Справа № 826/16813/13-а
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2013-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 грудня 2013 року 17:35 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді Вєкуа
Н.Г. при секретарі судового засідання
Іванині М.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу
до Відділу державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
про скасування постанови,
звільнення майна з-під арешту,
зобов'язання вчинити
ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до
суду з позовом до Відділу державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
(надалі - державний виконавець або
відповідач), в якому позивач просить:
- скасувати Постанову державного
виконавця № 25007636 від 14.03.2011 р. в частині
накладення арешту на нерухоме майно;
- зняти арешт з квартири АДРЕСА_1,що
належить на праві власності ОСОБА_1;
- зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
винести постанову про зняття арешту з
квартири АДРЕСА_1,що належить на праві
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 02 грудня 2013 року
відкрито провадження у
адміністративній справі, закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду.
В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги, які
обгрунтовані тим, що накладення арешту
на все майно боржника, зокрема нерухоме
майно, є неправомірним та суперечить
вимогам Закону України «Про виконавче
провадження», оскільки вартість
арештованого рухомого майна
відповідає сумі боргу за виконавчим
листом, а також покриває витрати на
здійснення виконавчого провадження та
розміру виконавчого збору.
Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову не заперечив.
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку про
часткове задоволення позову, виходячи
Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 27.12.2010р. з ОСОБА_1 та ОСОБА_3
на користь ПАТ «Приватбанк» солідарно
стягнено суму заборгованості по
кредиту в розмірі 54 111,52 грн.

На виконання вказаного рішення суду
видано виконавчий лист від 10.01.2011р., на
підставі якого державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві прийнято постанову
про відкриття виконавчого провадження
№ 25007636 від 14.03.2011р., якою також
накладено арешт на все майно ОСОБА_1 та
оголошено заборону його відчуження.

23.04.2013р. відповідачем складено акт
опису і арешту майна - квартири АДРЕСА_1
та належить позивачу на праві
власності.

Суд не може погодитись із
правомірністю таких дій відповідача з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець має право накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Згідно із ч. 1 ст. 52 Закону України «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 ЗУ «Про
виконавче провадження» арешт на майно
боржника може накладатися державним
виконавцем шляхом:

• винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах;

• винесення постанови про арешт
коштів, що перебувають у касі боржника
або надходять до неї;

• винесення постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження;

• проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Відповідно до ч. 3 ст. 57 ЗУ «Про
виконавче провадження», постановами,
передбаченими частиною другою цієї
статті, може бути накладений арешт у
розмірі суми стягнення з урахуванням
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.
Копії постанови, якою накладено арешт
на майно боржника та оголошено
заборону на його відчуження, державний
виконавець надсилає органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

Постановою про відкриття виконавчого
провадження №25007636 від 14.03.2011 року,
накладено арешт на все рухоме та все
нерухоме майно, що порушує права
позивача, як боржника у виконавчому
провадженні.

Арешт на рухоме майно поширюється на
автомобіль Опель Сінтра 3.0 1997 року
випуску, ринкова вартість якого
складає близько 75 000 гривень та
дозволяє забезпечити вимоги стягувача
з урахуванням виконавчого збору,
витрат, пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій та
застосованих державним виконавцем
штрафів.

Таким чином, накладення арешту на
квартиру позивача суд вважає
безпідставним та не вбачає в таких
заходах об'єктивної необхідності.

У зв'язку з наведеним підлягають
задоволенню вимоги позивача про
скасування Постанови державного
виконавця № 25007636 від 14.03.2011 р. в частині
накладення арешту на нерухоме майно.

Що стосується позовних вимог про
зобов'язання Відділу державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
винести постанову про зняття арешту з
квартири АДРЕСА_1,що належить на праві
власності ОСОБА_1, то суд не вбачає
підстав для їх задоволення, оскільки
прийняття постанови про арешт майна чи
звільнення з-під арешту в рамках
виконавчого провадження є виключною
прерогативою державного виконавця,
його дискреційними повноваженнями, в
які суд не має права втручатися.

Разом з тим, суд вважає за доцільне
зобов'язати відповідача вчинити усі
передбачені законодавством дії для
звільнення квартири позивача з-під
арешту.

Позовні вимоги щодо зняття з-під арешту
з квартири АДРЕСА_1,що належить на праві
власності ОСОБА_1, то, на думку суду,
дублюються із попередніми вимогами,
тому вони не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної служби та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язанні діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України.

Статтею 7 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
принципами здійснення правосуддя в
адміністративних судах є: верховенство
права; законність; рівність усіх
учасників адміністративного процесу
перед законом і судом; змагальність
сторін, диспозитивність та офіційне
з'ясування всіх обставин у справі;
гласність і відкритість
адміністративного процесу;
забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішень
адміністративного суду; обов'язковість
судових рішень.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 ст. 11 КАС України,
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не надав достатніх та
допустимих доказів в підтвердження
обґрунтованості заперечень на позовні
вимоги, не навів обґрунтованих доводів
щодо наявності підстав для відмови в їх
задоволенні.

За таких обставин, суд, проаналізувавши
сукупність зібраних доказів та
матеріалів справи, керуючись статтями
69, 70, 71 та 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати Постанову державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
№ 25007636 від 14.03.2011 р. в частині
накладення арешту на нерухоме майно.

Зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
вчинити усі передбачені
законодавством дії для звільнення
з-під арешту квартири АДРЕСА_1 та
належить ОСОБА_1 на праві власності.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному статтею 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
Вєкуа Н.Г.

Постанова складена в повному обсязі
27.12.2013р.