал 2012 року у сумі 289899, 00 грн.,
півріччя 2012 року - 146445, 00 грн., три
квартали 2012 року - 438376, 00 грн., 2012 рік -
415475, 00 грн.

За результатами перевірки складено акт
№ 369/22-00/00443430 від 14 серпня 2013 року (а.с.
15-67 том 1).

На підставі вказаного акта
контролюючим органом 03 вересня 2013 року
були прийняті податкові
повідомлення-рішення № про
зменшення Товариству суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток за І квартал 2012
року на 289899, 00 грн., півріччя 2012 року -
146445, 00 грн., три квартали 2012 року - 438376, 00
грн., 2012 рік на 415475, 00 грн. і № про
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на прибуток підприємства на
337979, 00 грн. основного платежу і 26181, 00
грн. штрафних санкцій.

Товариство не погоджується з рішенням
№ повністю, а з № у частині
нарахування 332391, 00 грн. основного
платежу по податку на прибуток та 26181, 00
грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Щодо господарських операцій з
приватним підприємцем ОСОБА_1

Як зазначено в акті перевірки (а.с. 20-21
том 1), позивачем приватному підприємцю
ОСОБА_1 було поставлено шкури ВРХ на
475005, 00 грн. Ухвалою апеляційного суду
Житомирської області від 05 квітня 2012
року встановлено, що у 2010-2011 роках у
ОСОБА_1 виникали податкові
зобов'язання, які він не мав наміру
сплачувати. За таких обставин,
діяльність ОСОБА_1 здійснювалася поза
межами правового поля з метою
мінімізації та ухилення від сплати
податків, отже, поставки шкур Публічним
акціонерним товариством
"Бердичівський м'ясокомбінат" не мала
реальності здійснення, тому отримані
кошти від ПП ОСОБА_1 у розмірі 475005, 00 грн.
прирівнюються до безповоротної
фінансової допомоги і включаються до
інших доходів.

Суд зазначає, що відповідно до пункту
133.1 статті 133 Податкового кодексу
України, платниками податку на
прибуток підприємств з числа
резидентів є суб'єкти господарювання -
юридичні особи, які провадять
господарську діяльність як на
території України, так і за її межами.

Згідно з статтею 134 вказаного Кодексу,
об'єктом оподаткування є прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135 - 137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138 - 143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу;
дохід (прибуток) нерезидента, що
підлягає оподаткуванню згідно зі
статтею 160 цього Кодексу, з джерелом
походження з України.

Відповідно до пунктів 135.1, 135.2 статті 135
Податкового кодексу України, доходи, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, включаються до доходів
звітного періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з:

доходу від операційної діяльності,
який визначається відповідно до пункту
135.4 цієї статті;

інших доходів, які визначаються
відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за
винятком доходів, визначених у пункті
135.3 цієї статті та у статті 136 цього
Кодексу.

Доходи визначаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
отримання платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно з підпунктами 135.5.4, 135.5.5 пункту
135.5 статті 135 Податкового кодексу
України, інші доходи включають
вартість товарів, робіт, послуг,
безоплатно отриманих платником
податку у звітному періоді, визначена
на рівні не нижче звичайної ціни, суми
безповоротної фінансової допомоги,
отриманої платником податку у звітному
податковому періоді, безнадійної
кредиторської заборгованості, крім
випадків, коли операції з
надання/отримання безповоротної
фінансової допомоги проводяться між
платником податку та його
відокремленими підрозділами, які не
мають статусу юридичної особи; суми
поворотної фінансової допомоги,
отриманої платником податку у звітному
податковому періоді, що залишаються
неповерненими на кінець такого
звітного періоду, від осіб, які не є
платниками цього податку (в тому числі
нерезидентів), або осіб, які згідно із
цим Кодексом мають пільги з цього
податку, в тому числі право
застосовувати ставки податку нижчі,
ніж установлені пунктом 151.1 статті 151
цього Кодексу.

У разі якщо в майбутніх звітних
податкових періодах платник податку
повертає таку поворотну фінансову
допомогу (її частину) особі, яка її
надала, такий платник податку збільшує
суму витрат на суму такої поворотної
фінансової допомоги (її частини) за
наслідками звітного податкового
періоду, в якому відбулося таке
повернення.

Відповідно до пункту 137.10 статті 137
Податкового кодексу України, суми
безповоротної фінансової допомоги та
безоплатно отримані товари (роботи,
послуги) вважаються доходами на дату
фактичного отримання платником
податку товарів (робіт, послуг) або за
датою надходження коштів на
банківський рахунок чи в касу платника
податку, якщо інше не передбачено цим
розділом.

Згідно з підпунктом 14.1.257 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України,
фінансова допомога - фінансова
допомога, надана на безповоротній або
поворотній основі. Безповоротна
фінансова допомога - це: сума коштів,
передана платнику податків згідно з
договорами дарування, іншими подібними
договорами або без укладення таких
договорів; сума безнадійної
заборгованості, відшкодована
кредитору позичальником після
списання такої безнадійної
заборгованості; сума заборгованості
одного платника податків перед іншим
платником податків, що не стягнута
після закінчення строку позовної
давності; основна сума кредиту або
депозиту, що надані платнику податків
без встановлення строків повернення
такої основної суми, за винятком
кредитів, наданих під безстрокові
облігації, та депозитів до запитання у
банківських установах, а також сума
процентів, нарахованих на таку основну
суму, але не сплачених (списаних); сума
процентів, умовно нарахованих на суму
поворотної фінансової допомоги, що
залишається неповерненою на кінець
звітного періоду, у розмірі облікової
ставки Національного банку України,
розрахованої за кожний день фактичного
використання такої поворотної
фінансової допомоги.

Поворотна фінансова допомога - сума
коштів, що надійшла платнику податків у
користування за договором, який не
передбачає нарахування процентів або
надання інших видів компенсацій у
вигляді плати за користування такими
коштами, та є обов'язковою до
повернення.

Встановлено, що 03 березня 2011 року між
позивачем (Продавець) та приватним
підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) було
підписано договір № 21 (а.с. 90 том 1),
предметом якого є покупка Покупцем
шкірсировини Продавця в асортименті та
кількості згідно специфікації, яка є
невід'ємною частиною договору.

На виконання умов вказаного договору
Товариством відпущено ПП ОСОБА_1 шкури
ВРХ на суму 355005, 00 грн. по видатковим
накладним (а.с. 91, 93, 95, 97 том 1). Від ПП
ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок ПАТ
«Бердичівський м'ясокомбінат»
надійшли кошти в сумі 475005, 00 грн., з яких
120000, 00 грн. по платіжним дорученням (а.с.
102, 104, 106 том 1) повернуті, так як
продукція не була відвантажена.

Як встановлено судом та зазначено
самими перевіряючими, заборгованість
по господарським операціям з приватним
підприємцем ОСОБА_1 відсутня.

Суд зазначає, що ухвала апеляційного
суду Житомирської області від 05 квітня
2012 року (а.с. 81-82 том 2), на яку
посилається контролюючий орган, не є
тим судовим рішенням, яким встановлено
вину та умисел ОСОБА_1 в ухиленні від
сплати податків, вона лише визначає
запобіжний захід щодо нього - взяття
під варту.

Тобто, відповідачем як суб'єктом
владних повноважень не надано доказів
щодо умислу укладення угоди з метою,
яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства.

Усі господарські операції
підтверджені первинними документами,
відповідно до вимог Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16 липня 1999
року № 996-ХІV та Податкового кодексу
України, які є підставою для
бухгалтерського та податкового обліку.

Згідно із статтею 61 Конституції
України, норми якої є нормами прямої
дії, юридична відповідальність особи
має індивідуальний характер.

Відповідно до статті 67 Конституції
України, кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом. Правовий порядок
в Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством (частина 1 статті 19
Конституції України).

Також Податковий кодекс України не
ставить в залежність виникнення у
платника права на формування розміру
витрат і доходів від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання.

У разі наявності у державних органів
інформації про зловживання в системі
оподаткування конкретним платником,
вони повинні застосовувати відповідні
заходи саме до цього суб'єкта, а не
розповсюджувати негативні наслідки на
інших осіб при відсутності зловживання
з їх боку.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку, що позивачем обґрунтовано
сформовано показники рядка 03
декларації "Інші доходи" по
господарським операціям з приватним
підприємцем ОСОБА_1, тому нарахування
зобов'язання по податку на прибуток і
зменшення суми від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток з цих підстав є неправомірним.

Стосовно завищення витрат на 347167, 00
грн., які не підтверджені первинними
документами.

Як зазначено в акті перевірки (а.с. 23-25
том 1), підприємством завищено валові
витрати, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування,
внаслідок віднесення до їх складу 347167,
00 грн. витрат, не підтверджених
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, у тому числі: за третій
квартал 2011 року - 249172, 00 грн., четвертий
квартал 2011 року - 517637, 00 грн.

Відповідно до пункту 133.1 статті 133
Податкового кодексу України,
платниками податку на прибуток
підприємств з числа резидентів є
суб'єкти господарювання - юридичні
особи, які провадять господарську
діяльність як на території України, так
і за її межами.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1
статті 134 вказаного Кодексу, об'єктом
оподаткування є прибуток із джерелом
походження з України та за її межами,
який визначається шляхом зменшення
суми доходів звітного періоду,
визначених згідно зі статтями 135 - 137
цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138 - 143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 138.1 статті 138
Податкового кодексу України, витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті та інших
витрат, визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Пунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138
Податкового кодексу України визначено,
що витрати операційної діяльності
включають собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140,
статей 142 і 143 та інших статей цього
Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку.

Собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається, відповідно
до пункту 138.8 статті 138 Податкового
кодексу України, з витрат, прямо
пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 ПК
України, витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України,
не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

За своїм змістом наведені норми ПК
України передбачають як підставу для
не включення до витрат лише випадок
повної відсутності будь-яких
розрахункових, платіжних та інших
документів, а тому і неможливість
віднесення до складу витрат
підприємства сум, непідтверджених
будь-якими документами взагалі.

Частина 2 статті 3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", зокрема, визначає,
що податкова та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Стаття 1 цього Закону визначає, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до вимог Податкового
кодексу України (далі - Кодекс) та
Закону України "Про державну податкову
службу в Україні" для застосування
посадовими (службовими) особами
органів державної податкової служби
при оформленні матеріалів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
платниками податків - юридичними
особами (резидентами і нерезидентами)
та їх відокремленими підрозділами
(далі - платники податків) розроблено
Порядок оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затверджений
наказом Державної податкової
адміністрації від 22 грудня 2010 року № 984
(далі - Порядок).

Згідно з пунктами 3-6 Порядку,
результати документальних перевірок
оформлюються у формі акта або довідки.
У разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт, а у разі
відсутності порушень - довідка. Акт -
службовий документ, який підтверджує
факт проведення документальної
перевірки фінансово-господарської
діяльності платника податків і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби.

Акт документальної перевірки повинен
містити систематизований виклад
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.

За результатами документальної
перевірки в акті викладаються всі
суттєві обставини
фінансово-господарської діяльності
платника податків, які мають
відношення до фактів виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Як визначено пунктом 5.2 Порядку, у разі
встановлення перевіркою порушень
податкового законодавства за кожним
відображеним в акті фактом порушення
необхідно:

чітко викласти зміст порушення з
посиланням на конкретні пункти і
статті законодавчих актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень;

зазначити первинні документи, на
підставі яких вчинено записи у
податковому та бухгалтерському обліку,
навести регістри бухгалтерського
обліку, кореспонденцію рахунків
операцій та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів, та докази, що підтверджують
наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних
документів або ненадання для перевірки
первинних та інших документів, що
підтверджують факт порушення,
зазначити перелік цих документів.

Суд зазначає, що в порушення наведених
правових норм контролюючим органом в
акті перевірки не вказано, по яким саме
господарським операціям Товариством
завищено витрати на 347167, 00 грн. і не
доведено відсутність у позивача
документального підтвердження витрат
у вказаній сумі.

Натомість, представником позивача
надані суду документи, що повністю
підтверджують понесення Товариством
347167, 00 грн. витрат, у тому числі: нестачі
і втрат від псування матеріальних
цінностей у межах норм природного
убутку за 2011 рік у сумі 204926, 00 грн. по
актам списання (а.с. 116-122, 127, 133, 139, 144, 150-155
том 1), актам інвентаризації (а.с. 123, 129,
130, 134, 136, 140, 141, 145, 147 том 1),
інвентаризаційним описам (а.с. 124, 128, 135,
146 том 1), нормативним втратам
субпродукції (а.с. 125, 126, 131, 132, 137, 138, 142, 143,
148, 149, 161 том 1), копії журнала-ордера і
відомості по рахунку 947 "Нестачі і
втрати від псування цінностей за 2
півріччя 2011 року" (а.с. 156 том 1), витрати
підприємства на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених
відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» (список № 2) в сумі 3343, 00
грн. бухгалтерська проводка по Дт 949 Кт
6513, виплату лікарняних за рахунок
підприємства в сумі 5476, 00 грн.
бухгалтерська проводка по Дт 949 Кт 661,
нарахування єдиного соціального
внеску на лікарняні в сумі 2103, 00 грн.
бухгалтерська проводка по Дт 949 Кт 651,
які підтверджуються бухгалтерською
довідкою (а.с. 233 том 1), листами УПФ
України у м. Бердичеві (а.с. 234-238 том 1),
реєстрами лікарняних (а.с. 239-240 том 1).

При визначенні результату перевірки
перевіряючими не враховані витрати,
підтверджені первинними документами
та відображені в додатку 11 до акту (а.с.
78 том 1) в сумі 57935, 00 грн.
(загальновиробничі витрати - 2241 грн.,
адміністративні витрати - 3694 грн.,
витрати на збут - 52000 грн.)

Відповідно до додаткової угоди № 95 до
договору № 118 від 26 листопада 2008 року
(а.с. 250-251 том 1), укладеного між ПАТ
«Бердичівський м'ясокомбінат» та
філією «Інтелект -2» малого приватного
підприємства «Інтелект», були
проведені роботи по розробці комплекту
документів з техногенної безпеки,
результати якої оформлені актом
надання послуг № 24 від 16 серпня 2011 року
на суму 5000, 00 грн. та № 25 від 16 серпня 2011
року на суму 14000, 00 грн. (а.с. 1, 2 том 2).

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оскільки позивачем повністю
спростовано доводи контролюючого
органу про відсутність
документального підтвердження 347167, 00
грн. витрат, тому нарахування
податкового зобов'язання з цих підстав
є необґрунтованим.

Щодо завищення собівартості придбаних
(виготовлених) і реалізованих товарів
на суму 419642, 00 грн.

Як вказано в акті перевірки (а.с. 25-29 том
1), підприємством завищено собівартість
придбаних (виготовлених) та
реалізованих товарів (робіт, послуг ) за
період з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2011
року на суму 419642, 00 грн. внаслідок
відображення у рядку 05.1 СВ Декларації
"Собівартість придбаних (виготовлених)
та реалізованих товарів (робіт, послуг)"
загальновиробничих витрат, які до 01
жовтня 2011 року (протягом ІІ-ІІІ
кварталів 2011 року, тобто до внесення
змін до Податкового кодексу Законом
України від 07 липня 2011 року № 3609-VI "Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деяких інших законодавчих
актів України щодо вдосконалення
окремих норм Податкового кодексу
України»), у складі інших витрат в
повному обсязі було віднесено до
складу витрат, що враховуються при
визначенні об'єкту оподаткування в
звітних періодах, в яких вони були
здійснені.

Фактично, суть порушення зводиться до
того, що до рядка 05.1 СВ декларації з
податку на прибуток за II-IV квартали 2011
року перенесено суму
загальновиробничих витрат у розмірі
419642, 00 грн. з додатка ЗВ з декларації з
податку на прибуток за ІІ-ІІІ квартали
2011 року.

Підпунктом 43 пункту 1 розділу 1 Закону
України від 07 липня 2011 року № 3609-VI «Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деяких інших законодавчих
актів України щодо вдосконалення
окремих норм Податкового кодексу
України» були внесені зміни у пункт 138.8,
а саме доповнено новим абзацом такого
змісту:

«загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку».

Таким чином, в податковому обліку
загальновиробничі витрати виключено
із складу інших витрат та віднесено до
складу собівартості виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46
Податкового кодексу України, податкова
декларація, розрахунок (далі -
податкова декларація) - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку.

Міністерством фінансів України було
розроблено наказ від 28 вересня 2011 року
№ 1213 «Про затвердження форми
Податкової декларації з податку на
прибуток підприємства» (далі - Наказ
№1213), який зареєстрований у
Міністерстві юстиції України 20 жовтня
2011 року за № 1215/19953.

Пунктом 5 Наказу N 1213 передбачено, що він
набирає чинності з дня його офіційного
опублікування, тобто 18 листопада 2011
року.

Відповідно до пункту 46.6 статті 46
Податкового кодексу України, якщо в
результаті запровадження нового
податку або зміни правил оподаткування
змінюються форми податкової звітності,
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику,
який затвердив такі форми, зобов'язаний
оприлюднити нові форми звітності. До
визначення нових форм декларацій
(розрахунків), які набирають чинності
для складання звітності за податковий
період, що настає за податковим
періодом, у якому відбулося їх
оприлюднення, є чинними форми
декларацій (розрахунків), чинні до
такого визначення.

Встановлено, що за 2011 рік ПАТ
«Бердичівський м'ясокомбінат» подавав
Податкову декларацію з податку на
прибуток підприємства за формою,
затвердженою Наказом Державної
податкової адміністрації України 28
лютого 2011 року № 114, в якій в рядку 06.1 СВ
відображено загальновиробничі витрати
в сумі 419642, 00 грн.

16 липня 2013 року ПАТ «Бердичівський
м'ясокомбінат» подана до Бердичівської
об'єднаної державної податкової
інспекції уточнююча Податкова
декларація з податку на прибуток
підприємства, в якій загальновиробничі
витрати в сумі 419642, 00 грн. відображені в
рядку 05.1.

Згідно з пунктом 50.1 статті 50
Податкового кодексу України, у разі
якщо у майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно (у тому
числі за результатами електронної
перевірки) виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Тобто, враховуючи роз'яснення ДПА
України (лист від 26 травня 2011 року N
14847/7/15-0317), виправлення самостійно
виявлених помилок, що містяться у
раніше поданих платником податкових
деклараціях, шляхом подання нової
декларації за минулі податкові періоди
здійснюється після 01 січня 2012 року за
формою декларації, передбаченої
наказом N 1213 (абзац 1 пункту 50.1 статті 50
Податкового кодексу України), як і було
зроблено позивачем.

Отже, посилання перевіряючих на
порушення платником податку норм
статей 138, 139 Податкового кодексу
України є безпідставними, так як
перевіркою не встановлено факту
завищення валових витрат, а саме
порушення ґрунтується на складанні
уточнюючої податкової декларації з
податку на прибуток підприємства за 2011
рік, яка була подана до податкового
органу у 2013 році за новою формою, тому
нарахування зобов'язання по податку на
прибуток та зменшення суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у цій частині є
неправомірним.

Стосовно завищення валових витрат на
501241, 00 грн.

Як вказано в акті перевірки (а.с. 29-30 том
1), підприємством завищено витрати, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, внаслідок віднесення до
складу собівартості придбаних
(виготовлених) та реалізованих товарів
(робіт, послуг) за 2011 рік нарахованих
доходів приватним підприємцям -
«заготівельникам» за заготівлю ВРХ в
сумі 501241, 00 грн., у тому числі за 1
квартал 2012 року в сумі 199056, 00 грн., за
півріччя 2012 року в сумі 313616, 00 грн., за
три квартали 2012 року в сумі 421637, 00 грн.,
за 2012 рік в сумі 501241, 00 грн.

Із змісту норм статей 138, 139 Податкового
кодексу України слідує, що безумовною
підставою для формування розміру
витрат при визначенні розміру податку
на прибуток є їх підтвердження
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами.

Встановлено, що 03 січня 2012 року
позивачем (Довіритель) укладеного
договори-доручення з фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 (Повірений)
(а.с. 13 том 2), з фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 (Повірений)
(а.с. 16 том 2).

За умовами вказаних договорів
Повірений зобов'язується за винагороду
від імені і за рахунок Довірителя
здійснювати наступні юридичні дії:

- укладати від імені Довірителя
договори на закупівлю худоби та свиней
в живій вазі від сільгосппідприємств
та населення-виробників
сільськогосподарської продукції за
договірними цінами;

- організовувати заготівлю сировини та
її доставку до забійного пункту
Довірителя;

- за рахунок коштів та від імені
Довірителя проводити розрахунки з
сільгоспвиробниками за здану ними
сировину, включаючи суму належних до
сплати дотацій. Право власності на
заготовлену сировину переходить від
сільгоспвиробників безпосередньо до
Довірителя.

Про виконання умов зазначених
договорів свідчать копії реєстрів по
актах виконаних робіт (а.с. 241-248 том 1),
журнала-ордера і відомості по рахунку
373 (а.с. 249 том 1).

Відповідно до пункту 5 статті 1 розділу
І Закону України від 04 листопада 2011
року N 4014-УІ "Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності" з 1 січня 2012 року
виключено підпункт 139.1.12 пункту 139.1
статті 139 Кодексу, згідно з яким до
складу витрат не відносились витрати,
понесені у зв'язку із придбанням
товарів (робіт, послуг) та інших
матеріальних і нематеріальних активів
у фізичної особи - підприємця, що
сплачує єдиний податок (крім витрат,
понесених у зв'язку із придбанням
робіт, послуг у фізичної особи -
платника єдиного податку, яка здійснює
діяльність у сфері інформатизації).

З метою недопущення конфліктів між
податковими органами та платниками
податків, у тому числі при перевірках,
зазначене питання знайшло своє рішення
в узагальнюючій податковій
консультації, затвердженій наказом ДПС
України від 15 лютого 2012 року № 121,
відповідно до якої починаючи з 1 січня
2012 року юридичні особи - платники
податку на прибуток при визначенні
об'єкта оподаткування можуть включати
витрати з придбання товарів (робіт,
послуг) та інших матеріальних і
нематеріальних активів у фізичних осіб
- підприємців, які сплачують єдиний
податок, незалежно від групи, до якої
віднесена фізична особа - підприємець.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що Товариством обгрунтовано
віднесено до складу витрат вартість
наданих приватними підприємцями -
«заготівельниками» послуг по
заготівлі ВРХ в сумі 501241, 00 грн., тому
нарахування зобов'язання по податку на
прибуток та зменшення суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у цій частині є
неправомірним.

Щодо заниження валових доходів на 163577,
00 грн.

Як зазначено перевіряючими в акті
перевірки (а.с. 18-19 том 1), підприємством
не включено до складу доходів суми з
вартості реалізованої продукції у сумі
163577, 00 грн., у тому числі: за І квартал 2012
року - 58247, 00 грн., три квартали 2012 року -
132472, 00 грн., 2012 рік - 163577, 00 грн., бо шляхом
звірки даних головної книги за 2012 рік з
даними податкової звітності з податку
на прибуток згідно з бухгалтерськими
проводками встановлені розбіжності.

Судом встановлено, що фактично суть
вказаного порушення зводиться до
неврахування при визначенні об'єкта
оподаткування в складі
загальновиробничих витрат нестачі і
втрати від псування матеріальних
цінностей у межах норм природного
убутку за 2012 рік в сумі 252100, 00 грн.

Відповідно до пункту 133.1 статті 133
Податкового кодексу України,
платниками податку на прибуток
підприємств з числа резидентів є
суб'єкти господарювання - юридичні
особи, які провадять господарську
діяльність як на території України, так
і за її межами.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1
статті 134 вказаного Кодексу, об'єктом
оподаткування є прибуток із джерелом
походження з України та за її межами,
який визначається шляхом зменшення
суми доходів звітного періоду,
визначених згідно зі статтями 135 - 137
цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138 - 143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 138.1 статті 138
Податкового кодексу України, витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті та інших
витрат, визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Відповідно до абзацу "и" підпункту 138.8.5
пункту 138.8 статті 138 Податкового
кодексу України, до складу
загальновиробничих витрат включаються
інші загальновиробничі витрати
(внутрішньозаводське переміщення
матеріалів, деталей, напівфабрикатів,
інструментів із складів до цехів і
готової продукції на склади); нестачі
незавершеного виробництва, нестачі і
втрати від псування матеріальних
цінностей у цехах у межах норм
природного убутку згідно із
затвердженими центральними органами
виконавчої влади та погодженими
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику,
нормативами.

Згідно з пунктом 140.3 статті 140
Податкового кодексу України, до витрат
не включається сума фактичних втрат
товарів, крім втрат у межах норм
природного убутку чи технічних
(виробничих) втрат та витрат із
розбалансування природного газу в
газорозподільних мережах, що не
перевищують розмір, визначений
Кабінетом Міністрів України, або іншим
органом, визначеним законодавством
України.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 ПК
України, витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України,
не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

За своїм змістом наведені норми ПК
України передбачають як підставу для
включення до витрат наявність
розрахункових, платіжних та інших
документів, що підтверджують такі
витрати.

Понесення Товариством витрат нестачі і
втрат від псування матеріальних
цінностей у межах норм природного
убутку за 2012 рік у сумі 252100, 00 грн.
підтверджується актами списання (а.с.
157, 163, 169, 175, 180, 185, 186, 189, 194, 199, 204, 209, 214-231
том 1), актами інвентаризації (а.с. 159, 160,
165, 166, 170, 172, 177, 178, 181, 184, 188, 190, 192, 195, 197, 201,
202, 205, 206, 210, 212 том 1), інвентаризаційними
описами (а.с. 158, 164, 171, 176, 182, 191, 196, 200, 207, 211
том 1), нормативними втратами
субпродукції (а.с. 161, 162, 167, 168, 173, 174, 179, 183,
187, 193, 198, 203, 208, 213 том 1), копією
журнала-ордера і відомості по рахунку
947 "Нестачі і втрати від псування
цінностей за 2012 рік" (а.с. 232 том 1).

Втрати від псування матеріальних
цінностей у межах норм природного
убутку за 2012 рік в сумі 252100, 00 грн.
включаються до складу
загальновиробничих витрат.

Оскільки сума неврахованих витрат (252100,
00 грн.) значно перевищує суму занижених
валових доходів (163577, 00 грн.), тому не
виникає база оподаткування і за
результатами перевірки не можуть бути
нараховані податкові зобов'язання з
даних підстав.

Враховуючи все наведене вище, суд
дійшов висновку, що податкові
повідомлення-рішення Бердичівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області від
03 вересня 2013 року № повністю і №
у частині нарахування 332391, 00 грн.
основного платежу по податку на
прибуток та 26181, 00 грн. штрафних
(фінансових) санкцій прийняті з
порушенням норм податкового
законодавства і підлягають скасуванню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 158-163, 167, 254 КАС
України, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення-рішення
Бердичівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області від 03 вересня 2013 року № .

Визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення-рішення
Бердичівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області від 03 вересня 2013 року № у
частині нарахування 332391, 00 грн.
основного платежу по податку на
прибуток та 26181, 00 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

Постанова суду може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Житомирський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня отримання копії повного тексту
постанови.

Головуючий суддя
С.В. Черноліхов

Повний текст постанови виготовлено: 23
грудня 2013 р.