Справа № 818/8136/13-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 р.Справа № 818/8136/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Відділу державної виконавчої
служби Сумського міського управління
юстиції на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
13.11.2013р. по справі № 818/8136/13-а

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в м. Сумах

до Відділу державної виконавчої
служби Сумського міського управління
юстиції третя особа Публічне
акціонерне товариство "Сумжитлобуд"

про скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Управління Пенсійного фонду
України в м. Сумах, звернувся до
Сумського окружного адміністративного
суду з адміністративним позовом до
відділу державної виконавчої служби
Сумського міського управління юстиції,
третя особа - публічне акціонерне
товариство "Сумжитлобуд", в якому
просив суд скасувати постанову
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції Малік Я.О.
від 05.09.2013 року ВП № 37770025 про закінчення
виконавчого провадження.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 13.11.2013 року
адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах -
задоволено.

Скасовано постанову державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції від 05.09.2013р. ВП
№37770025 про закінчення виконавчого
провадження.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної постанови, норм
матеріального та процесуального права,
відповідач просить постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 12.11.2013 року скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач, зокрема,
посилається на порушення судом першої
інстанції приписів п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону
України "Про виконавче провадження",
ст.ст. 104, п. 1 ч. 1 ст. 110, ст. 111 Цивільного
кодексу України, ч. 1 ст. 79, ч. 1 ч. 5 ст. 88
Закону України "Про акціонерні
товариства", ст. 33 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців", що призвело
до неправильного вирішення справи, а
також на доводи та обставини викладені
в апеляційній скарзі.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що на виконанні у відділі
державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції
знаходиться виконавче провадження ВП
№ 37770025 щодо примусового виконання
виконавчого листа, виданого Сумським
окружним адміністративним судом 10.04.2013
року по справі № 818/1327/13-а, про стягнення
з ПАТ "Сумжитлобуд" на користь УПФУ в м.
Сумах заборгованості по сплаті
єдиного внеску в розмірі 2617,78 грн.

05.09.2013 року державним виконавцем
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження (а.с.5).

Підставою для винесення вказаної
постанови став лист від 25.07.2013 року № 279
голови ліквідаційної комісії ПАТ
"Сумжитлобуд" - Верещаги О.І. про
прийняття загальними зборами
акціонерів рішення про ліквідацію ПАТ
"Сумжитлобуд", про що внесено
відповідний запис до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

Тому, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ст. ст. 50, 67
Закону України "Про виконавче
провадження", державним виконавцем
закінчено виконавче провадження.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що при винесенні
спірної постанови державний
виконавець помилково застосував норми
Закону України "Про виконавче
провадження" щодо підстав закінчення
виконавчого провадження в результаті
ліквідації боржника - юридичної особи.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені прийняті
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Отже, перевіряючи правомірність дій
відповідача, під час прийняття
оскаржуваного рішення, на
відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС
України, колегія суддів зазначає
наступне.

Вичерпний перелік підстав закінчення
виконавчого провадження передбачено
частиною 1 ст. 49 вказаного Закону.

Так, виконавче провадження підлягає
закінченню у разі: 1) визнання судом
відмови стягувача від примусового
виконання рішення суду; 2) визнання
судом мирової угоди між стягувачем і
боржником у процесі виконання; 3) смерті
або оголошення померлим стягувача чи
боржника, визнання безвісно відсутнім
боржника або стягувача, ліквідації
юридичної особи - сторони виконавчого
провадження, якщо виконання їх
обов'язків чи вимог у виконавчому
провадженні не допускає
правонаступництва; 4) скасування
рішення суду або іншого органу
(посадової особи), на підставі якого
виданий виконавчий документ, або
визнання судом виконавчого документа
таким, що не підлягає виконанню; 5)
письмової відмови стягувача від
одержання предметів, вилучених у
боржника під час виконання рішення про
передачу їх стягувачу, або знищення
речі, що має бути передана стягувачу в
натурі; 6) закінчення строку,
передбаченого законом для
відповідного виду стягнення; 7)
визнання боржника банкрутом; 8)
фактичного виконання в повному обсязі
рішення згідно з виконавчим
документом; 9) повернення виконавчого
документа без виконання на вимогу суду
або іншого органу (посадової особи),
який видав виконавчий документ; 10)
направлення виконавчого документа за
належністю до іншого відділу державної
виконавчої служби; 11) повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу (посадової особи), який
його видав, у випадку, передбаченому
частиною третьою статті 75 цього Закону;
12) якщо рішення фактично виконано під
час виконання рішення Європейського
суду з прав людини; 13) непред'явлення
виконавчого документа за відновленим
виконавчим провадженням у строки,
визначені статтею 51 цього Закону, 14)
списання згідно із Законом України "Про
деякі питання заборгованості за
спожитий природний газ та електричну
енергію" заборгованості, встановленої
рішенням суду, яке підлягало виконанню
на підставі виконавчого документа.

При цьому, у разі ліквідації боржника -
юридичної особи виконавчий документ
надсилається ліквідаційній комісії
(ліквідатору) для вирішення питання про
подальший порядок виконання рішення у
встановленому законом порядку. У разі
надходження виконавчого документа до
ліквідаційної комісії (ліквідатора)
арешт з майна боржника знімається за
постановою державного виконавця,
затвердженою начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. У разі якщо
виконавчий документ надіслано
ліквідаційній комісії (ліквідатору),
виконавче провадження підлягає
закінченню в порядку, встановленому
цим Законом (частини 2, 3 ст. 67 Закону
України "Про виконавче провадження").

Згідно ч. 1,2 статті 110 Цивільного
кодексу України, юридична особа
ліквідується:

1) за рішенням її учасників або органу
юридичної особи, уповноваженого на це
установчими документами, в тому числі у
зв'язку із закінченням строку, на який
було створено юридичну особу,
досягненням мети, для якої її створено,
а також в інших випадках, передбачених
установчими документами;

2) за рішенням суду про визнання судом
недійсною державної реєстрації
юридичної особи через допущені при її
створенні порушення, які не можна
усунути, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Згідно ч. 1 статті 111 Цивільного кодексу
України, з дати внесення до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців запису про
рішення засновників (учасників)
юридичної особи, суду або
уповноваженого ними органу щодо
ліквідації юридичної особи
ліквідаційна комісія (ліквідатор)
зобов'язана вжити всіх необхідних
заходів щодо стягнення дебіторської
заборгованості юридичної особи, що
ліквідується, та письмово повідомити
кожного з боржників про припинення
юридичної особи в установлені цим
Кодексом строки.

Згідно ч. 11 статті 111 Цивільного кодексу
України, після завершення розрахунків
з кредиторами ліквідаційна комісія
(ліквідатор) складає ліквідаційний
баланс, забезпечує його затвердження
учасниками юридичної особи, судом або
органом, що прийняв рішення про
припинення юридичної особи, та
забезпечує подання органам державної
податкової служби.

Згідно ч. 14 статті 111 Цивільного кодексу
України, ліквідаційна комісія
(ліквідатор) забезпечує подання
державному реєстраторові документів,
передбачених законом для проведення
державної реєстрації припинення
юридичної особи в установлений законом
строк.

Згідно ч. 1 статті 59 Господарського
кодексу України, припинення діяльності
суб'єкта господарювання здійснюється
шляхом його реорганізації (злиття,
приєднання, поділу, перетворення) або
ліквідації - за рішенням власника
(власників) чи уповноважених ним
органів, за рішенням інших осіб -
засновників суб'єкта господарювання чи
їх правонаступників, а у випадках,
передбачених законами, - за рішенням
суду.

Згідно ч. 6 статті 59 Господарського
кодексу України, суб'єкт
господарювання ліквідується:

- за ініціативою осіб, зазначених у
частині першій цієї статті;

- у зв'язку із закінченням строку, на
який він створювався, чи у разі
досягнення мети, заради якої його було
створено;

- у разі визнання його в установленому
порядку банкрутом, крім випадків,
передбачених законом;

- у разі скасування його державної
реєстрації у випадках, передбачених
законом.

Згідно ч. 8 статті 59 Господарського
кодексу України, оголошення про
реорганізацію чи ліквідацію
господарської організації або
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця протягом
десяти робочих днів з дня внесення
відповідного запису до зазначеного
реєстру підлягає опублікуванню у
виданні спеціально уповноваженого
органу з питань державної реєстрації, в
якому зазначаються відомості з єдиного
державного реєстру.

Згідно статті 60 Господарського кодексу
України, ліквідація суб'єкта
господарювання здійснюється
ліквідаційною комісією, яка
утворюється власником (власниками)
майна суб'єкта господарювання чи його
(їх) представниками (органами), або
іншим органом, визначеним законом, якщо
інший порядок її утворення не
передбачений цим Кодексом. Ліквідацію
суб'єкта господарювання може бути
також покладено на орган управління
суб'єкта, що ліквідується.

Ліквідаційна комісія або інший орган,
який проводить ліквідацію суб'єкта
господарювання, вміщує в друкованих
органах відповідно до закону
повідомлення про його ліквідацію та
про порядок і строки заяви кредиторами
претензій, а явних (відомих) кредиторів
повідомляє персонально у письмовій
формі у встановлені цим Кодексом чи
спеціальним законом строки.

Одночасно ліквідаційна комісія вживає
необхідних заходів щодо стягнення
дебіторської заборгованості суб'єкта
господарювання, який ліквідується, та
виявлення вимог кредиторів, з
письмовим повідомленням кожного з них
про ліквідацію суб'єкта
господарювання.

Згідно ч. 1, 2, 3 статті 91 ГК України
припинення діяльності господарського
товариства відбувається шляхом його
ліквідації або реорганізації
відповідно до статті 59 цього Кодексу.

Ліквідація господарського товариства
провадиться ліквідаційною комісією,
призначеною його вищим органом, а у
разі припинення діяльності товариства
за рішенням суду - ліквідаційною
комісією, сформованою відповідно до
рішення суду.

З дня утворення ліквідаційної комісії
до неї переходять повноваження по
управлінню справами господарського
товариства. Ліквідаційна комісія у
триденний строк з моменту її утворення
публікує інформацію про ліквідацію
господарського товариства і здійснює
інші дії відповідно до вимог статей 58-61
цього Кодексу та інших законів.

Відповідно до статті 33 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців"
юридична особа припиняється в
результаті передання всього свого
майна, прав та обов'язків іншим
юридичним особам - правонаступникам у
результаті злиття, приєднання, поділу,
перетворення (реорганізації) або в
результаті ліквідації за рішенням,
прийнятим засновниками (учасниками)
юридичної особи або уповноваженим ними
органом, за судовим рішенням або за
рішенням органу державної влади,
прийнятим у випадках, передбачених
законом.

Згідно ч. 1 статті 34 вказаного Закону
для внесення до Єдиного державного
реєстру запису про рішення щодо
припинення юридичної особи заявник
повинен подати (надіслати
рекомендованим листом з описом
вкладення) державному реєстраторові
оригінал або нотаріально засвідчену
копію рішення засновників (учасників)
або уповноваженого ними органу щодо
припинення юридичної особи.

Юридична особа є такою, що припинилася,
з дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення юридичної особи.

Згідно ч. 1 статті 35 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців" державний
реєстратор за відсутності підстав для
залишення документів, які подані для
внесення до Єдиного державного реєстру
запису про рішення засновників
(учасників) юридичної особи або
уповноваженого ними органу щодо
припинення юридичної особи, без
розгляду повинен у день надходження
цих документів внести до Єдиного
державного реєстру запис про рішення
засновників (учасників) юридичної
особи або уповноваженого ними органу
щодо припинення юридичної особи та в
той же день повідомити органи
статистики, державної податкової
служби, Пенсійного фонду України
відомості про внесення такого запису.

Повідомлення про внесення запису до
Єдиного державного реєстру щодо
прийняття рішення засновників
(учасників) юридичної особи, суду або
уповноваженого ними органу про
припинення юридичної особи
публікується у спеціалізованому
друкованому засобі масової інформації.

Згідно ч. 11 статті 36 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців" за
відсутності підстав для залишення
документів, які подані для проведення
державної реєстрації припинення
юридичної особи в результаті її
ліквідації, без розгляду державний
реєстратор повинен внести до Єдиного
державного реєстру запис про
проведення державної реєстрації
припинення юридичної особи в
результаті її ліквідації.

Дата внесення до Єдиного державного
реєстру запису про проведення
державної реєстрації припинення
юридичної особи в результаті її
ліквідації є датою державної
реєстрації припинення юридичної особи.

З вказаних норм законодавства
вбачається, що законодавець пов'язує
припинення (шляхом приєднання)
юридичної особи та проведення
державної реєстрації її припинення з
певною процедурою щодо внесення запису
про державну реєстрацію припинення
юридичної особи та з дати внесення
державним реєстратором запису про
держану реєстрацію припинення
юридичної особи, але ж ніяк з
прийняттям рішення про припинення
діяльності підприємства.

Внесення запису до Єдиного державного
реєстру про рішення засновників
(учасників) юридичної особи щодо
ліквідації юридичної особи є
початковою стадією ліквідації
підприємства, яка породжує відповідні
права та обов'язки для ліквідаційної
комісії (ліквідатора), зокрема, вжиття
всіх необхідних заходів щодо стягнення
дебіторської та кредиторської
заборгованості юридичної особи, що
ліквідується.

Як обґрунтовано встановлено судом
першої інстанції та вбачається із
витягу Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, до реєстру дійсно
внесено запис про перебування
юридичної особи в процесі припинення
за рішенням засновників, однак запис
про державну реєстрацію припинення
юридичної особи в реєстрі відсутній
(а.с.33-34).

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що з моменту
внесення запису до ЄДРПОУ про
прийняття засновниками боржника
рішення про припинення юридичної
особи, державний виконавець на
виконання вимог п. 7 ч. 1 статті 49 Закону
України "Про виконавче провадження"
зобов'язаний був передати виконавчі
документи ліквідаційній комісії для
подальшого вжиття необхідних заходів
щодо погашення кредиторської
заборгованості.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що оскаржена постанова від
05.09.2013 року ВП № 37770025 про закінчення
виконавчого провадження прийнята
передчасно та необґрунтовано, без
урахуванням усіх обставин що мають
значення для її прийняття, а тому
позовні вимоги щодо її скасування є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Переглянувши рішення суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
постанова Сумського окружного
адміністративного суду від 13.11.2013 року
відповідає вимогам ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому відсутні підстави для
її скасування та задоволення
апеляційних вимог апелянта -
відповідача у справі.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів підтверджує, що
при прийнятті судового рішення у
справі суд першої інстанції дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 13.11.2013р. по
справі № 818/8136/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С.