Справа № 2-321/10
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/74920/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України
в Білопільському районі Сумської
області на рішення
Білопільського районного суду
Сумської області від 4 червня 2010 року та
постанову апеляційного
суду Сумської області від 17 вересня 2012
року у справі за позовом
ОСОБА_4 до управління
Пенсійного фонду України в
Білопільському районі Сумської
області про стягнення недоплаченої
щомісячної державної соціальної
допомоги дитині війни,

в с т а н о в и л а :

У березні 2010 року позивач
звернувся до суду із вказаним позовом
до відповідача. Просив зобов'язати
відповідача нарахувати і виплатити
підвищення до пенсії як дитині війни за
період з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009
року.

Рішенням Білопільського районного
суду Сумської області від 4 червня 2010
року позов задоволено частково.
Зобов'язано відповідача провести
нарахування та виплату позивачу пенсії
з урахуванням її підвищення на 30%
мінімальної пенсії за віком як дитині
війни за період з 1 січня 2009 року по 31
грудня 2009 року. Стягнуто з відповідача
на користь позивача 171 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду цивільної справи.

Постановою апеляційного суду Сумської
області від 17 вересня 2012 року рішення
суду першої інстанції змінено в
частині розподілу судових витрат.
Стягнуто з відповідача на користь
позивача 37 грн. на відшкодування
судових витрат та з Державного бюджету
України на користь позивача 8 грн. 50 коп.
судового збору. В іншій частині рішення
суду першої інстанції залишено без
змін.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального права, просить скасувати
вказані судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі у межах доводів касаційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач має право на
підвищення пенсії на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком відповідно
до вимог статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Відповідно до вимог статті 7 вказаного
Закону фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій,
передбачених цим Законом, здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету
України.

Вирішуючи спір суди попередніх
інстанцій правильно виходив з того, що
Законом України "Про державний бюджет
на 2009 рік" дію статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" не
зупинено. Відповідно до частини 2
статті 54 Закону України "Про державний
бюджет на 2009 рік" розміри державних
соціальних гарантій на 2009 рік, що
визначаються залежно від прожиткового
мінімуму, встановлюються відповідними
законами України, цим Законом та
нормативно-правовими актами Кабінету
Міністрів України. Відповідним
Законом, який встановлює доплату до
пенсії дітям війни є Закон України "Про
соціальний захист дітей війни".

Вихідним критерієм обрахунку доплати
до пенсії дітям війни визначено
мінімальну пенсію за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком,
згідно статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Будь-яких інших нормативно-правових
актів, які б визначали механізм
вирахування мінімальної пенсії за
віком або встановлювали її розмір,
немає.

За таких обставин положення частини 3
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»щодо застосування розміру
мінімального розміру пенсії за віком,
встановленого частиною 1 цієї статті,
тільки стосовно визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, не є перешкодою для
застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною 1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами при розрахунку
підвищення пенсії, яке передбачено
статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
застосуванню підлягає мінімальний
розмір пенсії за віком, який
вираховується виходячи з прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законами
про Державний бюджет України на
відповідний рік, а не розмір, що
установлений постановою Кабінету
Міністрів України «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» від 28 травня 2008 року № 530.

Отже, суд першої інстанції, з яким
погодився і суд апеляційної інстанції,
правомірно задовольнив вимоги
позивача за період з 1 січня 2009 року по 31
грудня 2009 року.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції
обгрунтовано змінив рішення суду
першої інстанції в частині судових
витрат.

За правилами пункту 34 статті 4 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
державне мито», який підлягав
застосуванню на час розгляду справи
судом першої інстанції, від сплати
судового збору звільняється Пенсійний
фонд України, його підприємства,
установи й організації. Однак Декрет
Кабінету Міністрів України «Про
державне мито» не регулює питань,
пов'язаних з оплатою витрат з
інформаційно-технічного забезпечення
судових процесів, пов'язаних з
розглядом цивільних та господарських
справ.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів,
викладених у судових рішеннях.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
КАС України суд касаційної інстанції
не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення -без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах касаційної скарги правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду
апеляційної інстанції та змінене
рішення суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Білопільському районі Сумської
області залишити без задоволення, а
постанову апеляційного суду Сумської
області від 17 вересня 2012 року та
змінене рішення Білопільського
районного суду Сумської області від 4
червня 2010 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк