Справа № 2а-876/09
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/20976/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Сороки М.О.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету краківської
районної ради м Кременчука Полтавської
області, Центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області третя особа -
Відділення державного казначейства у
м. Кременчуці Полтавської області про
стягнення невиплаченої частини
щорічної разової грошової допомоги за
касаційною скаргою Центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат у Полтавській області на
постанову Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 16
листопада 2009 року та постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20 квітня 2010
року,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2009 року позивач звернувся в суд
із позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету краківської
районної ради м Кременчука Полтавської
області, Центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області третя особа -
Відділення державного казначейства у
м. Кременчуці Полтавської області про
стягнення невиплаченої частини
щорічної разової грошової допомоги за
2004-2009 роки.

Ухвалою суду Крюківського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 14 вересня 2009 року в якості другого
відповідача по справі залучений Центр
по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат у Полтавській
області.

Постановою Крюківського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 16 листопада 2009 року відмовлено в
задоволенні позову.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, позивач звернувся зі
скаргою до суду апеляційної інстанції
щодо скасування зазначеного вище
рішення.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20 квітня 2010
року апеляційну скаргу позивача
задоволено частково, постанову суду
першої інстанції скасовано в частині
п відмови у задоволенні позову про
проведення нарахування та виплати
позивачу разової грошової допомоги до 5
травня за 2009 р. відповідно ст.. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», в
розмірі 5 мінімальних пенсій за віком і
в цій частині прийняти нову постанову
про задоволення позову. В іншій частині
постанову суду першої інстанції
залишено без замін.

Не погоджуючись із постановою суду
апеляційної інстанції, відповідач
звернувся із касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій просить скасувати судове
рішення, залишивши постанову суду
першої інстанції в силі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

За правилами КАС України, суд закриває
касаційне провадження за касаційною
скаргою Центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області на постанову
Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 16
листопада 2009 року, як помилково
відкрите.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Зі справи вбачається та вірно
встановлено судом, що позивач
учасником бойових дій, що
підтверджується посвідченням
Полтавського обласного воєнкомату
серії НОМЕР_1 і відповідно ч. 5 ст. 12
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» щорічно до 5 травня йому
повинна виплачуватися разова грошова
допомога у розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком.

Згідно листа Центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області № 12-06/2664 від 01.10.09 р.
ОСОБА_2 у квітні відповідного року була
виплачена щорічна разова грошова
допомога у розмірі, а саме, в 2004 р.-120,0
грн., 2005 р. - 250,0 грн., 2006 р.- 250,0 грн.,2007 р.-
280,0 грн., 2008 р. - 310,0 грн., 2009 р. - 340,0 грн.

Статтею 71 Закону України «Про
Державний бюджет на 2009 рік» надано
право Кабінету Міністрів України у 2009
р. встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Перевіряючи правомірність дій органів
соціального захисту населення щодо
здійснення виплат до 5 травня, суд
виходив з того, що виплата разової
грошової допомоги здійснюється щороку
та має разовий характер, право особи на
їх отримання та обов'язок органів
соціального захисту населення
здійснити такі виплати припиняються з
моменту виплати певних сум, розмір яких
визначається на час їх здійснення.

Статтею 34 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2005 рік» та
ст.. 30 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2006 рік» був
встановлений конкретний розмір
разової грошової допомоги, дія ч. 5 ст. 12
Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» була зупинена,
положення відповідних статей закону
конституційними не визнавались, тому
суд вважає, що у позивача відсутнє
право на отримання разової грошової
допомоги в 2005 р. та 2006 р. у розмірах,
встановлених ч. 5 ст. 12 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

З 01.01.04 р. по 01.12.04 р., з 01.01.07 р. по 01.07.07 р.
та з 01.01.08 р. по 22.05.08 р. конкретні розміри
разової грошової допомоги до 5 травня
були встановлені ст.. 44 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2004
рік», ст.. 29 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» та
п. 20 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» і
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 183 від 12.03.08 р. «Про розміри разової
грошової допомоги, що виплачується у 2008
році відповідно до Законів України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань».

Отже з 01.01.04 р. по 01.12.04 р., з 01.01.07 р. по
01.07.07 р. та з 01.01.08 р. по 22.05.08 р. органи
соціального захисту населення не мали
повноважень здійснювати зазначені
виплати у розмірах, встановлених ч. 5 ст.
12 Закону захисту населення не мали
повноважень здійснювати зазначені
виплати у розмірах, встановлених ч. 5 ст.
12 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», оскільки протягом цього часу
положення базових законів не діяли.

Стаття 71 Закону України «Про Державний
бюджет на 2009 рік» також
неконституційною не визнавалась, тому
суд вважає, що у позивача відсутнє
право на отримання в 2009 р. разової
грошової допомоги у розмірах,
встановлених ч. 5 ст. 12 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» .

Згідно ст.. 58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі.

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що згідно ст.. 71 Закону України
«Про державний бюджет України на 2009
рік» Кабінету Міністрів України надано
право встановлювати розміри
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами. З
наведеного вбачається, що Закон
України «Про державний бюджет України
на 2009 рік» не встановлює конкретний
розмір разової грошової допомоги до 5
травня, а надає право Кабінету
Міністрів України встановлювати
розміри соціальних виплат, розмір яких
залежить від мінімальної заробітної
плати, а не від мінімальної пенсії за
віком, як це передбачено ст..ст. 12-15
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту». Тобто Законом України «Про
державний бюджет України на 2009 рік»
Кабінету Міністрів України не надано
права встановлювати розмір соціальних
виплат, розмір яких визначено ст.. ст..
12-15 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Проте, виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами при
вирішенні даного спору, застосуванню
підлягає саме ст.. 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», а не постанова
КМУ № 211 від 18.03.09 р. «Про розміри
разової грошової допомоги, що
виплачується у 2009 році відповідно до
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань».

За таких обставин та з урахуванням
вимог ст.. 12 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» відповідач по
справі повинен виплатити позивачу
щорічну допомогу із сум мінімальної
пенсії за віком на момент виплати.

З огляду на викладене, постанова суду
апеляційної інстанції відповідає
обставинам справи наданим доказам та
нормам процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 222, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Закрити касаційне провадження за
касаційною скаргою Центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат у Полтавській області на
постанову Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 16
листопада 2009 року.

Касаційну скаргу Центру по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області залишити без
задоволення, постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 20 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді