Справа № К/9991/7537/12-С
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/7537/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Сороки М.О.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом ОСОБА_2 до Управління праці і
соціального захисту населення
Любешівської райдержадміністрації
Волинської області про виплату
грошової допомоги за касаційною
скаргою Управління праці і соціального
захисту населення Любешівської
райдержадміністрації Волинської
області на ухвалу Любешівського
районного суду Волинської області від
10 червня 2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20 грудня 2011 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2011 року відповідач звернувся в
суд із заявою про відстрочку виконання
Постанови Любешівського районного
суду Волинської області від 28 березня
2011 року про стягнення з заявника в
користь ОСОБА_3 Виплат, пов»язаних з
виконанням положень ст..37 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали від
наслідків Чорнобильської катастрофи».
При цьому заявник посилається на те, що
відсутні кошти на вказані виплати та
управління проводить виплати в межах
виділених бюджетних коштів.

Ухвалою Любешівського районного суду
Волинської області від 10 червня 2011 року
відмовлено в задоволенні заяви.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої
інстанції, відповідач звернувся зі
скаргою до суду апеляційної інстанції
щодо скасування зазначеного вище
рішення.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20 грудня 2011
року апеляційну скаргу відповідача
залишено без задоволення, ухвалу суду
першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої
та ухвалою суду апеляційної інстанцій,
відповідач звернувся із касаційною
скаргою до Вищого адміністративного
суду України, в якій просить скасувати
судові рішення, ухвалити нове рішення,
яким задовольнити заяву про відстрочку
виконання судового рішення,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що постановою
Любешівського районного суду від 28.03.2011
року зобов»язано управління праці та
соціального захисту населення
Любешівської районної державної
адміністрації здійснити нарахування
та виплату ОСОБА_2 грошової допомоги за
період з 11.09.2010 року по 28.03.2011 року на
підставі положень ст.. 37 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали від
наслідків Чорнобильської катастрофи».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження» визначено, що виконавче
провадження є вирішальною стадією
судового провадження.

Відповідно до ст..33 Закону України «Про
виконавче провадження», при наявності
обставин, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим,
державний виконавець за власною
ініціативою або за заявою сторін, а
також самі сторони мають право
звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення чи зміну
способу і порядку виконання.

Згідно ч.1 ст. 263 КАС України, суд
розглядає питання про відстрочення або
розстрочення виконання судового
рішення за наявності обставин, що
ускладнюють його виконання.

Частиною 2 ст. 263 КАС України визначено,
що рішення про розстрочення або
відстрочення виконання постанови
приймається судом у виняткових
випадках.

Наведені заявником обставини не
ускладнюють виконання судового
рішення та жодними доказами ці
обставини не підтвердженні.

Суд, у своєму рішенні вказав на те, що
відсутність бюджетного фінансування
на виплату, передбаченого ст.. 37 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали від
наслідків Чорнобильської катастрофи»
грошової допомоги, не може бути
причиною невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього зобов'язань,
оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

З огляду на викладене, ухвала суду
першої та ухвала суду апеляційної
інстанцій відповідають обставинам
справи наданим доказам та нормам
процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційній скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління праці і
соціального захисту населення
Любешівської райдержадміністрації
Волинської області залишити без
задоволення, ухвалу Любешівського
районного суду Волинської області від
10 червня 2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді