Справа № 820/11955/13-а
Суддя: Піскун В.О.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

15 січня 2014 р.
№ 820/11955/13-а

Харківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Піскун В.О.,

суддів - Ізовітової - Вакім О.В., Заічко
О.В.,

при секретарі судового засідання -
Мараєвій О.В.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Кікалова
В.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державної організації "Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб"
про визнання протиправною
бездіяльності та стягнення грошових
коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
просить суд визнати неправомірною
бездіяльність Державної організації
"Фонд гарантування вкладів фізичних
осіб" (01032, м. Київ, бульвар Тараса
Шевченка, буд. 33-б, ), щодо
відмови в задоволенні заяви позивача
ОСОБА_1 про відшкодування коштів за
вкладами батька позивача ОСОБА_3;
стягнути з Державної організації "Фонд
гарантування вкладів фізичних осіб"
(01032, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка,
буд. 33-б, ) на користь
позивача ОСОБА_1 суму 155938,74 (сто
п'ятдесят п'ять тисяч дев'ятсот
тридцять вісім) грн. 74 коп.
гарантованого відшкодування вкладів
ВАТ "Європейський банк розвитку та
заощаджень" .

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1
зазначила, що вона є єдиною
спадкоємицею грошових вкладів
померлого батька ОСОБА_3, що
зберігались в ВАТ «Європейський банк
розвитку та заощаджень», щодо якого
розпочато процедуру ліквідації. ОСОБА_1
зазначила, що після смерті батька вона
своєчасно та належним чином оформила в
нотаріальній конторі свідоцтво про
право на спадщину за законом на вказані
грошові кошти, після чого звернулась до
відповідача з проханням виплатити
відшкодування за вклади. Проте,
відповідачем було відмовлено у виплаті
відшкодування у зв'язку з пропуском
строку, який був встановлений для
подання звернень до Фонду. Позивач
вважає, що відмова відповідача від
виплати відшкодування є незаконною,
оскільки зазначений строк ним було
пропущено з поважних причин у зв'язку з
оформленням права на спадщину на
зазначені грошові кошти.

Позивач у судовому засіданні підтримав
вимоги адміністративного позову та
просив суд його задовольнити в повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечував, вважає їх
необґрунтованими, безпідставними та
просив суд відмовити в їх задоволенні.
При цьому посилався на те, позивачем
було пропущено строк для звернення до
Фонду за отриманням відшкодування за
вкладами. Рішенням адміністративної
ради Фонду від 21.08.2012 № 27 «Про
збільшення розміру відшкодування
коштів за вкладами», зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 29.08.2012 за
№1452/21764, було збільшено розмір
гарантованої суми до 200000 грн. Рішення
було поширено для вкладників низки
банків, що перебували в стадії
ліквідації на день прийняття рішення, в
тому числі і для вкладників ВАТ
«Європейський банк розвитку та
заощаджень», було передбачено право
звернутися до Фонду за отриманням
відшкодування виходячи із збільшеної
граничної суми відшкодування (200 000 грн.)
до 31.12.2012 року. Вказане рішення було
офіційно опубліковано в Офіційному
віснику України від 17.09.2012 №68 та за
ініціативою Фонду в газеті Голос
України 08.09.2012 №168. Відповідач вважає,
що оскільки ОСОБА_1 звернулась із
відповідною заявою до Фонду після
31.12.2012 року, то підстави для виплати
Фондом позивачу відшкодування
відсутні. Відповідач також посилається
на те, що чинним законодавством не
передбачено права Фонду, а також інших
органів, поновлювати строки на
отримання відшкодування за вкладом
навіть за наявності поважних причин
пропуску.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи,
зібрані у справі докази в їх
сукупності, проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, дійшов наступного
висновку.

Колегією суддів встановлено, що між ВАТ
«Європейський банк розвитку та
заощаджень» та ОСОБА_3 були укладені
наступні депозитні договори
банківського вкладу: договір
банківського вкладу «Класичний»
№1504-09-07 від 13.09.2007р., відповідно до умов
якого ОСОБА_3 передано у депозит
грошові кошти у сумі 27100 грн.; договір
банківського вкладу «Класичний»
№1634-10-07 від 15.10.2007р. відповідно до умов
якого ОСОБА_3 передано у депозит
грошові кошти у сумі 15200 грн.; договір
банківського вкладу «Класичний»
№1848-11-07 від 23.11.2007р. відповідно до умов
якого ОСОБА_3 передано у депозит
грошові кошти у сумі 58000 грн.; договір
банківського вкладу «Класичний»
№1865-11-07 від 29.11.2007р. відповідно до умов
якого ОСОБА_3 передано у депозит
грошові кошти у сумі 104300 грн., на
виконання умов яких між тими ж
сторонами було укладено договір
банківського рахунку №884-09-06 від
12.09.2006р. (а.с. 9-20).

Після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року
(а.с. 26), його донька ОСОБА_1 (позивач по
справі), як єдиний спадкоємець,
звернулась до нотаріальної контори для
оформлення спадщини, за результатами
чого ОСОБА_1 отримала свідоцтво про
право на спадщину за законом від
21.08.2013р., видане Другою
сімферопольською державною
нотаріальною конторою АРК, на
вищезазначені кошти - грошові вклади з
усіма видами відсотків та
компенсаційних виплат (а.с. 29), що також
підтверджується витягом про
реєстрацію в Спадковому реєстрі від
21.08.2013 року (а.с. 27).

Після отримання вказаного свідоцтва
позивач 30.09.2013 року звернулася з
письмовою заявою до Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб з проханням
виплати відшкодування за вкладами (вх.
Д-5114/13), копія якого приєднана до
матеріалів справи.

За результатами розгляду заяви від
30.09.2013 року, позивач отримав від Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
лист від 04.10.2013 року №02-036-6024/13 (а.с. 30-31),
яким позивачу було відмовлено у
виплаті відшкодування у зв'язку з
пропуском строку, який був
встановлений для подання звернень до
Фонду (31.12.2012р.).

Вважаючи таку відмову протиправною, а
свої права порушеними, позивач
звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, колегія
суддів виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, що станом на
момент виникнення спірних
правовідносин регулював засади
функціонування Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб, порядок
відшкодування вкладів вкладникам
учасників (тимчасових учасників) Фонду,
а також відносини між Фондом, Кабінетом
Міністрів України та Національним
банком України, є Закон України «Про
Фонд гарантування вкладів фізичних
осіб» від 20.09.2001 року №2740-ІІІ (надалі -
Закон №2740).

Відповідно до ст. 30 Закону №2740 (в
редакції, що діяла станом на момент
виникнення спірних правовідносин),
вкладники набувають право на одержання
гарантованої суми відшкодування
коштів за вкладами за рахунок коштів
Фонду в грошовій одиниці України з дня
настання недоступності вкладів.

Ліквідатор учасника (тимчасового
учасника) Фонду має надати Фонду
протягом двадцяти робочих днів з дня
настання недоступності вкладів повний
перелік вкладників, які мають право на
відшкодування коштів за вкладами, із
визначенням їх розрахункової суми, яка
підлягає відшкодуванню відповідно до
цього Закону. На підставі одержаного
від ліквідатора учасника (тимчасового
учасника) Фонду переліку вкладників із
визначенням розрахункової суми, яка
підлягає відшкодуванню за рахунок
коштів Фонду. Фонд у місячний строк
перевіряє подані розрахунки з
урахуванням вимог статті 4 цього Закону
та приймає рішення про відшкодування
коштів вкладникам. Фонд протягом трьох
робочих днів з дня прийняття рішення
про відшкодування Фондом коштів за
вкладами фізичних осіб повідомляє
вкладників через офіційні засоби
масової інформації. З дня настання
недоступності вкладів припиняється
нарахування відсотків за ними (ст. 31
Закону №2740 в редакції, що діяла станом
на момент виникнення спірних
правовідносин).

Приписами ст. 32 Закону №2740 в редакції,
що діяла станом на момент виникнення
спірних правовідносин, передбачено, що
порядок відшкодування Фондом коштів за
вкладами фізичних осіб затверджується
адміністративною радою Фонду.
Відшкодування за вкладами
здійснюється в готівковій або
безготівковій формі. Фонд за запитом
ліквідатора учасника (тимчасового
учасника) Фонду у письмовому вигляді
надає необхідну інформацію про розмір
відшкодованих коштів за вкладами за
рахунок коштів Фонду. Виплата Фондом
гарантованої суми відшкодування через
визначені банки-агенти здійснюється
протягом трьох місяців з дня настання
недоступності вкладів. У разі
ліквідації системоутворюючого банку
цей строк може бути продовжено до шести
місяців. Відшкодування за вкладами
можуть сплачуватися іншим особам
згідно з законодавством України (за
довіреністю, заповітом тощо). Строк
позовної давності по зверненнях
вкладників становить три роки.

На виконання вимог положень Закону №2740
адміністративною радою Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
затверджено Положення про порядок
відшкодування Фондом гарантування
вкладів фізичних осіб коштів за
вкладами фізичних осіб від 12.02.2002 року
№2 (надалі - Положення №2), що діяло
станом на момент виникнення спірних
правовідносин.

Так, п. 4 розділу І Положення №2 (в
редакції, що діяла станом на момент
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що Фонд гарантує кожному
вкладнику учасника (тимчасового
учасника) Фонду відшкодування коштів
за його вкладами, включаючи відсотки, в
розмірі вкладів на день настання
недоступності вкладів, але не більше
визначеної законодавством
гарантованої суми за вкладами у
кожному із таких учасників. Зазначений
розмір відшкодування коштів за
вкладами, включаючи відсотки, за
рахунок коштів Фонду може бути
збільшено за рішенням
адміністративної ради Фонду залежно
від тенденцій розвитку ринку ресурсів,
залучених від вкладників учасниками
(тимчасовими учасниками) Фонду.

При цьому, ліквідатор учасника
(тимчасового учасника) Фонду має надати
Фонду протягом двадцяти робочих днів з
дня настання недоступності вкладів
повний перелік вкладників, які мають
право на відшкодування коштів за
вкладами (далі - Список), із визначенням
їх розрахункової суми, яка підлягає
відшкодуванню відповідно до цього
Положення, за формою, встановленою в
додатку 1. Список складається за станом
на день настання недоступності
вкладів. Протягом періоду виплат
ліквідатор може надавати до Фонду
додаткову інформацію про вкладників
стосовно зменшення (збільшення)
належних їм сум відшкодування у межах
гарантованої суми, зменшення
(збільшення) кількості вкладників, яким
необхідно здійснити виплати, зміну
особи вкладника та інформацію зі
зміненими реквізитами вкладників. У
разі збільшення гарантованої суми
відшкодування та прийняття
адміністративною радою Фонду рішення
про поширення його дії на вкладників
банків, філій іноземних банків, яким
здійснюються виплати відшкодувань,
ліквідатор має надати до Фонду
додатковий Список вкладників із
зазначенням сум до збільшеної
гарантованої суми (п. 2 розділу ІІ
Положення №2 в редакції, що діяла
станом на момент виникнення спірних
правовідносин).

Як вбачається з матеріалів справи,
ліквідація ВАТ «Європейський банк
розвитку та заощаджень» була розпочата
25.02.2008 відповідно до постанови
Правління Національного банку України
від 22.02.2008 № 39 «Про відкликання
банківської ліцензії та ініціювання
процедури ліквідації Відкритого
акціонерного товариства «Європейський
банк розвитку та заощаджень» (а.с. 40-42).

Відповідно до наданого ліквідатором
ВАТ «Європейський банк розвитку та
заощаджень» переліку вкладників, сума
за вкладом ОСОБА_3 складала 197073,89 грн.
(а.с. 43). ОСОБА_3 було отримано 50000 грн.
21.04.2008р. через АКБ «Правекс-банк».

Рішенням адміністративної ради Фонду
від 21.08.2012 року № 27 «Про збільшення
розміру відшкодування коштів за
вкладами», зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 29.08.2012 за
№1452/21764 (а.с. 54-56), було збільшено розмір
гарантованої суми до 200000 грн. та
поширення його дії на банки, що
перебувають у стадії ліквідації на
день прийняття цього рішення, зокрема -
ВАТ «Європейський банк розвитку та
заощаджень». При цьому, вказано, що
останнім днем, коли вкладники ВАТ
«Європейський банк розвитку та
заощаджень» мали право звертатися до
Фонду щодо виплати їм відшкодування
коштів за вкладами, включаючи відсотки,
до 31.12.2012 року.

Вказане рішення було офіційно
опубліковано в Офіційному віснику
України від 17.09.2012 №68 та в газеті Голос
України 08.09.2012 №168, копія витягу з якого
приєднано до матеріалів справи.

Таким чином, ОСОБА_1 мала звернутися до
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб щодо виплати їй відшкодування за
вкладами до 31.12.2012 року, що не
заперечується позивачем.

Натомість, ОСОБА_1 звернулась до Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
щодо виплати їй відшкодування за
вкладами лише 30.09.2013 року, тобто після
спливу строку, встановленого рішенням
адміністративної ради Фонду від 21.08.2012
року № 27, що також не заперечується
позивачем.

Посилання позивача на поважність
причин пропуску строку, встановленого
рішенням адміністративної ради Фонду
від 21.08.2012 року № 27, у зв'язку з
оформленням спадщини на спірні грошові
кошти, колегія суддів не приймає,
оскільки положеннями чинного
законодавства не передбачено
поновлення або продовження строків на
отримання відшкодування за вкладом
навіть за наявності поважних причин
пропуску.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає,
що позовні вимоги є необґрунтованими
та такими, що не підлягають
задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу
відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 161, 162, 163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Харківський окружний
адміністративний суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Державної організації
"Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб" про визнання протиправною
бездіяльності та стягнення грошових
коштів - відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови виготовлено
20.01.2014 року.

Головуючий суддя
Піскун В.О.

Судді
Ізовітова - Вакім О.В.

Заічко О.В.