Справа № 820/7932/13-а
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2013-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2013 р.Справа № 820/7932/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Бенедик А.П. , Калиновського В.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Лозівської об`єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 22.10.2013р.
по справі № 820/7932/13-а

за позовом Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю Агрофірма "Україна
Нова"

до Лозівської об`єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю Агрофірма
"Україна Нова" (далі за текстом - СТОВ
Агрофірма "Україна Нова", позивач)
звернувся до суду з позовом до
Лозівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області (далі за текстом - Лозівська
ОДПІ, відповідач), в якому просив суд
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Лозівської об'єднаної Державної
податкової інспекції Харківської
області первомайського відділення від
18.05.2013р. №, яким СТОВ Агрофірмі
"Україна Нова" збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 28988,75грн., у т.ч.
23191,00грн.- за основним платежем та
5797,75грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 22.10.2013р.
адміністративний позов задоволено.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення Лозівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Харківської області
первомайського відділення від 18.05.2013р.
№.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, а саме: ч. 2 ст. 3,
ч.2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», просив
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта полягають в тому, що
позивачем не підтверджено суму
податкового кредиту, сформованого за
результатами господарських відносин з
контрагентом ТОВ "Діксі Буд" у
перевіреному періоді у зв'язку з
відсутністю обов'язкових реквізитів
первинних документів, на підставі яких
було поставлено товар, а також з
недоведеності об'єктивної потреби в
придбанні робіт з демонтажу, монтажу та
пусконалагоджувальних робіт.

Позивач подав до суду заперечення на
апеляційну скаргу та просив відмовити
в її задоволенні.

На підставі ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю Агрофірма
"Україна Нова", пройшов передбачену
законодавством процедуру державної
реєстрації, набув правового статусу
суб'єкта господарювання - юридичної
особи, включений до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців з ідентифікаційним
кодом - 00707231. (а.с.9-12).

Підприємство взято на податковий облік
у Первомайській ОДПІ 05.04.2000р. за № 33,
станом на 25.04.2013р. перебувало на обліку
в Первомайському відділенні
Лозівської ОДПІ, правонаступником
якого є відділення Лозівської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Харківській області.

З 19.04.2013р. по 25.04.2013р. відповідачем
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку СТОВ АФ "Україна
Нова", з питань дотримання при
відображенні в податковому обліку
фінансово - господарських операцій з
ТОВ "Діксі Буд", код за за
липень, вересень 2012р.

Результати перевірки оформлені актом
№562/22.1-04/00707231 від 25.04.2013р. (а.с.13-26).

За висновками податкової інспекції,
викладених в акті перевірки,
встановлено порушення СТОВ АФ "Україна
Нова" п.44.1 ст.44, п.198.3, п.198.6, п.198 п.201.1 ст.201
Податкового кодексу України зі змінами
та доповненнями, в результаті чого
підприємством занижено податок на
додану вартість по загальній
декларації всього у сумі 23191,00грн., у т.ч.
за вересень 2012 р. у сумі 23191,00грн. (а.с.26).

18.05.2013р. з посиланням на вказаний акт
перевірки Лозівською ОДПІ Харківської
області (Первомайським відділенням)
прийнято спірне податкове
повідомлення-рішення № , яким
підприємству позивача визначено суму
грошового зобов'язання за платежем:
податок на додану вартість, у сумі
28988,75грн., з яких 23191,00грн. - основний
платіж, 5797,75грн. - штрафні (фінансові)
санкції. (а.с. 27).

За результатами адміністративного
оскарження скарги підприємства
залишені податковими органами без
задоволення, а податкові
повідомлення-рішення - без змін.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з
неправомірності прийнятого
відповідачем податкового
повідомлення-рішення щодо
донарахування позивачу податкового
зобов'язання та штрафних санкцій з
податку на додану вартість.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
висновки про заниження СТОВ Агрофірма
"Україна Нова" сум податку на додану
вартість ґрунтуються на доводах
відповідача про безпідставне
завищення податкового кредиту вересня
2012 року в розмірі 23191,00 грн. в результаті
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ "Діксі Буд".

Виходячи з позиції контролюючого
органу, перевіркою контрагента
позивача ТОВ "Діксі Буд" встановлено
дефектність первинних документів,
відсутність об'єктів оподаткування та
неможливість реального здійснення
вказаним підприємством операцій по
ланцюгу постачання, а отже спірні
операції з цим контрагентом не
направлені на настання юридичних
наслідків.

Колегія суддів зазначає, що наслідки в
податковому обліку платника податків
створюють лише реально вчинені
господарські операції, тобто такі, що
пов'язані з рухом активів, зміною
зобов'язань чи власного капіталу
платника, та відповідають змісту,
укладених платником податку договорів.

Таким чином, в даному випадку
дослідженню підлягає реальність
господарських операцій, що є
визначальною для встановлення
податкових зобов'язань та виникнення
права на податковий кредит;
добросовісність дій платника податку,
яка полягає у відповідності вчинених
ним дій господарській меті, а також
реальність усіх даних, наведених у
документах, що надають право на
податковий кредит.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

За приписами п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За змістом п. 201.7 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс). Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Правові наслідки у вигляді виникнення
права платника податку на формування
податкового кредиту з ПДВ настають
лише у разі реального (фактичного)
вчинення господарських операцій з
придбання товарів (робіт,послуг), що
пов'язані з рухом активів, зміною
зобов'язань чи власного капіталу
платника, та відповідають економічному
змісту, відображеному в укладених
платником податку договорах, а не лише
оформлення відповідних документів або
рух грошових коштів на рахунках
платників податку.

При цьому, для формування податкового
кредиту мають значення податкові
накладні та інші первинні документи,
які, виходячи з наведеного, видаються
на підтвердження реально вчиненої
операції. Однак, наявність податкових
накладних є необхідною, але не
безумовною підставою для отримання
платником податку права на податковий
кредит з податку на додану вартість.

Законом України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» визначено правові засади
регулювання, організації, ведення
бухгалтерського обліку та складання
фінансової звітності в Україні.

Так, ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» встановлено, що
цей Закон поширюється на всіх
юридичних осіб, створених відповідно
до законодавства України, незалежно
від їх організаційно-правових форм і
форм власності, а також на
представництва іноземних суб'єктів
господарської діяльності, які
зобов'язані вести бухгалтерський облік
та подавати фінансову звітність згідно
з законодавством.

Згідно положень ч. 1 ст. 9 вказаного
закону підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Отже, право на віднесення сум податку
до податкового кредиту виникає у разі
реального здійснення операцій,
підтверджених первинними документами,
складеними відповідно до вимог чинного
законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ТОВ "Діксі Буд" (підрядник) та СТОВ АФ
"Україна Нова" (замовник) був укладений
договір підряду №21 від 22.06.2012р. (а.с.29-32).

Предметом вказаного договору є
зобов'язання підрядника - ТОВ "Діксі
Буд", своїми силами і засобами, на
власний ризик з матеріалів замовника -
СТОВ АФ "Україна Нова", виконати
демонтажні, монтажні та
пусконалагоджувальні роботи, а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити своєчасно та якісно виконані
роботи. Роботи повинні виконуватись
відповідно до затвердженого Переліку
робіт № 1, який є невід'ємною частиною
даного договору. Відповідно до
Переліку № 1 ТОВ "Діксі Буд" повинен був
виконати роботи: монтаж, налагодження,
введення в експлуатацію компенсуючої
установки; демонтаж - монтаж
розподільного пункту; встановлення,
програмування і введення в
експлуатацію "МПЗК 60 РКС", за адресою:
Харківська область, Нововодолазький
район, с. Ватутіне, вул. Нова, б. 5.

Відповідно до п. 2.1 Договору, загальна
вартість виконаних робіт є динамічною
та визначається згідно Переліку № 1.
Загальна сума договору відповідно до
переліку № 1 складає 139145, 00 грн.

З метою доведення реального виконання
умов вказаного договору позивачем
надано до суду копії податкових та
бухгалтерських документів, а саме:
податкові накладні № 6 від 13.07.2012р. на
загальну суму з ПДВ 69572,50грн., №47 від
26.07.2012 року на загальну суму
69572.50грн.(а.с.36,38) та акт приймання
виконаних робіт від 26.07.2012р. №157 на
загальну суму 139145,00грн. (а.с.34).

Розрахунки між суб'єктами
господарювання проводилися в
безготівковій формі, про що свідчать
платіжні доручення №58 від 13.07.2012р. на
суму 69572,50грн., №2982 від 26.07.2012р. на суму
69572,50грн.(а.с.35, 37).

Отже, з наданих позивачем первинних та
інших документів вбачається, що
діяльність позивача відповідає умовам
спірної угоди та видам господарської
діяльності, свідчить про наявність
господарської мети при здійсненні
господарських операцій з метою
отримання прибутку.

Наявні в матеріалах справи податкові
накладні відповідають вимогам ст.201
Податкового кодексу України, наказу
Державної податкової адміністрації
від 21.12.2010 року № 969, тобто підстави
вважати зазначений податковий
документ недійсним відсутні.

Також з матеріалів справи встановлено,
що на момент складання податкових
накладних на адресу позивача,
підприємство ТОВ "Діксі Буд" було
зареєстровано в Єдиному Державному
реєстрі юридичних осіб (), що підтверджується випискою з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
(а.с.81-82) та зареєстровано платником
податку на додану вартість відповідно
до Свідоцтва №200042191, форми НБ№263976,
виданого 17.04.2012р. ДПІ у Бабушкінському
районі, (а.с.80) що не заперечується
відповідачем, та зазначається в акті
ДПІ у Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська від 22.01.2013р.
№87/229/38113479 "Про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ "Діксі Буд", код
ЄРПОУ: 38113479, з питань
фінансово-господарських відносин з ТОВ
"Галактика-М" () за період
квітень, травень 2012 року та ТОВ "РАВС"
() за червень 2012
року.(звор.бік а.с.65, а.с.66-70).

При цьому, ТОВ "Діксі Буд" має ліцензію
Серії АД №031198, видану Інспекцієй
державного архітектурно-будівельного
контролю у Донецькій області на
провадження господарської діяльності
об'єктів архітектури, а також дозвіл на
виконання робіт: зведення, монтаж і
демонтаж будинків, споруд, зміцнення їх
аварійних частин, зварювальні роботи
(а.с. 84-86).

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги щодо не доведення
позивачем економічної мети придбання
робіт за спірним договором підряду №21
від 22.06.2012р., враховуючи наступне.

На підтвердження використання в межах
власної господарської діяльності
вказаних робіт та фактичного існування
та використання встановленого та
налагодженого обладнання
підприємством СТОВ Агрофірма "Україна
Нова" були надані до суду договір
купівлі продажу № 10512 від 14 травня 2012
року, специфікацію № 1 до договору та
видаткову накладну від 25 червня 2012
року, з яких вбачається придбання
позивачем спірного елеваторного
обладнання.

Розміщення придбаного обладнання, яке
в подальшому підлягало демонтажу за
договором підряду №21 від 22.06.2012р.
підтверджено договором оренди
нежитлових приміщень від 02 лютого 2012
року, актами прийому-передачі об'єкту
оренди, за адресою Харківська область,
Нововодолазький район, с. Ватутіне, вул.
Нова, б. 5.

Відповідно до виписки з балансу
підприємства, що міститься в
матеріалах справи, вбачається, що
вказане елеваторне обладнання
обліковується на балансовому рахунку
№104 «Машини та обладнання».

Акти прийому-передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів, а саме
комплект для розподільного пункту (8
актів) та комплект обладнання МПЗК 60
РКС (7 актів) підтверджують введення в
експлуатацію обладнання.

Отже, позивач належними доказами довів
безпосередній зв'язок між придбанням
монтажних та демонтажних робіт
розподільного пункту, встановлення,
програмування і введення в
експлуатацію "МПЗК 60 РКС" та
господарською діяльністю
підприємства.

Колегія суддів також вважає
необґрунтованими доводи податкового
органу щодо неправомірності
формування податкового кредиту
позивача через незнаходження ТОВ
"Діксі Буд" за своїм місцезнаходженням,
порушення правил ведення
господарської діяльності вказаним
контрагентом, оскільки такі відомості
не підтверджені належними доказами.

Згідно ст. 61 Конституції України, норми
якої є нормами прямої дії, юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер. Тому, якщо
контрагент позивача не виконав свого
зобов'язання зі сплати ПДВ до бюджету,
настає відповідальність та відповідні
негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою вважати неправомірним
формування податкового кредиту
позивачем, якщо останній виконав усі
передбачені законом умови щодо його
формування та має документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

З тих самих підстав колегія суддів
також відхиляє доводи апеляційної
скарги стосовно відсутності
обов'язкових реквізитів первинних
документів щодо не зазначення в них
змісту та обсягу господарської
операції, з огляду на наявність таких
відомостей, що спростовує доводи ДПІ.

Отже, первинні документи, якими були
оформлені спірні господарські
операції містять всі необхідні
реквізити, передбачені законодавством
для надання їм юридичної доказовості.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що право позивача на
отримання податкового кредиту
підтверджене належними доказами, а
тому висновок відповідача про
порушення позивачем вимог п. 44.1 ст. 44, п.
198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового
кодексу України внаслідок завищення
податкового кредиту не відповідає
дійсним обставинам справи.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Отже, враховуючи приписи ч. 2 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України, якою передбачено обов'язок
відповідача щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності, колегія суддів вважає,
що відповідачем не доведено
правомірність податкового
повідомлення-рішення від 18.05.2013р.
№.

За викладених обставин, переглянувши
постанову суду першої інстанції, в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів підтверджує, що при її
прийнятті суд першої інстанції дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Лозівської
об`єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 22.10.2013р. по
справі № 820/7932/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц
А.О.Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П.
Калиновський В.А. ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ:
Бегунц А.О.