Справа № 811/2418/13-а
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 року
Справа № 811/2418/13-а

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого - судді Брегея Р.І.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративний позов
товариства з обмеженою
відповідальністю фірми «СД ЛТД» (далі -
Товариство) до Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до
податкового органу про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 15
липня 2013 року, якими збільшено суми
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість на 250185 грн. та
накладено штрафну санкцію - 62546 грн. і з
податку на прибуток - 257752 грн. та
накладено штрафну санкцію - 15297 грн.

В судовому засіданні представники
Товариства підтримали позов.

Стверджували, що юридична особа
правомірно надавала знижки покупцям,
не порушуючи жодних правил.

Водночас, наголошували, що ціна
реалізації перевищувала вартість
придбаного товару.

Пояснювали, що надання знижок
обумовлювалось придбанням товарів на
складі Товариства, що виключало
можливість зарахування до ціни витрат
на перевезення до споживача.

Разом з тим, зазначали, що Товариство
правомірно сплачувало ТОВ
«Енергоатом» (далі - Товариство 2) та ТОВ
«Антарктида-17» (далі -
Товариство 3) кошти за заправку
службового транспорту паливом на
газонаповнювальній станції.

Представники відповідача заперечили
стосовно задоволення позову.

Пояснили, що знижки надавались не всім
покупцям, а вибірково.

На їх погляд, Товариство занизило
валовий дохід і на цю частину коштів не
нарахувало покупцям податок на додану
вартість.

Також, зазначили, що Товариство не
придбавало у Товариства 2 та Товариства
3 паливо для службового транспорту,
оскільки згадані контрагенти не
відобразили в деклараціях податкові
зобов'язання, які виникли в результаті
укладених договорів.

А тому, стверджували, що ці правочини є
нікчемними, так як не спрямовувались на
настання наслідків, котрі
обумовлювались ними.

Ухвалою суду від 15 січня 2014 року
прийнято рішення про завершення
розгляду справи в порядку письмового
провадження (Том 4 а.с.192).

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, зробив висновок про
задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали
підставами звернення.

Так, Товариство займається реалізацією
оптової та роздрібною торгівлею
алкогольних напоїв (Том 4 а.с.29-31).

Позивач реалізовує продукцію зі
складу, а також розвозить покупцям
службовим транспортом.

Службовий транспорт є власністю
фізичних осіб, з якими укладені
договори оренди (Том 1 а.с.98-132).

21 лютого 2011 року Товариство та
Товариство 2 уклали договір поставки
газу-метану на АГНСК-2, яка розташована
в м.Кіровоград (Том 1 а.с.133).

За умовами договору покупець
сплачує вартість поставки, а продавець
періодично здійснює заправку
транспортних засобів.

Згідно виписки по рахунку
Товариства у жовтні 2011 року сплачено
Товариству 2 кошти в сумі 65000,10 грн. (Том 1
а.с.134-135, 137-138, 140-142, 144-145, 147-148, 150-151, 153-154).

Товариство 2 у цьому ж місяці
поставило газ-метан, шляхом
періодичної заправки транспортних
засобів.

Ці обставини, на думку Товариства,
доводяться видатковими накладними та
фіскальними чеками, які видавались
водіям під час заправки паливом
(Том 1 а.с.156-184).

Суму податкового кредиту у 10833
грн. Товариство включило до
податкового кредиту з податку на
додану вартість за листопад 2011 року
згідно одержаних податкових накладних
від жовтня того ж року
(Том 1 а.с.136, 139, 143, 146, 149, 152, 155).

26 липня 2012 року податковий орган
прийняв рішення №89 про анулювання
реєстрації Товариства 2 як платника
податку на додану вартість (Том 4
а.с.11-12).

01 червня 2012 року Товариство та
Товариство 3 уклали договір поставки
газу-метану на АГНСК-2, яка розташована
в м.Кіровоград (Том 1 а.с.186).

Згідно платіжних доручень
Товариство у червні 2012 року сплатило
Товариству 3 кошти в сумі 40000 грн. (Том 1
а.с.188-191).

Товариство 3 у цьому ж місяці
поставило газ-метан, шляхом
періодичної заправки транспортних
засобів на суму 86116 грн., оскільки
заборгованість Товариства становить
46116 грн. (Том 1 а.с.218).

Ці обставини, на думку Товариства,
доводяться видатковою накладною та
фіскальними чеками, які видавались
водіям під час заправки паливом
(Том 1 а.с.187, 199-217).

Суму податкового кредиту у 12686
грн. Товариство включило до
податкового кредиту з податку на
додану вартість за червень 2012 року
згідно одержаних податкових накладних
від того ж звітного періоду (Том 1
а.с.192-198).

Факт необхідності заправки
службового транспорту Товариства
паливом у жовтні 2011 року та червні 2012
року доводиться шляховими листами,
відповідно до яких юридична особа
поставляла товар покупцям (Том 2 а.с.1-250,
Том 3 а.с.1-250).

Згідно бази даних Міністерства
доходів та зборів України Товариство 3
зареєстроване як платник податку на
додану вартість з 01 липня 2012 року (Том
4 а.с.13).

У IV кварталі 2011 року та І кварталі
2012 року Товариство, реалізовуючи
продукцію зі складу як оптовим так і
роздрібним покупцям, надавало знижку.

Така знижка склала 1120661 грн., що
визнається сторонами.

За розрахунком Товариства відсоток
торгової націнки реалізованої
продукції, яка зазначена у фіскальних
чеках, у котрих зазначено знижку,
складає від 7 до 23 % (Том 4 а.с.24-28).

Правильність визначення відсотку не
спростована податковим органом шляхом
надання власного розрахунку.

Разом з тим, Товариство надало наказ
про затвердження положення щодо
формування роздрібних та оптових цін
та спеціальні прайс-листи для прямих
споживачів за 2011 та 2012 роки (Том 4
а.с.35-144).

В період з 07 травня по 20 червня 2013 року
податковим органом здійснено планову
виїзну перевірку діяльності
Товариства з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
жовтня 2011 року по грудень 2012 року (Том 1
а.с.11-24).

За результатом перевірки ревізори
склали акт, в котрому зазначили
виявлені порушення.

Так, вони зробили висновок, що
Товариство безпідставно надало знижку
покупцям, що призвело до заниження
податку на прибуток у сумі 257752 грн. та
податку на додану вартість - 226666 грн.
(Том 1 а.с.10).

Окрім того, встановили, що Товариство
безпідставно включило до податкового
кредиту за листопад 2011 року кошти в
сумі 10833 грн. та за червень 2012 року - 12686
грн., так як Товариство 2 та Товариство 3
не задекларували аналогічні суми
зобов'язань.

Разом з тим, висновок акту перевірки
містить твердження, що договори
Товариства з Товариством 2 та
Товариством 3 є нікчемними.

Керівник відповідача погодився з
висновками ревізорів та прийняв
податкові повідомлення-рішення 15 липня
2013 року, якими Товариству збільшено
суми грошових зобов'язань з податку на
додану вартість на 250185 грн. та
накладено штрафну санкцію - 62546 грн. і з
податку на прибуток - 257752 грн.
та накладено штрафну санкцію - 15297 грн.
(Том 1 а.с.25-26).

Юридична оцінка встановлених судом
обставин справи.

Перш за все, суд вважає за необхідне
першочергово надати оцінку висновку
відповідача щодо правомірності
надання знижки покупцям.

Так, надання знижки не призвело до
збитковості операцій.

Отже, Товариство одержало дохід, що є
основним з критеріїв господарської
діяльності, поняття якої містять
приписи пункту 14.1
статті 36 Податкового кодексу України.

Навіть за умови порушення Товариством
правил продажу алкогольних напоїв факт
одержання доходу є вирішальним для
висновку, що такі операції є
господарською діяльністю, котра
визначена законом.

Судом встановлено, що надання знижки
покупцям обумовлювалось відсутністю
потреби нести додаткові затрати на
транспортування товару до споживача.

А тому, суд зробив висновок, що надання
Товариством знижки містить ознаки
економічного підґрунтя.

Таким чином, це не могло вплинути на
заниження валового доходу, одержання
якого не очікувалось.

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що
визначення Товариству грошового
зобов'язання з податку на прибуток у
сумі 257752 грн. та податку на додану
вартість - 226666 грн. є протиправним.

Аналізуючи матеріали справи, суд
встановив, що Товариство надало суду
достатню кількість доказів, які
доводять, що договори, які укладені з
Товариством 2 та Товариством 3, мали
місце і були виконані.

Це знайшло підтвердження під час
дослідження первинних документів
бухгалтерського та податкового обліку
(видаткові накладні, платіжні
доручення, виписка з банківського
рахунку, фіскальні чеки, подорожні
листи та довідка органу виконавчої
влади про наявність
газонаповнювальної станції) (Том 4
а.с.185-186).

Факт неподання Товариством 2 та
Товариством 3 податкових декларації не
може бути доказом допущення
Товариством порушень.

Окрім того, суд зазначає, що коли
державні органи мають інформацію про
зловживання в системі оподаткування
конкретним платником податків, вони
повинні застосовувати відповідні
заходи саме до цього суб'єкта, а не
розповсюджувати негативні наслідки на
інших осіб при відсутності зловживань
з їх боку.

Разом з тим, факт реєстрації
Товариства 3 платником податку на
додану вартість 01 липня 2012 року не
виключає наявність обов'язку
нараховувати податок при продажі
товару за попередній період з таких
підстав.

Так, підпунктом 2 пункту 1 статті 180
Податкового кодексу України
передбачено, що платником податку є
будь-яка особа, котра зареєстрована або
підлягає реєстрації як платник
податку.

Аналізуючи дату реєстрації
Товариства 3 платником податку, суд
зробив висновок, що заява про таку
реєстрацію подана юридичною особою до
податкового органу у перші декаді
червня 2012 року.

Такий висновок суд зробив з
урахуванням приписів пункту 2
стаття 183 Податкового кодексу України.

Цією нормою права передбачено, що
у разі обов'язкової реєстрації особи як
платника податку реєстраційна заява
подається до органу державної
податкової служби не пізніше 10 числа
календарного місяця, що настає за
місяцем, в якому вперше досягнуто
обсягу оподаткування операцій,
визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Таким чином, Товариство 3
досягнуло обсягу оподаткування
операції, який визначає обов'язок
реєстрації платником податку на додану
вартість, у травні 2012 року.

Підсумовуючи, суд зробив
висновок, що, починаючи з червня 2012
року, Товариство 3 стало платником
податку на додану вартість.

Отже, податкове
повідомлення-рішення з податку на
додану вартість в іншій частині, в якій
визначено грошове зобов'язання у сумі
23519 (10833+12686) грн., є також
протиправним.

Протиправними є і податкові
повідомлення-рішення в частинах
нарахування штрафних санкцій.

А тому, позов належить
задовільнити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Задовільнити позов.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
від 15 липня 2013 року, яким
товариству з обмеженою
відповідальністю фірмі «СД ЛТД»
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на 250185 грн.
та накладено штрафну санкцію - 62546 грн.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
від 15 липня 2013 року, яким
товариству з обмеженою
відповідальністю фірмі «СД ЛТД»
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток в сумі 257752 грн. та
накладено штрафну санкцію - 15297 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з
обмеженою відповідальністю фірми «СД
ЛТД» судові витрати в сумі 2294 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду
Р.І.Брегей