Справа № 817/4471/13-а
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/4471/13-а

15 січня 2014 року 12год. 05хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Гломба Ю.О.
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом:

Костопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області (Березнівського відділення)
доОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,
ВСТАНОВИВ :

Костопільська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області (Березнівське відділення)
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення податкової
заборгованості в сумі 300,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що
згідно поданої ОСОБА_1 до податкового
органу декларації про доходи, одержані
з 01 січня по 31 грудня 2010 року обсяг
отриманого ним доходу за 2010 рік
становить 2000,00 грн. з якого податкове
зобов'язання складає 300,00 грн. Вказаний
борг у добровільному порядку
відповідно до чинного законодавства
відповідачем не сплачено.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, до початку
судового засідання подав клопотання
про розгляд справи без участі
представника позивача.

Відповідач в судове засідання не
прибув, до початку судового засідання
подав заперечення проти позову, просив
про розгляд справи без участі
відповідача.

На обґрунтування поданим запереченням
зазначив, що у 2010 році на адресу
відповідача прийшов виклик до
податкової інспекції з приводу подачі
декларації за продаж рухомого майна.
Будучи юридично необізнаним підписав і
подав до податкового органу декларацію
про доходи, одержані з 01 січня по 31
грудня 2010 року, хоча продаж легкового
автомобіля не здійснював.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України
судовий розгляд справи здійснюється
в порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення повністю з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що за ОСОБА_1
рахується заборгованість з податку на
доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування в сумі 300,00 грн.

Вказана заборгованість виникла
наступним чином.

22.04.2011 року ОСОБА_1 подав до
Костопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області (Березнівського відділення)
податкову декларацію про доходи,
одержані з 01 січня по 31 грудня 2010 року.

З вказаної декларації вбачається, що
відповідачем визначена сума податку з
доходів фізичних осіб в розмірі 300,00
грн. Однак, дана сума податку до бюджету
не сплачувалась.

Вказані обставини підтверджені
дослідженими у судовому засіданні
доказами: довідкою про стан податкової
заборгованості по платежах до бюджету
станом на 29.11.2013 року (а.с.8), копією
податкової декларації про доходи,
одержані відповідачем з 01 січня по 31
грудня 2010 року (а.с.4-5); копією переліку
сум витрат, що включаються до складу
податкового кредиту (а.с.6-7).

Статтею 67 Конституції України
встановлено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону України
"Про податок з доходів фізичних осіб"
(чинного на час існування відповідних
правовідносин) платниками податку є:
резидент, який отримує як доходи з
джерелом їх походження з території
України, так і іноземні доходи.

Згідно із п. 1.2 ст. 1 Закону України "Про
податок з доходів фізичних осіб"
(чинного на час існування відповідних
правовідносин) дохід - сума будь-яких
коштів, вартість матеріального і
нематеріального майна, інших активів,
що мають вартість, у тому числі цінних
паперів або деривативів, одержаних
платником податку у власність або
нарахованих на його користь, чи набутих
незаконним шляхом у випадках,
визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2
статті 4 цього Закону, протягом
відповідного звітного податкового
періоду з різних джерел як на території
України, так і за її межами.

З метою оподаткування до доходів
платника податку також включаються:
звичайна вартість майна, яке
передається платником податку за
довіреністю іншій особі, якщо умови
такої довіреності передбачають право
такої іншої особи продати таке майно
або відчужити його в інший спосіб, крім
такої передачі між членами подружжя у
межах спільної часткової або спільної
сумісної власності.

Відповідно до пп.8.2.1. п.8.2 ст.8 Закону
України "Про податок з доходів фізичних
осіб" (чинного на час існування
відповідних правовідносин), платник
податку, що отримує доходи, нараховані
особою, яка не є податковим агентом,
зобов'язаний включити суму таких
доходів до складу загального річного
оподатковуваного доходу та подати
річну декларацію з цього податку.

Пунктом 12.1 ст. 12 Закону України "Про
податок з доходів фізичних осіб"
(чинного на час існування відповідних
правовідносин), встановлено, що дохід
платника податку від продажу об'єкта
рухомого майна протягом звітного
податкового року оподатковується за
ставкою, встановленою пунктом 7.1 статті
7 цього Закону.

Згідно п. 7.1 ст. 7 Закону України "Про
податок з доходів фізичних осіб"
(чинного на час існування відповідних
правовідносин), ставка податку
становить 15 відсотків від об'єкта
оподаткування, крім випадків,
визначених у пунктах 7.2-7.4 цієї статті.

Відповідно до поданої відповідачем
декларації про доходи, одержані з 01
січня по 31 грудня 2010 року, було
визначено суму податкового доходу за
ставкою 15% в розмірі 2000,00 грн., згідно
якої сума податків на доходи фізичних
осіб становить 300,00 грн.

У відповідності до ст. 4, 5, 6 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами"(чинного на час існування
відповідних правовідносин), платник
податків самостійно обчислює суму
податкового зобов'язання, яку зазначає
у податковій декларації, крім випадків,
передбачених підпунктом "г" підпункту
4.2.2 пункту 4.2, а також пунктом 4.3 цієї
статті. Податкове зобов'язання,
самостійно визначене платником
податків у податковій декларації,
вважається узгодженим з дня подання
такої податкової декларації. Платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом десяти
календарних днів, наступних за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого підпунктом 4.1.4
пункту 4.1 статті 4 цього Закону для
подання податкової декларації. У разі
визначення податкового зобов'язання
контролюючим органом платник податків
зобов'язаний погасити нараховану суму
податкового зобов'язання протягом
десяти календарних днів від дня
отримання податкового повідомлення,
крім випадків, коли протягом такого
строку такий платник податків
розпочинає процедуру апеляційного
узгодження. Узгоджена сума податкового
зобов'язання, не сплачена платником
податків у строки, визначені цією
статтею, визнається сумою податкового
боргу платника податків. Вказані
нороми повністю кореспондуються з пп.
16.1.4 п. 16.1 ст. 16 та п. 36.1. ст. 36, п. 54.1 ст. 54 та
п.57.1. ст. 57 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 5.4 ст. 5 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань
перед бюджетами та державними
цільовими фондами"(чинного на час
існування відповідних правовідносин)
узгоджена сума податкового
зобов'язання, не сплачена платником
податків у строки визнається сумою
податкового боргу платника податків.
Така ж норма передбачена пп. 14.1.175 п. 14.1
ст. 14 Податкового кодексу України.

Таким чином, вищевказане податкове
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб є податковим боргом
відповідача.

Станом на дату розгляду справи судом
відповідачем доказів сплати
податкової заборгованості в сумі 300,00
грн. не надано.

Що стосується поданих відповідачем
заперечень, то з даного приводу суд
зазначає наступне.

Пунктом 5.1 ст. 5 Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань перед
бюджетами та державними цільовими
фондами"(чинного на час існування
відповідних правовідносин), що
кореспондується з п. 50.1 ст. 50
Податкового кодексу України
передбачено, що у разі якщо у майбутніх
податкових періодах (з урахуванням
строків давності, визначених статтею 102
цього Кодексу) платник податків
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявляє помилки, що містяться у раніше
поданій ним податковій декларації
(крім обмежень, визначених цією
статтею), він зобов'язаний надіслати
уточнюючий розрахунок до такої
податкової декларації за формою
чинного на час подання уточнюючого
розрахунку. Платник податків має право
не подавати такий розрахунок, якщо
відповідні уточнені показники
зазначаються ним у складі податкової
декларації за будь-який наступний
податковий період, протягом якого такі
помилки були самостійно (у тому числі
за результатами електронної перевірки)
виявлені.

Вважаючи, що в самостійно заповненій та
поданій до контролюючого органу
Декларації про доходи допущено
помилку, відповідач мав би подати
уточнюючий розрахунок, в якому такі
недоліки усунути. У контролюючого
органу були відсутні підстави не брати
до уваги подану відповідачем
декларацію. Оскільки відповідач
вказаною вище нормою не скористався,
наведені у заперечення обставини суд
до уваги не приймає.

Суд також не бере до уваги інші
покликання відповідача, викладені в
запереченні проти позову, в зв'язку з їх
безпідставністю.

За наведених обставин, позовні вимоги
підтверджені належними та допустимими
доказами і підлягають до задоволення
повністю.

Пунктом 87.11. ст. 87 Податкового кодексу
України встановлено, що орган
стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи. Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

За наведених обставин, позовні вимоги
підтверджені належними та допустимими
доказами і підлягають до задоволення
повністю.

Судові витрати по справі згідно ч. 4 ст.
94 КАС України з відповідача не
стягуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 податкову
заборгованість в сумі 300,00 грн. (Триста
грн. 00 коп.).

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Гломб
Ю.О.