Справа № 802/4561/13-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 січня 2014 р.
Справа № 802/4561/13-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Жданкіної Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання:
Ємельянова Родіона Ігоровича

позивача: ОСОБА_1

представник позивача:
ОСОБА_2,

представника відповідача:
Цимбала В.А.,

третя особа:
Варгас А.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів України у
Вінницькій області; третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
Управління Державної казначейської
служби України у Вінницькому районі

про: визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративно суду звернувся ОСОБА_1
з адміністративним позовом до
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів України у
Вінницькій області, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
Управління Державної казначейської
служби України у Вінницькому районі
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дій.

Позивачем 17.12.2013 року подано до суду
заяву про уточнення позовних вимог, з
якої вбачається, що позивач просить
суд:

- визнати протиправною бездіяльність
Вінницької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Вінницькій області щодо не включення
до податкової знижки суми витрат на
сплату видатків на будівництво
(придбання) доступного житла;

- стягнути з рахунку надходжень
місцевого бюджету Вінницького району
(код бюджетної класифікації 11010500) на
користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) надмірно
сплаченої суми податку на доходи
фізичних осіб в сумі 12165,96 грн.;

- стягнути з Вінницької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Вінницькій області на
користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі
240,88 грн.

В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що йому
безпідставно відмовлено у визнані
податкової знижки за звітний 2012 рік,
право на яку позивачем було заявлено в
податковій декларації від 09.04.2013 року
про майновий стан і доходи.

В судовому засіданні позивач підтримав
заявлені позовні вимоги та просив суд
задовольнити адміністративний позов з
підстав викладених в позовній заяві та
у заяві про уточнення позовних вимог.
Крім того, додатково зазначив, що
позивач задекларував своє право на
отримання податкової знижки, подавши
відповідну декларацію. В свою чергу
відповідач не вчиняв жодних дій щодо
реалізації такого права платника. В
подальшому позивач неодноразово
звертався до податкового органу із
заявами про причини не надання йому
такої знижки, проте відповідач,
протягом майже півроку не вчиняв
будь-яких дій щодо цього, посилаючись
на неврегульованість даного питання.

З огляду на вищевикладене, позивач
вважає таку бездіяльність
протиправною та звернувся до суду за
захистом свої інтересів.

Представник відповідача щодо
заявлених позовних вимог заперечував,
посилаючись на обставини викладені в
письмових запереченнях, та просив суд
відмовити у задоволенні
адміністративного позову.

Представник третьої особи щодо
заявленого адміністративного позову
заперечувала та просила суд відмовити
у задоволенні заявлених вимог.

Суд розглянувши подані сторонами
документи, заслухавши пояснення
представників сторін, дійшов висновку,
що адміністративний позов підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Так, з метою стабілізації будівництва,
підвищення платоспроможності
населення, забезпечення реалізації
житлових прав громадян, які потребують
державної підтримки, було прийнято
Закон "Про запобігання впливу світової
фінансової кризи на розвиток
будівельної галузі та житлового
будівництва" від 25.12.2008 року № 800-IV.

Відповідно до п.2 ст.4 цього Закону,
державна підтримка будівництва
доступного житла полягає у сплаті
державою 30 відсотків вартості
будівництва (придбання) доступного
житла та/або наданні пільгового
іпотечного житлового кредиту.

Право на отримання державної підтримки
надається громадянам, які потребують
поліпшення житлових умов відповідно до
законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_1 рішенням виконкому міської ради
від 29.12.2011 року №3259 взято на квартирний
облік при виконком міської ради за №2646
загальної черги, що підтверджується
довідкою Вінницької міської ради
відділу з обліку та розподілу житла
№1011 від 05.01.2012р.

На даний час в Україні діють дві
бюджетні програми забезпеченню
громадян доступним житлом, а саме
програма "Надання державної підтримки
для будівництва (придбання) доступного
житла", яка реалізується згідно із
постановами КМУ від 11 лютого 2009 року
№140 та програма "Здешевлення вартості
іпотечних кредитів для забезпечення
доступним житлом громадян, які
потребують поліпшення житлових умов",
яка реалізується згідно із постановами
КМУ від 25 квітня 2012 року №343.

Так, згідно переліку об'єктів,
визначених Постановою Кабінету
Міністрів України від 11 лютого 2009 року
№140, яка у даній частині
кореспондується із постановою КМУ від
25 квітня 2012 року №343, АДРЕСА_1 за
сприяння Концерну "Поділля" та
Фінансова компанія ТОВ "ВінІнвестБуд",
визначений для придбання квартир, щодо
яких можуть бути спрямовані кошти,
залучені під державні гарантії для
забезпечення підтримки будівництва
доступного житла.

Як вбачається із матеріалів справи, між
ОСОБА_1 та товариством з обмеженою
відповідальністю "ВінІнвестБуд",
укладено договір №А 3/33-1/234 від 26.07.2012
року про участь у Фонді фінансування
будівництва.

За умов вищезазначеного договору, за
позивачем закріплюється об'єкт
інвестування, а саме житловий будинок
АДРЕСА_1.

Також, 20 серпня 2012 року між ПАТ
акціонерний банк "Укргазбанк" з однієї
сторони та Вінницьким регіональним
управлінням Державної спеціалізованої
фінансової установи "Державний фонд
сприяння молодіжному житловому
будівництву" (Одержувач) з другої
сторони, а також ОСОБА_1 (Позичальник)
укладено договір №80 про надання
часткової компенсації процентів.

Відповідно до умов вищезазначеного
договору Одержувач від імені Держави
відшкодовує частину процентів за
Кредитом, що надається Позичальнику на
будівництво або придбання житла. Крім
того, відповідно до п. 1.2 Договору
кредит надається в порядку та на
умовах, визначених Кредитним договором
від 20.08.2012 року №80-Ф/2012.

Також, між ОСОБА_1 та ТОВ "ВінІнвестБуд"
укладено Додаткову угоду №1 до
Договору №А3/33-1/234, з якої вбачається, що
позивач зобов'язаний був сплатити не
менше 25% від загальної проектної площі
об'єкту інвестування, в якості оплати
вартості об'єкта фінансування.

Таким чином, позивач придбав квартиру
за державною програмою «Здешевлення
вартості іпотечних кредитів для
забезпечення доступним житлом
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов» (КПКВК 2751470) в рамках
постанови Кабінету Міністрів України
від 25 квітня 2012 року №343.

Разом з тим, відповідно ч. 11 ст. 4 Закону
"Про запобігання впливу світової
фінансової кризи на розвиток
будівельної галузі та житлового
будівництва" від 25.12.2008 року № 800-IV,
визначено, що умови здешевлення
вартості будівництва доступного житла
також створюються шляхом зменшення
податкового навантаження на громадян
через поширення механізму податкового
кредиту на видатки, понесені ними для
будівництва (придбання) доступного
житла.

Відповідно до підпункту 14.1.170 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податкова знижка - це документально
підтверджена сума (вартість) витрат
платника податку - резидента у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг) у
резидентів - фізичних або юридичних
осіб протягом звітного року, на яку
дозволяється зменшення його
загального річного оподатковуваного
доходу, одержаного за наслідками
такого звітного року у вигляді
заробітної плати.

Право скористатись податковою знижкою
виникає у платника по закінченні
звітного податкового року. Тобто
витрати, понесені в 2012 році, зможуть
бути заявлені платником до податкової
знижки лише в 2013 році.

Платник податку, який бажає
скористатись податковою знижкою,
заявляє про своє бажання шляхом
подання податкової декларації за
минулий календарний рік (до 1 травня
року, наступного за звітним, в якому
понесені витрати - відповідно до
підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК).
До податкової знижки дозволяється
включати фактично понесені витрати.
Платник повинен надати документальні
докази здійснених витрат.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач 09.04.2013 року подав до
податкового органу податкову
декларацію про майновий стан і доходи
із включенням суми витрат на придбання
доступного житла ( а.с.15).

Сума витрат, яка зазначена в податковій
декларації, дозволених для включення
до податкової знижки, з урахувань
положень п. 164.6 ст. 164 ПК України,
обрахованої із розмірів заробітної
плати позивача та сплаченого ПДФО
склала 83131,90 грн. ( а.с.127).

В подальшому, позивач письмово
звернувся до податкового органу із
заявою про надання йому податкової
знижки за звітний 2012 рік. (а.с. 20, 25).

Однак, податковий орган відмовив
позивачу у задоволенні його заяви,
посилаючись на приписи п.п. 166.3.1 та ст. 175
ПК України, а саме, що право включити до
податкової знижки видатки на погашення
пільгового іпотечного житлового
кредиту, наданого на такі цілі та
процентів за ним, настає з року в якому
житловий будинок визначений платником
податків як основне його місце
проживання, згідно із позначкою у
паспорті про реєстрацію за
місцезнаходженням такого житла. (а.с.24)

Так, позивач не погоджуючись із
висновками податкового органу,
звернувся до суду з адміністративним
позов.

Суд, надаючи правову оцінку відносинам,
що виникли між сторонами та вимогам
позивача, виходив з наступного.

Так, ст. 166 Податкового Кодексу України
регулює правовідносини, які пов'язані
із наданням платнику податкової
знижки.

Відповідно до п.п. 166.3.1 п.166.3 ст. 1666 ПК
України, платник податку має право
включити до податкової знижки у
зменшення оподатковуваного доходу
платника податку за наслідками
звітного податкового року, визначеного
з урахуванням положень пункту 164.6
статті 164 цього Кодексу, фактично
здійснені ним протягом звітного
податкового року, зокрема частину суми
процентів, сплачених таким платником
податку за користування іпотечним
житловим кредитом, що визначається
відповідно до ст. 175 цього Кодексу.

В свою чергу ст. 175 ПК України регулює
визначення суми процентів, сплачених
платником податку за користування
іпотечним житловим кредитом з метою
нарахування податкової знижки.

Разом з тим, згідно п.п.163.3.8 п.166.3 ст.166 ПК
України до переліку витрат, дозволених
до включення до податкової знижки,
також відносяться суми витрат платника
податку на сплату видатків на
будівництво (придбання) доступного
житла, визначеного законом, у тому
числі на погашення пільгового
іпотечного житлового кредиту, наданого
на такі цілі, та процентів за ним.

З аналізу норм вищенаведених статей
вбачається, що Податковий Кодекс
окремо врегульовує питання надання
платнику податкової знижки під час
користування ним іпотечним житловим
кредитом та пільговим іпотечним
житловим кредитом.

Таким чином, з огляду на вищевикладене,
посилання відповідач на застосування у
даному випадку приписів п.п.166.3.1 п.166.3
ст.166 ПК України - є помилковим.

У судовому засіданні було встановлено,
що позивач скористався своїм правом на
отримання пільгового житла за
державною програмою «Здешевлення
вартості іпотечних кредитів для
забезпечення доступним житлом
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов» (КПКВК 2751470) в рамках
постанови Кабінету Міністрів України
від 25 квітня 2012 року №343.

Відповідно до положень Порядку №343
визначено механізм здешевлення
вартості іпотечних кредитів для
забезпечення доступним житлом
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, шляхом відшкодування
частини процентів за кредитами,
отриманими на будівництво
(реконструкцію) чи придбання в об'єктах
незавершеного будівництва або не
реалізованого замовниками
(управителями) в об'єктах, прийнятих в
експлуатацію після 2009 року, житла
(квартири в багатоквартирних житлових
будинках, індивідуальні житлові
будинки або майнові права на них).

Як вбачається із матеріалів справи, 20
серпня 2012 року позивачем здійснено
оплату в розмірі 25%, як внесок у фонд
фінансування будівництва житла згідно
договору №А3/33-1/234, в сумі 85459,00 грн., що
підтверджується квитанцією №QS15308142 від
20.08.2012р.(а.с. 18).

Так, з метою здійснення контролю за
дотриманням платниками норм чинного
законодавства відповідно до пп. 165.1.34 п.
165.1 ст. 165 Кодексу, в якості
документального підтвердження участі
в бюджетних програмах забезпечення
доступним житлом, обов'язковим є
надання платником податків: в рамках
реалізації бюджетної програми КПКВК
2751190 - договору про обслуговування
коштів для будівництва (придбання)
доступного житла, укладеного між
громадянином та регіональним
управлінням Державної спеціалізованої
фінансової установи "Державний фонд
сприяння молодіжному житловому
будівництву"; в рамках реалізації
бюджетної програми КПКВК 2751470 -
договору про надання часткової
компенсації процентів, укладеного між
громадянином, регіональним
управлінням Державної спеціалізованої
фінансової установи "Державний фонд
сприяння молодіжному житловому
будівництву" та банківською установою,
якою надається іпотечний кредит.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивачем укладено договорі про
надання часткової компенсації
процентів, укладено з регіональним
управлінням Державної спеціалізованої
фінансової установи "Державний фонд
сприяння молодіжному житловому
будівництву" та банківською установою,
якою надається іпотечний кредит.

Також, позивач надавав податковому
органу разом із заявою про надання
податкової знижки документальні
докази щодо здійснених витрат, які
підтверджуються квитанцією №QS15308142 від
20.08.2012р. на суму 85459,00 грн. та Договір №80
від 20.08.2012 року.

В подальшому, у судовому засіданні
представники відповідача, заперечуючи
проти позову, зазначили, що на їх думку,
навіть з урахуванням приписів п.п.166.3.8
ПК України, до включення у знижку
підлягає безпосередньо тільки сума
пільгового іпотечного кредиту, без
включення першого внеску.

Суд, критично ставиться до таких
посилань відповідача, з огляду на
наступне.

Так, відповідно до п.п.166.3.8 ст.166 ПК
України до переліку витрат, дозволених
до включення до податкової знижки,
відносяться суми витрат платника
податку на сплату видатків на
будівництво (придбання) доступного
житла, визначеного законом, у тому
числі на погашення пільгового
іпотечного житлового кредиту, наданого
на такі цілі, та процентів за ним.

З аналізу вищенаведеної норми
вбачається, що у першу чергу у даному
випадку йдеться про всі видатки на
будівництво (придбання) доступного
житла. Зазначені видатки крім інших
витрат, пов'язаних із придбанням
доступного житла, також включають у
себе і користування пільговим кредитом
та відсотки за ним. Тобто, у контексті
даної норми поняття видатків на
будівництво є загальним, яке також
включає у себе і видатки по пільговому
кредиту.

Разом з тим, суд окремо вертає увагу на
те, що дана норма пов'язана з придбання
доступного житла, визначеного законом,
що у даному випадку є визначальними.

Як було встановлено у судовому
засіданні, позивач придбавав житло за
державною програмою «Здешевлення
вартості іпотечних кредитів для
забезпечення доступним житлом
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов» (КПКВК 2751470) в рамках
постанови Кабінету Міністрів України
від 25 квітня 2012 року №343.

Таким чином, з огляду на вищевикладене,
до видатків на будівництво (придбання)
доступного житла, визначеного законом,
крім суми пільгового іпотечного
кредиту, також відноситься і сума
першого внеску, яку позивач просив
включити до податкової знижки.

Щодо правильності обрахунку суми
позову, то представник відповідача
зазначила, що підставами для відмови
позивачу, була саме відсутність права
щодо включення суму першого внеску до
податкової знижки, а не арифметичні або
методологічні помилки при обрахунках.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Так, під час розгляду заяви позивача,
усі документи та розрахунки
перевірялись податковим органом, а
також, зазначені обставини були
предметом розгляду у даній справі, тому
за відсутності зауважень відповідача
щодо суми позову, суд приходить до
висновку про обґрунтованість суми, яку
позивач заявляє до стягнення.

За змістом наведених норм та поданих
документів, дії Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів
України у Вінницькій області щодо не
включення до податкової знижки суми
витрат на сплату видатків на
будівництво (придбання) доступного
житла є протиправними, а тому надмірно
сплачена сума податку на доходи
фізичних осіб підлягає стягненню з
рахунків надходжень місцевого бюджету
Вінницького району на користь ОСОБА_1.

Відповідно до вимог частини 3 статті 2
КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення ; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Мотивація та докази, на які посилається
відповідач заперечуючи проти позову,
не дають суду підстав для
постановлення висновків, які б
спростовували доводи позивача, а
встановлені у справі обставини не
підтверджують позиції відповідача
покладеної в основу оскаржуваних дій.

За наведених обставин позов підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Згідно частини 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. Позивачем,
сплачено 240,88 грн. судового збору, а тому
дана сума має бути стягнута на його
користь.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів України у
Вінницькій області щодо не включення
до податкової знижки суми витрат на
сплату видатків на будівництво
(придбання) доступного житла.

Стягнути з рахунків надходжень
місцевого бюджету Вінницького району
(код бюджетної класифікації 11010500) на
користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) надмірно
сплачену суму податку на доходи
фізичних осіб в сумі 12165,96 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь на користь ОСОБА_1 (ІПН
НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 240,88 грн.
(двісті сорок грн. 88 коп.) шляхом його
безспірного списання органом
Державної казначейської служби
України із рахунку Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області (вул.
30-річчя Перемоги 21, м. Вінниця, 21027).

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Жданкіна Наталія
Володимирівна