Справа № 757/9272/13-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 757/9272/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Ільєва Т.Г.
Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді
Файдюка В.В.

суддів: Чаку Є.В.

Старової Н.Е.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3
на постанову Печерського районного
суду м.Києва від 01 червня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду
України, Управління пенсійного фонду
України у м. Кам»янець-Подільському та
Кам»янець-Подільському районі
Хмельницької області про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 01 червня 2013 року в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України, Управління Пенсійного фонду
України у м. Кам»янець-Подільському та
Кам»янець-Подільському районі
Хмельницької області про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити дії - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову, якою
задовольнити адміністративний позов.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачу з 1990 року була призначена
пенсія за віком.

01 січня 1991 року ОСОБА_3 виїхав з України
до Ізраїлю на постійне місце
проживання.

22 серпня 2012 року позивач звернулася до
відповідача - Управління Пенсійного
фонду України із заявою про
призначення та нарахування пенсії за
віком.

Управління Пенсійного фонду України
своїм листом відмовило позивачу у
нарахуванні пенсії.

Не погоджуючись з такою позицією
відповідача, позивач звернулась до
суду за даним адміністративним
позовом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 49 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» -
виплата пенсії припиняється на весь
час проживання пенсіонера за кордоном,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Статтею 51 вказаного Закону
передбачалось, що у разі виїзду
пенсіонера на постійне місце
проживання за кордон пенсія,
призначена в Україні, за заявою
пенсіонера може бути виплачена йому за
шість місяців наперед перед від'їздом,
рахуючи з місяця, що настає за місяцем
зняття з обліку за місцем постійного
проживання. Під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Міжнародних договорів між Україною та
Ізраїлем стосовно призначення та
виплати пенсії не укладалося.

Між тим, Рішенням Конституційного Суду
України від 07 жовтня 2009 року по справі
№ 1-32/2009 визнано такими, що не
відповідають Конституції України,
положення п. 2 ч. 1 статті 49, другого
речення статті 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до ч. 2 статті 152 Конституції
України - закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

З огляду на зазначене, положення п. 2 ч. 1
статті 49 та другого речення статті 51
Закону втратили чинність з 07 жовтня 2009
року, тобто від дати прийняття рішення
Конституційним Судом України № 25-рп/2009.

Відповідно до ч. 2 статті 49 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» -
поновлення виплати пенсії
здійснюється за рішенням
територіального органу Пенсійного
фонду протягом 10 днів після з'ясування
обставин та наявності умов для
відновлення її виплати.

Таким чином, проживаючи в Ізраїлі, як
громадянин України, позивач має такі ж
самі конституційні права, як й інші
громадяни цієї держави, оскільки
Конституція України та пенсійне
законодавство України не допускають
обмеження права на соціальний захист,
зокрема права на отримання пенсії за
ознакою місця проживання.

Виходячи із правової та соціальної
природи пенсії право громадянина на
призначення йому пенсії не може
пов'язуватися з такою умовою, як
постійне проживання в Україні.

Зазначена позиція неодноразово
висвітлювалась Вищим адміністративним
судом України, зокрема в рішеннях від 12
лютого 2013 року № К/9991/54895/12, від 06 червня
2013 року № К/9991/51100/12 та від 20 лютого 2013
року № К/9991/49491/12.

Враховуючи зазначене, необґрунтованим
є рішення суду першої про відмову в
задоволенні даного адміністративного
позову по суті позовних вимог.

Між тим, відповідно до ч. 1, 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
- адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Враховуючи зазначені положення
законодавства, фактичні обставини
справи та щомісячний характер
здійснення спірних виплат, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
терміном, з якого може бути задоволена
позовна вимога про виплату пенсії є 24
жовтня 2012 року, оскільки 24 квітня 2013
року є першою документально
підтвердженою датою звернення
позивача до суду з даним позовом.

Таким чином, адміністративний позов
ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду
України, Управління пенсійного фонду
України у м. Кам»янець-Подільському та
Кам»янець-Подільському районі
Хмельницької області про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити дії підлягає
задоволенню частково.

Згідно до статті 202 КАС України -
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є, зокрема,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС
України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Постанову Печерського районного суду
м. Києва від 10 грудня 2012 року - скасувати
та ухвалити нову.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
Управління пенсійного фонду України,
Управління пенсійного фонду України у
м. Кам»янець-Подільському та
Кам»янець-Подільському районі
Хмельницької області про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити дії - задовольнити
частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Пенсійного фонду України щодо не
передачі уповноваженому
територіальному органу Пенсійного
фонду України заяви ОСОБА_3 про
призначення і виплату пенсії.

Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України у м.
Кам»янець-Подільському та
Кам»янець-Подільському районі
Хмельницької області поновити
нарахування та виплату ОСОБА_3 пенсії,
на підставах, визначених
законодавством, починаючи з 24 жовтня 2012
року.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254 КАС
України та може бути оскаржена
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції в порядку і
строки, встановлені статтею 212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Файдюк В.В.

Судді:

Чаку Є.В.

Старова Н.Е.