Справа № 823/3961/13-а
Суддя: В.В. Мишенко
Дата ухвалення: 2014-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2014 року
справа № 823/3961/13-а

м. Черкаси

12 год. 00 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді Мишенка В.В.,

при секретарі Гордієнку Ю.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Черкаси в приміщенні
суду адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Каневі та Канівському
районі Черкаської області про визнання
незаконною та скасування вимоги про
сплату недоїмки,

ВСТАНОВИВ:

До суду з адміністративним позовом
звернулася фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 (далі-позивач) до управління
Пенсійного фонду України в м. Каневі та
Канівському районі Черкаської області
(далі-відповідач) в якому просить:
вимогу про сплату недоїмки від 09.08.2013р.
№ Ф-644 на суму 796 грн. 02 коп. визнати
незаконною та скасувати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначає, що відповідач своїми діями
порушив норми ч. 4 ст. 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Позивач в судове засідання не прибув,
однак надіслав до суду заяву про
здійснення розгляду справи без його
участі.

Представник відповідач на судове
засідання також не прибув, проте
16.01.2014р. до суду надійшло заперечення, в
якому просить у задоволенні позовних
вимог відмовити повністю, а також
розгляд справи провести без його
участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
від 06.07.2005р. № 2747 - IV (Далі - КАС України),
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Спеціальним законом, який визначає
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, є Закон України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» № 2464-VI від
08.07.2010 р. (далі - Закон України № 2464), що
набрав чинності з 04.07.2013 року.

Відповідно до статті 1 Закону України №
2464 єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Органи доходів і зборів - центральний
орган виконавчої влади, що формує
податкову і митну політику (в частині
адміністрування податків і зборів,
митних платежів, єдиного внеску) та
забезпечує її реалізацію (центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), та його
територіальні органи (п. 3.1 ч. 1 ст. 1
Закону України № 2464) - відповідно до
внесених змін до Закону України № 2464 що
діють з 04.07.2013р.

Відповідно до п.6 ч. 1 Закону України №
2464 недоїмка - сума єдиного внеску,
своєчасно не нарахована та/або не
сплачена у строки, встановлені цим
Законом, обчислена органом доходів і
зборів у випадках, передбачених цим
Законом.

Платниками єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування згідно статті 4
Закону України № 2464 є, зокрема:

4) фізичні особи - підприємці, в тому
числі ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності;

5) особи, які забезпечують себе роботою
самостійно - займаються незалежною
професійною діяльністю, а саме
науковою, літературною, артистичною,
художньою, освітньою або викладацькою,
а також медичною, юридичною практикою,
в тому числі адвокатською,
нотаріальною діяльністю, або особи, які
провадять релігійну (місіонерську)
діяльність, іншу подібну діяльність та
отримують дохід безпосередньо від цієї
діяльності, за умови, що такі особи не є
найманими працівниками чи
підприємцями.

З огляду на викладені вище норми Закону
України № 2464 позивач є
страхувальником, в розумінні цього
Закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
зареєстрована, як фізична
особа-підприємець 14.05.2013 року,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, а також
відповідно до свідоцтва платника
єдиного податку серії НОМЕР_2 з 14.05.2013р.
перебуває на спрощеній системі
оподаткування.

Згідно ч. 4 ст. 4 Закону України № 2464
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

В подальшому, відповідач виніс вимогу
№ Ф-644 від 09.08.2013 року про сплату
позивачем недоїмки зі сплати єдиного
внеску в сумі 796 грн. 02 коп.

Суд вважає неправомірними дії
відповідача щодо винесення вимоги № Ф -
644 від 09.08.2013р. про сплату позивачем
недоїмки зі сплати єдиного внеску,
оскільки фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, що
обрала спрощену систему оподаткування
з 14.05.2013 року, а також вважає
протиправною вимогу відповідача № Ф- 644
від 09.08.2013 року про сплату недоїмки в
сумі 796 грн. 02 коп. виходячи з
наступного.

Статтею 1 Закону України від 09.07.2003 року
№ 1058-VI «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон України № 1058) передбачає чітке
визначення поняття «пенсіонер» - особа,
яка відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст. 26 Закону України № 1058
визначено, що особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян,які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991
року № 796-XII (далі - Закон України № 796)
особам, які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого для одержання державних
пенсій.

Частиною 2 ст. 55 Закону України № 796
визначено, що потерпілі від
Чорнобильської катастрофи - особи, які
постійно проживали або постійно
проживають чи постійно працювали або
постійно працюють у зоні посиленого
радіологічного контролю за умови, що
вони станом на 1 січня 1993 року прожили
або відпрацювали у цій зоні не менше 4
років - 2 роки та 1 рік за 3 роки
проживання, роботи, але не більше 5
років.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 14 Закону
України № 796 для встановлення пільг і
компенсацій визначаються такі
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи:
особи, які постійно проживають або
постійно працюють чи постійно
навчаються на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю, за умови, що вони за станом на
1 січня 1993 року прожили або
відпрацювали чи постійно навчалися у
цій зоні не менше чотирьох років, -
категорія 4.

Таким чином, спеціальним законом
встановлені умови надання пенсій за
віком особам, які працювали або
проживали на територіях
радіоактивного забруднення.

Відповідно до наданого посвідчення
серії НОМЕР_3 позивач є громадянкою, яка
постійно проживає, або постійно працює
на території посиленого
радіологічного контролю (категорія 4).

Крім того, позивачу видане пенсійне
посвідчення серії НОМЕР_4, у якому
зазначено вид пенсії - за віком.

Частиною 1 статті 9 Закону України № 1058
передбачено, що відповідно до цього
Закону за рахунок коштів Пенсійного
фонду в солідарній системі
призначаються такі пенсійні виплати: 1)
пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України №
2464 особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно з п.2 ч. 1 ст. 7 Закону України № 2464
єдиний внесок нараховується для
платників, зазначених у пункті 4 (крім
фізичних осіб - підприємців, які обрали
спрощену систему оподаткування) та 5
частини першої статті 4 цього Закону, -
на суму доходу (прибутку), отриманого
від їх діяльності, що підлягає
обкладенню податком на доходи фізичних
осіб, та на суму доходу, що
розподіляється між членами сім'ї
фізичних осіб - підприємців, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності. При цьому
сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску за кожну особу за місяць, у якому
отримано дохід (прибуток).

Також суд звертає увагу, що вимога
Управління Пенсійного фонду України в
м. Каневі та Канівському районі
Черкаської області про сплату недоїмки
від 09.08.2013р. № Ф-644 на суму 796 грн. 02 коп.
взагалі винесена не уповноваженим на
це органом. Оскільки відповідно до п. 3.1
ч. 1 ст. 1 Закону України № 2464 зі змінами
станом на 04.07.2013р. - органом стягнення
єдиного внеску є органи доходів і
зборів, а Пенсійний фонд України -
орган, уповноважений відповідно до
цього Закону вести реєстр
застрахованих осіб Державного реєстру
та виконувати інші функції,
передбачені законом - (п. 7 ч. 1 ст. 1
Закону України № 2464).

Дана правова норма, що органом
стягнення, в тому числі і єдиного
внеску є органи доходів і зборів,
продубльована і в ст. 41 Податкового
Кодексу України зі змінами станом на
11.08.2013р., де також зазначено, що інші
державні органи не мають права
проводити перевірки своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів, у тому числі
на запит правоохоронних органів.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності, суд визнає протиправною та
такою, що підлягає скасуванню вимогу №
Ф-644 від 09.08.2013року про сплату позивачем
недоїмки до мінімального єдиного
внеску в сумі 796 грн. 02 коп. та доведеним
право позивача на звільнення її від
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, як пенсіонера
за віком та фізичну особу-підприємця,
який обрав спрощену систему
оподаткування з 14.05.2013 року та з огляду
на ту обставину, що орган ПФУ на момент
винесення вимоги, не мав такого права у
зв'язку з відсутністю повноважень, тому
позовні вимоги підлягають до
задоволення повністю.

Разом з тим, суд звертає увагу, що
позивачем невірно визначено спосіб
захисту його порушеного права,
оскільки вимога про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення не
містять різних способів захисту, а є
одним і тим же способом, сформульованим
у різних словесних формах.

Відповідно до ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 89, 94, 159 - 163 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Скасувати вимогу управління
Пенсійного фонду України в м. Каневі та
Канівському районі Черкаської області
№ Ф-644 від 09.08.2013 року про сплату
недоїмки в сумі 796 грн. (сімсот
дев'яносто шість) грн. 02 коп.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
- 172 (сто сімдесят дві) грн. 06 коп.
судового збору.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд в порядку передбаченому ст.ст. 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
В.В. Мишенко