Справа № 2а-15524/12/2670
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Пісоцька
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

14 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді
Файдюка В.В.

суддів: Старової
Н.Е.

Чаку Є.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної фінансової інспекції в м.
Києві на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва
від 12 червня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Державної фінансової інспекції м.
Києва, третя особа - Комунальне
підприємство "Житній ринок" про
визнання безпідставними пунктів акту,
визнання протиправною та скасування
вимоги в частині, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 червня 2013 року адміністративний
позов ОСОБА_3 до Державної фінансової
інспекції м. Києва, третя особа -
Комунальне підприємство "Житній ринок"
про визнання безпідставними пунктів
акту, визнання протиправною та
скасування вимоги в частині -
задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Державна фінансова інспекція в м. Києві
звернулась до суду з апеляційною
скаргою в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нову, якою відмовити в
задоволенні адміністративного позову.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, в період березень - травень
2012 року працівниками ДФІ в м. Києві
відповідно до п. 1.1.4.2 Плану
контрольно-ревізійної роботи ДФІ в м.
Києві на І квартал 2012 року та на
підставі направлень на проведення
ревізії від 26 березня 2012 року № 894 та
віл 27 березня 2012 року № 902 проведено
планову ревізію
фінансово-господарської діяльності
комунального підприємства «Житній
ринок» за період з 01 вересня 2010 року по
завершений звітний період 2012 року. Під
час ревізії перевіряючими було
встановлено порушення норм
законодавства.

За результатами перевірки складено акт
ревізії від 17 травня 2012 року № 11-30/170. На
підставі викладених в останньому
висновків ДФІ в м. Києві пред'явлено та
направлено КП «Житній ринок» вимогу
від 24 травня 2012 року № 26-11-14-14/6810 про
усунення виявлених ревізією порушень.

Правові та організаційні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні визначаються
Законом України «Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні» від 26 січня 1993 року
№2939-XII.

Згідно ч. 1 статті 2 вказаного Закону
головними завданнями органу
державного фінансового контролю є:
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

У пункті 7 частини 1 статті 10 вказаного
Закону встановлено право Державної
фінансової інспекції пред'являти
керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Не погоджуючись із вказаними актом та
вимогою ДФІ в м. Києві, позивач
звернувся до суду з адміністративним
позовом.

Рішенням суду першої інстанції було
скасовано пункти 5, 6, 7, 8, 10, 13, 14, 15, 16
вимоги про усунення порушень,
викладеної ДФІ у м. Києві у листі від 24
травня 2012 року № 26-11-14-14/6810.

Колегія суддів стосовно пунктів 5-8, 13
спірної вимоги зазначає наступне.

Відповідно до статті 9-1 Кодексу законів
про працю України, підприємства,
установи, організації в межах своїх
повноважень і за рахунок власних
коштів можуть встановлювати додаткові
порівняно з законодавством трудові і
соціально-побутові пільги для
працівників. Підприємство може
матеріально заохочувати працівників
медичних, дитячих, культурно-освітніх,
учбових і спортивних закладів,
організацій громадського харчування і
організацій, що обслуговують трудовий
колектив і не входять до його складу.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про
оплату праці» від 24 березня 1995 року №
108/95-ВР норми оплати праці, а також
гарантії та компенсації працівникам в
разі переїзду на роботу до іншої
місцевості, службових відряджень,
роботи у польових умовах тощо
встановлюються Кодексом законів про
працю України та іншими актами
законодавства України.

Згідно ч.2 статті 12 вказаного Закону
норми і гарантії в оплаті праці,
передбачені частиною 1 цієї статті та
Кодексом законів про працю України, є
мінімальними державними гарантіями.

Відповідно до статті 18 КЗпП, частини 1
статті 5 Закону України «Про колективні
договори та угоди» від 01 липня 1993 року
№ 3356-XII умови колективних договорів і
угод, укладених відповідно до чинного
законодавства, є обов'язковими для
підприємств, на які вони поширюються,
та сторін, які їх уклали.

Відповідно до ст. 18 статті 5 ЗУ «Про
колективні договори та угоди» на осіб,
які порушують або не виконують
зобов'язання щодо колективного
договору, передбачено накладення
штрафу, дисциплінарних санкцій та
звільнення з посади.

Згідно статті 97 КЗпП України зазначено,
що підприємства, установи, організації
у колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами,
самостійно встановлюють форми і
системи оплати праці, норми праці,
розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми
посадових окладів, умови запровадження
та розміри надбавок, доплат, премій,
винагород та інших заохочувальних,
компенсаційних і гарантійних виплат.

Як вбачається з матеріалів справи,
колективний договір КП «Житній ринок»
на 2010-2013 роки зареєстрований
Управлінням праці та соціального
захисту населення Подільської
районної у м. Києві державної
адміністрації 13 травня 2010 року за № 2274
без зауважень.

Згідно п. 4.4 Колективного договору
адміністрація КП «Житній ринок»,
зобов'язується для посилення
матеріальної зацікавленості
працівників, підвищення ефективності
виробництва, якості роботи, проводити
преміювання відповідно до розроблених
Положень з урахуванням фінансових
можливостей ринку.

Відповідно до ст. 8 ЗУ статті 5 Закону
України «Про колективні договори та
угоди» визначено, що норми, які
встановлюються галузевою угодою є
мінімальними. За статтею 13 КЗпП та
статтею 7 даного Закону колективний
договір може передбачати додаткові
порівняно з чинним законодавством і
угодами гарантії, соціально-побутові
пільги.

Третьою особою - КП «Житній ринок» було
затверджено Положення про преміювання
за виконання виробничих завдань і
функцій підприємства КП «Житній
ринок», згідно з пунктом 3.2 якого
індивідуальний розмір премій
співробітникам за виконання
показників, зазначених у Положенні,
встановлюється без обмежень і
визначається з надання
безпосереднього керівника
співробітника подання, затвердженого у
керівника підприємства.

З огляду на викладене, а також
враховуючи те, що Колективною угодою не
передбачено максимального розміру
премій працівникам, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо необґрунтованості
твердження ДФІ в м. Києві про
неправомірне преміювання позивачем
працівників КП «Житній ринок» за
проявлену ініціативу та сумлінне
ставлення до роботи шляхом виплат
надбавок (доплат, премій) у розмірі 75%
посадового окладу, а також оплати
роботи у вихідні дні.

Відповідно до додатку №1 до Постанови
Кабінету Міністрів України «Про умови
та розміри оплати праці керівників
підприємств, заснованих на державній,
комунальній власності, об'єднань
державних підприємств» від 19 травня 1999
року №859 посадовий оклад керівника
підприємства, середньооблікова
чисельність працюючих в еквіваленті
повної зайнятості не перевищує 500 осіб,
становить до 4 мінімальних тарифних
ставок 1 розряду робітника основного
виробництва.

Зі змісту штатного розпису КП «Житній
ринок» вбачається, що посадовий оклад
ОСОБА_3 не перевищує законодавчо
встановленого розміру оплати.

Щодо матеріальної шкоди, нанесеної КП
«Житній ринок» позивачем у зв'язку з
незабезпеченням своєчасного погашення
кредиторської заборгованості з ПП
«Баядера», ТОВ «Торговий дім «Фрегат»,
ФОП ОСОБА_4, ПП «Готама Ко», ПП ОСОБА_5,
ЗАТ «Торнадо».

Зі змісту акту ревізії, а також з
наявних в матеріалах справи документів
не вбачається, що суб'єктом владних
повноважень під час проведення ревізії
надавалась оцінка фінансовій
спроможності КП «Житній ринок»
виконати договірні зобов'язання перед
вищеперерахованими суб'єктами
господарювання.

Щодо «лишків» товарно-матеріальних
цінностей та придбання бензину в час,
коли автомобіль фактично знаходився на
території КП, колегія суддів зазначає,
що відповідачем не доведено факту
спричинення нестачі та надлишку
товарно-матеріальних цінностей саме
внаслідок незаконних дій позивача, а
також - придбання бензину саме у той
період часу, коли автомобіль фактично
знаходився на території КП «Житній
ринок». Крім того, у спірних акті та
вимозі не зазначено, за який період
здійснено розрахунок відповідних
витрат, понесених КП «Житній ринок».

Отже, з урахуванням вищенаведеного,
колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції було правомірно визнано
безпідставними та такими, що
підлягають скасуванню п. 5, 6, 7, 8, 10, 13, 14,
15, 16 вимоги про усунення порушень,
викладеної ДФІ в м. Києві в листі від 24
травня 2012 року за №26-11-14-14/6810.

Таким чином правомірним є висновок
суду першої інстанції про задоволення
даного адміністративного позову в
частині.

З наведеного вище колегія суддів
приходить до висновку, що при винесенні
оскаржуваної постанови судом першої
інстанції було дотримано всіх вимог
законодавства, а тому відсутні
підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України -
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в м. Києві -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 12 червня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому статтею 254 КАС України та
може бути оскаржена безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції в порядку і строки,
встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Файдюк В.В.

Судді:
Чаку Є.В.

Старова Н.Е.