Справа № 201/15316/13-а
Суддя: Федоріщев С. С.
Дата ухвалення: 2013-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/201/403/2013
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2013 рокум.
Дніпропетровськ

Суддя Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська Федоріщев С.С.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в приміщенні Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
матеріали адміністративного позову
ОСОБА_1 до Державної інспекції
сільського господарства в
Дніпропетровській області в особі
першого заступника начальника
Фененком Володимиром Івановичем про
скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Державної інспекції сільського
господарства в Дніпропетровській
області в особі першого заступника
начальника Фененка В.І. про скасування
постанови №323 від 29 листопада 2013 року
відносно ОСОБА_1 про накладання
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 510 гривень за вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 54 КУпАП.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що вона була
притягнута до адміністративної
відповідальності за порушення строків
повернення тимчасово зайнятих земель
постановою по справі про
адміністративне правопорушення №323
від 29 листопада 2013 року, в якій
зазначено наступне, що директором ПП
фірми «Гран-Прі» ОСОБА_1
використовуються земельні ділянки
загальною площею 0,6616га, розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, під розміщення
торгівельно-сервісного комплексу
«Індустріальний» з порушенням строків
повернення тимчасово зайнятих
земельних ділянок. Так, на підставі
рішень Дніпропетровської міської ради
від 02 червня 2004 року №164/17 та від 08
грудня 2004 року №388/22 земельні ділянки
загальною площею 0,6616 га, розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, надані ПП фірмі
«Гран-Прі» в оренду для проектування та
будівництва торгівельно-сервісного
комплексу, про що свідчать договори
оренди землі від 12 січня 2005 року
№18, №19, №20 та від 28
січня 2005 року №80, укладені
строком на 2 роки. При винесенні
вищевказаної постанови про
адміністративне правопорушення
відповідачем не враховано, що
торгівельно-сервісний комплекс
розташований за адресою: АДРЕСА_1, було
побудовано у 2006 році та у 2007 році
зареєстровано на праві власності за ПП
Фірмою «Гран-Прі», про що свідчить
перша сторінка технічного паспорту
станом на 03 квітня 2007 року та надпис на
другій його сторінці про визнання
права власності за рішенням
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 09 січня 2007 року та
ухвалою вказаного суду від 22 жовтня 2007
року. Також відповідачем не враховано,
що клопотанням ПП фірми «Гран-Прі» №26
від 31 грудня 2010 року на ім'я міського
голови Куліченка І.І. (вхідний номер
11/5613 від 31 грудня 2010 року) та на ім'я
директора КП «Земград» Проценка Л.М.
(вхідний номер 13/165 від 06.01.2011 року),
підприємство просило поновити роботи з
передачі земельних ділянок,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1, по
фактичному розміщенню власної
нерухомості. А листом від 17 лютого 2011
року КП «Земград» підтвердило
оформлення правовстановлюючих
документів на земельні ділянки.

Згідно оглядового листу Вищого
господарського суду України від 30
листопада 2007 №01-8/918 «Про деякі питання
практики вирішення спорів, пов'язаних з
орендою земельних ділянок», нормою ч. 3
ст. 33 Закону України «Про оренду землі»,
не передбачений порядок автоматичного
поновлення договору оренди земельної
ділянки в разі відсутності заперечень
з боку сторін, а лише визначено, що в
цьому разі договір підлягає
поновленню. Разом з тим, відповідно до
пункту 34 статті 26, пункту 2 статті 77
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» питання
регулювання земельних відносин (у тому
числі надання земельної ділянки в
оренду та поновлення договору оренди
земельної ділянки) вирішується на
пленарному засіданні ради - сесії, а
спори про поновлення порушених прав
юридичних і фізичних осіб, що виникають
в результаті рішень, дій чи
бездіяльності органів або посадових
осіб місцевого самоврядування,
вирішуються в судовому порядку.

Отже, оскільки підприємством міському
голові було надано клопотання про
поновлення робіт з передачі
підприємству земельних ділянок по
фактичному розміщенню власної
нерухомості, розташованих за адресою:
АДРЕСА_1, то на даний час проводиться
процедура з відведення вказаних
ділянок по фактичному розміщенню
власної нерухомості, підтвердженням
чого є також лист від 17 лютого 2011 року
КП «Земград», а тому, враховуючи, що у 2006
році на вказаних земельних ділянках
був побудований торгівельно-сервісний
комплекс, який у 2007 році був на праві
власності зареєстрований за ПП Фірма
«Гран-Прі», то підприємство
користується вказаними земельними
ділянками правомірно.

Також позивач зазначає, що в постанові
№323 від 29 листопада 2013 року про
накладення на неї адміністративного
стягнення першим заступником
начальника Державної інспекції
сільського господарства у
Дніпропетровській області Фененком
В.І. не зазначено за якою саме частиною
статті 54 КУпАП її притягнуто до
адміністративної відповідальності. На
підставі викладеного позивач вважає,
що вказану постанову слід скасувати і
закрити справу.

Представник відповідача позовні
вимоги позивача не визнала, надавши
суду письмові заперечення, в яких
зазначено, що доводи викладені в
адміністративному позові є
безпідставними та такими, що невірно
трактують норми права, тому позов
задоволенню не підлягає. В
обґрунтування заперечень відповідач
посилається на те, що у період з 23
вересня по 04 жовтня 2013 року
Держсільгоспінспекцією проведено
позапланову перевірку дотримання ПП
фірмою «Гран-Прі» вимог земельного
законодавства при використанні
земельних ділянок загальною площею
0,6616га, розташованих за адресою:
АДРЕСА_1, під розміщення
торгівельно-сервісного комплексу
«Індустріальний», в ході якої
встановлено, що 24 грудня 2004 року між
Дніпропетровською міською радою та ПП
фірма «Гран-Прі» укладено договори
оренди зазначених земельних ділянок
строком на два роки.

Договори оренди землі набрали чинності
з моменту їх державної реєстрації
(пункт 14.1. договорів), а саме: договори
про оренду земельних ділянок площею
0,0117га, 0,0658га та 0,0834га з 12 січня 2005 року,
договір про оренду земельної ділянки
площею 0,5007га - з 28 січня 2005 року. Тобто.
зазначені договори оренди землі
припинили дію у січні 2007 року. Умовами
цих договорів визначено, що після
припинення дії договору орендар (ПП
фірма «Гран-Прі») повертає орендодавцю
(Дніпропетровській міській раді)
земельну ділянку. Повернення земельної
ділянки здійснюється за актом
приймання-передачі. Документів же про
продовження терміну дії договорів
оренди землі Держсільгоспінспекції не
надано. Таким чином, ПП фірмою
«Гран-Прі» порушено строки повернення
земельних ділянок загальною площею
0,6616га, які надавались в строкове платне
користування (оренду) відповідно до
договорів оренди землі від 24 грудня 2004
року.

Оскільки ОСОБА_1 працює директором ПП
фірми «Гран-Прі» та є посадовою особою,
до кола службових обов'язків якої
входить забезпечення установлених
правил в діяльності ПП фірми
«Гран-Прі», 18 листопада 2013 року, з
дотриманням вимог діючого
законодавства відносно неї було
складено відповідний протокол про
адміністративне правопорушення, після
чого першим заступником начальника
інспекції Фененком В.І. вищезазначений
протокол про адміністративне
правопорушення було розглянуто та
визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 54 КУпАП, з
накладанням на останню
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в дохід держави у розмірі 510
гривень.

При цьому у запереченнях на
адміністративний позов також
зазначено, що обставини, на які
посилається позивач в своїй позовній
заяві жодним чином не звільняють ПП
фірму «Гран-Прі» від обов'язку
повернути Дніпропетровській міській
раді земельні ділянки, які перебували у
строковому користуванні (оренді). Що ж
до посилань позивача на те, що за ПП
фірмою «Гран-Прі» зареєстровано право
власності на торгівельно-сервісний
комплекс, розташований на спірних
земельних ділянках, представник
відповідача зазначає, що з виникненням
прав власності на будівлю чи споруду у
юридичної особи виникає право одержати
земельну ділянку в користування.

Щодо посилань позивача на вжиття ПП
Фірмою «Гран-Прі» заходів для
оформлення права користування
спірними земельними ділянками по
фактичному розміщенню нерухомого
майна, позивач зазначає наступне.
Відповідно до листа Дніпропетровської
міської ради ПП фірма «Гран-Прі»
впродовж 2006 - 2011 років неодноразово
зверталась до Дніпропетровської
міської ради для вирішення питання
щодо оформлення користування спірними
земельними ділянками. Останній раз ПП
фірма «Гран-Прі» звернулась до
Дніпропетровської міської ради 05
вересня 2011 року з листом щодо надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1. За бажанням заявника лист було
направлено до КП «ЦМАЗК» для
підготовки відповідної документації
із землеустрою. У зв'язку із неявкою
заявника, не поданням відповідного
пакету документів та не укладанням
договору на проведення землевпорядних
робіт з КП «ЦМАЗК» лист ПП фірми
«Гран-Прі» був повернутий без
опрацювання. Станом па 07 листопада 2013
року документація із землеустрою щодо
поновлення права користування
земельними ділянками по АДРЕСА_1 до
виконавчих органів не надходила,
рішень не готувалось. З огляду на
вищевказане відповідач вважає
адміністративний позов ОСОБА_1
безпідставним та таким, що не підлягає
задоволенню.

Позивач в судове засідання не
з'явилась, про час, дату та місце
розгляду справи повідомлялась
належним чином, надала письмову заява,
в якій просить суд розглядати справу за
її відсутності, підтримує позовні
вимоги в повному обсязі, просить
задовольнити позов.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явилась, про час, дату та
місце розгляду справи повідомлялась
належним чином, надала письмову заяву,
в якій просить суд розглядати справу
без її участі, з урахуванням наданих
письмових заперечень, заперечує проти
позовних вимог, просить відмовити у
задоволенні позову.

За таких обставин вважаю за можливе
здійснити розгляд справи на підставі
ст. 122 ч. 4 КАС України за відсутності
осіб, які беруть участь у справі, - в
порядку письмового провадження, та без
фіксування судового розгляду
адміністративної справи за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
на підставі ст. 41 КАС України.

Дослідивши докази, надані сторонами по
справі з увагою на їх належність,
допустимість та взаємний зв'язок між
ними, судом встановлено такі обставини
та визначені відповідні до них
правовідносини.

Відносно ОСОБА_1, яка працює директором
ПП фірми «Гран-Прі» та є посадовою
особою, 18 листопада 2013 року, на підставі
акту перевірки дотримання суб'єктами
господарювання вимог законодавства
№627/32 (а.с. 24-35) та припису №457/32 від 18
листопада 2013 року було складено
протокол про адміністративне
правопорушення №32/6 (а.с. 37), після чого,
постановою № 323 від 29 листопада 2013 року
(а.с. 5-7), першим заступником начальника
інспекції Фененком В.І. вищезазначений
протокол про адміністративне
правопорушення було розглянуто та
визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 54 КУпАП, з
накладанням на останню
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в дохід держави у розмірі 510
гривень.

При цьому, з наданих сторонами
письмових доказів по справі
встановлено наступне:

На підставі рішень Дніпропетровської
міської ради від 02 червня 2004 року №164/17
та від 08 грудня 2004 року №388/22 земельні
ділянки загальною площею 0,6616 га,
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, надані
ПП фірмі «Гран-Прі» в оренду для
проектування та будівництва
торгівельно-сервісного комплексу, про
що свідчать договори оренди землі від 12
січня 2005 року №18, №19,
№20 та від 28 січня 2005 року №80,
укладені строком на 2 роки (а.с. 43-58).

Торгівельно-сервісний комплекс
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, було
побудовано у 2006 році та у 2007 році
зареєстровано на праві власності за ПП
Фірмою «Гран-Прі», про що свідчить
перша сторінка технічного паспорту
(а.с. 8) станом на 03 квітня 2007 року та
надпис на другій його сторінці про
визнання права власності за рішенням
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 09 січня 2007 року та
ухвалою вказаного суду від 22 жовтня 2007
року (а.с. 8 зворот), таким чином, з
виникненням прав власності на будівлю
чи споруду у юридичної особи виникло
право одержати земельну ділянку в
користування.

Клопотанням ПП фірми «Гран-Прі» №26 від
31 грудня 2010 року на ім'я міського голови
Куліченка І.І. вхідний номер 11/5613 від 31
грудня 2010 року та на ім'я директора КП
«Земград» Проценка Л.М. вхідний номер
13/165 від 06.01.2011 року (а.с. 9), підприємство
просило поновити роботи з передачі
земельних ділянок, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1, по фактичному
розміщенню власної нерухомості. Листом
від 17 лютого 2011 року КП «Земград»
підтвердило оформлення
правовстановлюючих документів на
земельні ділянки (а.с. 10).

Відповідно до листа Дніпропетровської
міської ради №50-3604 за вих. №13 про
виконання вимоги від 04 листопада 2013
року (а.с. 59), ПП фірма «Гран-Прі»
впродовж 2006 - 2011 років неодноразово
зверталась до Дніпропетровської
міської ради для вирішення питання
щодо оформлення користування спірними
земельними ділянками. Останній раз ПП
фірма «Гран-Прі» звернулась до
Дніпропетровської міської ради 05
вересня 2011 року з листом щодо надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1. За бажанням заявника лист було
направлено до КП «ЦМАЗК» для
підготовки відповідної документації
із землеустрою. У зв'язку із неявкою
заявника, не поданням відповідного
пакету документів та не укладанням
договору на проведення землевпорядних
робіт з КП «ЦМАЗК» лист ПП фірми
«Гран-Прі» був повернутий без
опрацювання. Станом па 07 листопада 2013
року документація із землеустрою щодо
поновлення права користування
земельними ділянками по АДРЕСА_1 до
виконавчих органів не надходила,
рішень не готувалось.

Згідно оглядового листу Вищого
господарського суду України від 30
листопада 2007 №01-8/918 «Про деякі питання
практики вирішення спорів, пов'язаних з
орендою земельних ділянок», нормою ч. 3
ст. 33 Закону України «Про оренду землі»,
не передбачений порядок автоматичного
поновлення договору оренди земельної
ділянки в разі відсутності заперечень
з боку сторін, а лише визначено, що в
цьому разі договір підлягає
поновленню. Разом з тим, відповідно до
пункту 34 статті 26, пункту 2 статті 77
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» питання
регулювання земельних відносин (у тому
числі надання земельної ділянки в
оренду та поновлення договору оренди
земельної ділянки) вирішується на
пленарному засіданні ради - сесії, а
спори про поновлення порушених прав
юридичних і фізичних осіб, що виникають
в результаті рішень, дій чи
бездіяльності органів або посадових
осіб місцевого самоврядування,
вирішуються в судовому порядку.

Виходячи з викладеного, суд доходить до
висновку, що між сторонами виникли
публічно-правові відносини щодо
здійснення відповідачем владних
управлінських функцій по відношенню до
позивача у сфері земельних
правовідносин шляхом застосування
норм Кодексу України про
Адміністративні Правопорушення з
визнанням вини позивача у порушенні
вимог Земельного Кодексу України та
визначенням обсягу його
відповідальності на підставі
згаданого Кодексу.

Правовідносини, що виникли між
сторонами, законодавчо врегульовані
наступним чином:

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, орган державної влади,
місцевого самоврядування та їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб передбачений Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції
України, усі сумніви щодо доведеності
вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України, юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

За правилами ч. 2 ст. 2 КАС України, до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дії їй бездіяльності
Конституцією чи іншими законами
України встановлено інший порядок
судового провадження.

Відповідно до ст. 3 КАС України, справою
адміністративної юрисдикції є
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України,
адміністративне судочинство
здійснюється відповідно до
Конституції України, цього Кодексу та
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

КАС України визначає повноваження
адміністративних судів щодо розгляду
справ адміністративної юрисдикції,
порядок звернення до адміністративних
судів і порядок здійснення
адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, ніхто
не може бути підданий заходу впливу в
зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП,
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Нормою ст. 288 ч. 1 п. 3 КУпАП передбачена
можливість оскарження постанови
органу (посадової особи) про накладення
адміністративного стягнення в тому
числі в районний в місті суд, яким є
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська, в порядку
визначеному Кодексом
адміністративного судочинства
України, з особливостями,
встановленими КУпАП.

Згідно ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову
по справі про адміністративне
правопорушення може бути подано
протягом десяти днів з дня винесення
постанови. В разі пропуску зазначеного
строку з поважних причин цей строк за
заявою особи, щодо якої винесено
постанову, може бути поновлено органом
(посадовою особою), правомочним
розглядати скаргу. Оскаржувана
позивачем постанова винесена 29
листопада 2013 року, а надходження
адміністративного позову до суду - 27
червня 2013 року, тобто строк
встановлений законом для оскарження
постанови по справі про
адміністративне правопорушення не
було пропущено. За таких умов,
враховуючи положення ст. 103 ч. 9 КАС
України, приходжу до висновку про
дотримання позивачем встановленого
законом строку оскарження такої
постанови.

Відповідно до ст. 18 ч. 1 п. 2 КАС України,
місцевим загальним судам, до яких
відносяться і районні в місті суди, як
адміністративним судам підсудні усі
адміністративні справи з приводу
рішень суб'єктів владних повноважень у
справах про притягнення до
адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі
про адміністративне правопорушення є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних засобів, що
мають функції фото - і кінозйомки,
відеозапису чи засобів фото - і
кінозйомки, відеозапису, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами.

Згідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова
особа) при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

При цьому постанова в справі про
адміністративне правопорушення має
відповідати вимогам, передбаченим
статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема,
потрібно навести докази, на яких
ґрунтується висновок про вчинення
особою адміністративного
правопорушення, та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався правопорушник, чи
висловлених останнім доводів.

Аналізуючи докази, надані суду
сторонами, досліджені під час розгляду
справи, суд доходить до висновку про те,
що оскаржувана постанова винесена
належним органом (службовою особою) -
відповідачем, який діяв у межах своїх
повноважень. Також суд погоджується з
тим, що відповідачем правильно
встановлено об'єкт та суб'єкт даного
правопорушення.

В той же час суд не може погодитись з
правильністю встановлення
відповідачем об'єктивної та
суб'єктивної сторін даного
правопорушення. Так, за диспозицією ч. 1
ст. 54 КУпАП обов'язковим елементом
об'єктивної сторони правопорушення є
порушення строків повернення
тимчасово зайнятих земель або
невиконання обов'язків щодо приведення
їх у стан, придатний для використання
за призначенням. Порушення, допущене
позивачем кваліфіковано відповідачем
саме як порушення строків повернення
тимчасово зайнятих земель. При цьому
строк повернення земельних ділянок
загальною площею 0,6616 га, розташованих
за адресою: АДРЕСА_1, наданих ПП фірмі
«Гран-Прі» в оренду для проектування та
будівництва торгівельно-сервісного
комплексу, відповідно до договорів
оренди землі від 12 січня 2005 року
№18, №19, №20 та від 28
січня 2005 року №80, укладених
строком на 2 роки, що набрали чинності з
моменту їх державної реєстрації, а
саме: договори про оренду земельних
ділянок площею 0,0117га, 0,0658га та 0,0834га з 12
січня 2005 року, договір про оренду
земельної ділянки площею 0,5007га - з 28
січня 2005 року, настав разом з
припиненням дії цих договорів, тобто у
січні 2007 року.

Проте, до настання строку повернення
зазначених земельних ділянок, на них, у
відповідіність до умов згаданих
договорів, було побудовано
торгівельно-сервісний комплекс, якому
присвоєно адресу: АДРЕСА_1 та введено в
експлуатацію, тобто земельна ділянка
використана згідно її цільового
призначення, зазначеного у
вищевказаних договорах оренди. У 2006
році та у 2007 році на цей збудований
об'єкт нерухомовсті було зареєстровано
право власності за ПП Фірмою
«Гран-Прі». Відтак, з цього часу,
земельні ділянки, на яких збудовано
зазначений об'єкт нерухомості,
фактично набули статусу таких, що
перебувають у постійному користуванні
власника будівлі, адже повернути ці
земельні ділянки без зносу збудованої
капітальної будівлі неможливо. В той же
час, ч.1 ст.54 КУпАП передбачено
адміністративну відповідальність лише
у випадку «порушення строків
повернення тимчасово зайнятих земель».

Що ж стосуються суб'єктивної сторони
правопорушення, то вона визначається
ставленням особи, що притягується до
відповідальності до наслідків своїх
дій (бездіяльності) та
характеризується наявністю вини у
формі умислу або необережності.

У складі правопорушення, передбаченого
ч.1 ст. 54 КУпАП, форма вини може бути лише
умисна.

В той же час, ПП фірма «Гран-Прі»
впродовж 2006 - 2011 років неодноразово
зверталась до Дніпропетровської
міської ради задля вирішення питання
щодо оформлення користування спірними
земельними ділянками. Крім того,
клопотанням ПП фірми «Гран-Прі» №26 від
31 грудня 2010 року на ім'я міського голови
Куліченка І.І. та на ім'я директора КП
«Земград» Проценка Л.М., підприємство
просило поновити роботи з передачі
земельних ділянок, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1, по фактичному
розміщенню власної нерухомості. А
листом від 17 лютого 2011 року КП
«Земград» підтвердило оформлення
правовстановлюючих документів на
земельні ділянки. З вищевказаного
випливає, що підприємством вживались
заходи щодо оформлення спірних
земельних ділянок, з чого випливає, що
вину директора цього підприємства
ОСОБА_1 у формі умислу, направленого на
скоєння правпорушення, пов'язаного із
безпідставним користуванням
зазначеними земельними ділянками не
можна вважати доведеною.

Згідно ж до ч.3 ст. 62 Конституції
України, яка є нормою прямої дії, усі
сумніви щодо доведеності вини особи
тлумачаться на її користь.

Окрім того, в постанові №323 від 29
листопада 2013 року про накладення на
ОСОБА_1 адміністративного стягнення,
першим заступником начальника
Державної інспекції сільського
господарства у Дніпропетровській
області Фененком В.І., в порушення вимог
норм статті 283 КУпАП, не зазначено за
якою саме частиною статті 54 КУпАП її
притягнуто до адміністративної
відповідальності. Ця обставина не дає
можливості погодитися із доводами
представника Відповідача щодо
відповідності оскаржуваної постанови
вимогам закону.

З огляду на викладене, суд доходить до
висновку про те, що оскаржувана
постанова №323 від 29 листопада 2013 року,
винесена Відповідачем відносно
Позивача 29 листопада 2013 року по справі
про адміністративне правопорушення,
згідно до якої остання скоїла
правопорушення, передбачене ст.54 КУпАП,
є необґрунтованою та підлягає
скасуванню через невідповідінсть цієї
постанови вимогам закону, направильне
встановлення об'єктивної сторони
правопорушення, визначеного цією
нормою та недоведення вини ОСОБА_1, а
відтак, - через відсутність в діях
Позивачки складу цього правопорушення.

У відповідність до п.1 ст.247 КУпАП,
провадження в справі про
адміністративне правопорушення не
може бути розпочато, а розпочате
підлягає закриттю за обставин
відсутності події і складу
адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 251, 258, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 2, 7, 18, 41,
70-71, 122 ч. 1, 158-163, 171-2 КАС України -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Державної інспекції сільського
господарства в Дніпропетровській
області в особі першого заступника
начальника цієї інспекції Фененка
Володимира Івановича про скасування
постанови №323 від 29 листопада 2013 року
відносно ОСОБА_1 про накладання
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 510 гривень за вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 54 КУпАП -
задовольнити.

Постанову по справі про
адміністративне правопорушення №323
від 29 листопада 2013 року, винесену
першим заступником начальника
Державної інспекції сільського
господарства в Дніпропетровській
області Фененком Володимиром
Івановичем, про притягнення до
адміністративної відповідальності та
накладення адміністративного
стягнення на ОСОБА_1 за вчинення
правопорушення, передбаченого ст.54
КУпАП - скасувати, а провадження в
адміністративній справі - закрити за
відсутністю в діях ОСОБА_1 складу
правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню,
відповідно до положень ст.171-2 ч. 2 КАС
України, не підлягає.

Суддя:С.С. Федоріщев