Справа № 806/6852/13-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Бучик А.Ю.
УХВАЛА

іменем України

"14" січня 2014 р.
Справа № 806/6852/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Бучик А.Ю.

суддів:
Майора Г.І.

Одемчука Є.В.,

при секретарі
Самченко В.М. ,

за участю

представників позивача Кузьміна Д.Л.,
Пахнюка С.Л.

представників відповідача Синицької
Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"11" листопада 2013 р. у справі за позовом
приватного підприємства "Будмонтаж"
до Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 11 листопада
2013 року визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного Управління
Міндоходів у Житомирській області
№000141225 від 02 жовтня 2013 р.

В апеляційній скарзі Житомирська ОДПІ
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове про відмову в позові.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом встановлено, що Житомирською
ОДПІ проведено позапланову невиїзну
документальну перевірку ПП "Будмонтаж"
з питань фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ "ДБН"Інжбуд" за
період діяльності 01.07.2012 року по 31.07.2012
року, за наслідками якої складено акт
від 12.09.2013 року №585/22-5/30350695, в якому
вказано на порушення позивачем вимог
п.198.1, п.198.2, п.198.3 та п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України, Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні",
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, що призвело до
заниження податку на додану вартість
за липень 2012 року на загальну суму 148894,20
грн.

Податковим органом вказано, що обсяг
документів, наданих ПП "Будмонтаж" не
може слугувати підтвердженням факту
отримання продукції від ТОВ
"ДБН"Інжбуд", а також мають недоліки в
оформленні - не містять всіх
обов'язкових реквізитів, що дає змогу
ідентифікувати проведену господарську
операцію. В порушення п.44.1 ст. 44, ст. 188,
ст. 198 Податкового Кодексу України ПП
"Будмонтаж" безпідставно включено до
складу податкового кредиту ПДВ з
вартості ТМЦ (первинний
відстіник-флотатор ВФ 5000,
мулоущільнювач МУ 10, пульт управління
та захисту насосного обладнання) в сумі
148894,20 грн., які отримані у перевіреному
періоді від осіб, що мають ознаки
фіктивності по ланцюгах поставок, які
не підтверджено походження товару та
реальність здійснення господарської
операції.

Відповідачем прийняте оскаржуване
податкове повідомлення-рішення №000141225
від 02.10.2013 року про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 186118,00 грн., з яких 148894
грн. - основний платіж, а 37224 грн. -
штрафні (фінансові) санкції.

З матеріалів справи вбачається, що за
перевіряємий період позивач мав
фінансово-господарські
взаємовідносини з ТОВ "ДБН"Інжбуд". Між
ПП "Будмонтаж" (покупець) та ТОВ
"ДБН"Інжбуд" (постачальник) укладено
договори №020712 від 02.07.2012 року, №040712 від
04.07.2012 року, відповідно до умов яких
постачальник зобов'язується передати
поставити (продукцію) у зумовлені
строки покупцеві технологічне
обладнання згідно специфікації, а
покупець зобов'язується прийняти та
сплатити за нього кошти. Постачальник
поставляє товар окремими партіями
відповідно до заявок покупця не
пізніше п"яти календарних днів з
моменту отримання заявки або в інший
строк, визначений у специфікаціях,
підписаних сторонами з обох боків.
Товар вважається переданим
постачальником і прийнятим покупцем з
моменту підписання повноважними
представниками сторін актів
приймання-передачі або накладних.
Покупець повинен оплатити поставлений
товар не пізніше десяти банківських
днів з дати поставки товару
постачальником, визначеної у актах
приймання-передачі або накладних, якщо
інші умови не визначені у специфікації,
підписаній сторонами з обох боків.

Позивачем від ТОВ "ДБН"Інжбуд" отримано
специфікації № 1 до договору поставки
020712 від 02.07.2012 року та №1 до договору
поставки №040712 від 04.07.2012 року.

На виконання умов Договорів ТОВ
"ДБН"Інжбуд" виписано позивачу
видаткові накладні №РН-0002 від 11.07.2012
року, №РН-0005 від 27.07.2012 року та
податкові накладні на поставку
продукції від 11.07.2012 року№1 та від 27.07.2012
року №4, що долучені до матеріалів
справи .

Факт виконання договорів за вказаний
період підтверджуються, податковими та
видатковими накладними, довідкою про
вартість виконаних будівельних робіт
за липень 2012 року, актами приймання
виконаних будівельних робіт за липень
2012 року.

Зазначені документи містять усі
необхідні реквізити та відповідають
дійсності.

Оплата вартості товару позивачем на
користь ТОВ "ДБН"Інжбуд" здійснено
шляхом безготівкового розрахунку
переказом коштів, що підтверджується
платіжним дорученням №250 від 30.08.2012
року.

Придбання продукції позивачем
здійснювалось в межах його
господарської діяльності.

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну
територію України товарів датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати (нарахування) податку за
податковими зобов'язаннями згідно з
пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а
для операцій з постачання послуг
нерезидентом на митній території
України - дата сплати (нарахування)
податку за податковими зобов'язаннями,
що були включені отримувачем таких
послуг до податкової декларації
попереднього періоду.

Датою виникнення права замовника на
віднесення сум до податкового кредиту
з договорів (контрактів), визначених
довгостроковими відповідно до пункту
187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата
фактичного отримання замовником
результатів робіт (оформлених актами
виконаних робіт) за такими договорами
(контрактами).

Для товарів/послуг, постачання
(придбання) яких контролюється
приладами обліку, факт постачання
(придбання) таких товарів/послуг
засвідчується даними обліку.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 цього ж кодексу,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України передбачено, що
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою податкову
накладну.

Згідно з п.201.7 ст.201 Податкового кодексу
України податкова накладна
складається на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту (п.
201.10 Податкового кодексу України).

Відповідно до абз. б) п.200.4 ст.200
Податкового кодексу України, якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то
залишок від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Згідно з п. 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що платник
податків при формуванні податкового
кредиту, визначенні різниці між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду, діяв у межах п.
198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4
ст. 200 Податкового кодексу України.

Нереальність господарських операцій з
придбання платником податку товару
(робіт, послуг) має підтверджуватися
належними, допустимими та достатніми
доказами і не може ґрунтуватися на
припущеннях, зокрема обумовлюватись
лише допущеними контрагентами
порушеннями вимог законодавства щодо
створення підприємства та ведення
фінансово-господарської діяльності.

Платник податків (покупець товару),
який дотримався вимог закону щодо
формування податкового кредиту за
операціями з постачальником товару,
відомості щодо якого містяться у
Єдиному державному реєстрі
підприємств та організацій України та
який перебуває на обліку в податковому
органу, в тому числі зареєстрований
платником податку на додану вартість,
не має обов'язку в подальшому зазнавати
певних негативних наслідків у вигляді
позбавлення права на податковий кредит
у разі виявлення порушення такими
контрагентами правил створення
підприємства, ведення
фінансово-господарської діяльності та
податкової дисципліни. У разі якщо
вказані контрагенти допустили такі
порушення, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки щодо них, адже законом іншого
не передбачено.

Обставини, якими податковий орган
обґрунтовує посилання в апеляційній
скарзі, не свідчать про нереальність
господарських операцій, та не
спростовують висновків суду першої
інстанції, з якими погоджується
колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не впливають на
правильність прийнятого рішення, яке
постановлене із дотриманням судом норм
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "11"
листопада 2013 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
А.Ю.Бучик

судді: (підпис)
Г.І. Майор

(підпис)
Є.В.Одемчук

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ А.Ю.Бучик

Повний текст cудового рішення
виготовлено "15" січня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Приватне
підприємство "Будмонтаж"
вул.Будівельників,23,с.Вереси,Житомирсь
кий район, Житомирська область,12401

3- відповідачу/відповідачам:
Житомирська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014