Справа № К/9991/29489/12-С
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року м.
Київ К/9991/29489/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г., розглянувши у порядку
попереднього розгляду за наявними у
справі матеріалами касаційну скаргу
Севастопольського міського відділення
фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Севастополь від 27 жовтня 2011
року та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 02 квітня 2012 року у справі за позовом
Севастопольської міжгосподарської
дитячо-юнацької спортивної школи
"Северная" Севастопольської міської
організації фізкультурно - спортивного
товариства "Колос" агропромислового
комплексу України до
Севастопольського міського відділення
фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності про
визнання рішення протиправним та його
скасування,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року Севастопольська
міжгосподарська дитячо-юнацька
спортивна школа "Северная"
Севастопольської міської організації
фізкультурно - спортивного товариства
"Колос" агропромислового комплексу
України (далі - Севастопольска ДЮСШ
«Северная») звернулась до суду з
позовом до Севастопольського міського
відділення фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності (далі - Фонд) про
визнання протиправним та скасування
рішення від 16 вересня 2011 року № 6 про
повернення коштів Фонду використаних
неправомірно і застосування
фінансових санкцій.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста
Севастополь від 27 жовтня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 02 квітня 2012
року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій, Фонд
звернувся з касаційною скаргою, у якій
просить їх скасувати, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволені
позову.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, в вересні 2011 року
відповідачем проведено перевірку
цільового використання позивачем
коштів, за результатами якої
зафіксовано факт безпідставного
нарахування заробітної плати тренеру -
викладачу та внесків до державних
цільових фондів в сумі 30045,04 грн.

За результатами перевірки складено акт
від 08 вересня 2011 року щодо цільового
використання коштів Фонду, в якому
зазначено, що позивачем прийнята на
працю як тренер-викладач студентка II
курсу Черкаського національного
університету ім.. Б. Хмельницького -
ОСОБА_5 в порушення вимог п. 31 Постанови
Кабінету Міністрів України № 993 без
відповідної вищої освіти. Крім того,
позивачем було порушено п. 2.5.7. Порядку
часткового фінансування
дитячо-юнацьких спортивних шкіл за
рахунок коштів Фонду від 25.02.2009 року №
15, оскільки ним на видатки було
віднесено придбання чекової книжки в
сумі 30 грн.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
матеріалами справи не встановлено
протиправності в діях позивача при
прийнятті ОСОБА_5 на роботу в якості
тренера - викладача, Севастопольска
ДЮСШ «Северная» зобов'язана платити
заробітну плату своєму працівнику у
строки та у порядку, що передбачені
діючим трудовим законодавством
України. Судом зазначено, що у позивача
були відсутні підстави для
ненарахування та невиплати заробітної
плати тренеру-викладачу ОСОБА_5,
оскільки факт відсутності вищої освіти
у ОСОБА_5, у сукупності з іншими
доказами у справі не може бути доказом
правомірності оскаржуваного рішення
відповідача. З цим висновком погодився
і суд апеляційної інстанції.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновком судів першої
та апеляційної інстанцій, з наступних
підстав.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно статті 10 Закону України «Про
фізичну культуру і спорт»
дитячо-юнацькі спортивні школи є
позашкільними навчальними закладами
спортивного профілю - закладами
фізичної культури і спорту, які
забезпечують розвиток здібностей
вихованців в обраному виді спорту,
визнаному в Україні, створюють
необхідні умови для гармонійного
виховання, фізичного розвитку,
повноцінного оздоровлення,
змістовного відпочинку і дозвілля
дітей та молоді, самореалізації,
набуття навичок здорового способу
життя, підготовки спортсменів для
резервного спорту.

Дитячо-юнацькі спортивні школи
створюються та діють відповідно до
Положення про дитячо-юнацьку спортивну
школу, затвердженого Кабінетом
Міністрів України.

Фінансування дитячо-юнацьких
спортивних шкіл здійснюється
відповідно за рахунок коштів власника
(засновника), відповідного бюджету,
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
інших джерел, не заборонених
законодавством. Умови оплати праці
працівників дитячо-юнацьких
спортивних шкіл, заснованих органами
державної влади та органами місцевого
самоврядування, розробляються
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
фізичної культури та спорту, та
затверджуються центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
фізичної культури та спорту.

Відповідно до розділу ІІ Порядку
проведення перевірок отримувачів
коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
цільового призначення, оформлення,
реалізації та оскарження їх
результатів, затвердженого Постановою
правління Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності № 30 від 22 грудня 2010 року
неправомірне (нецільове) використання
коштів Фонду - витрачання страхових
коштів їх отримувачами з порушенням
встановленого законодавством порядку
та/або на цілі, що не відповідають
цільовому призначенню, визначеному
нормативно-правовими актами.

Як встановлено під час проведення
перевірки, кошти відповідача були
витрачені позивачем на оплату праці та
на сплату єдиного соціального внеску
тренера-викладача ОСОБА_5, яка
працювала у Севастопольскій ДЮСШ
«Северная».

Відповідно до ст. 94 Кодексу Законів про
Працю України ( далі - КЗпП України)
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Відповідно до положень статті 115 КЗпП
України заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором або нормативним актом
роботодавця, погодженим з виборним
органом первинної профспілкової
організації чи іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом (а в разі відсутності таких
органів - представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.

Тобто, вищезазначеними нормами
встановлено, що за виконання
працівником своїх професійних
обов'язків, роботодавець зобов'язаний
здійснити виплату заробітної плати.

ОСОБА_5 була прийнята на посаду
тренера-викладача, вона майстер спорту
України, трьохкратна чемпіонка світу
по кікбоксінгу, член збірної України та
виконувала обов'язки, передбачені
Положенням про Севастопольску ДЮСШ
«Северная».

З матеріалів справи вбачається, що факт
правомірності прийняття ОСОБА_5 на
роботу ніким оспорений не був.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком судів, що
позивач зобов'язаний був платити
заробітну плату за виконувану нею
роботу.

Крім того, вирішуючи справу, суди
першої та апеляційної інстанцій
обґрунтовано виходили з того, що Фонд
не довів правомірності оскаржуваного
рішення, а саме, що виплата
Севастопольскою ДЮСШ «Северная»
заробітної плати тренеру-викладачу
ОСОБА_5 є витрачанням цих коштів не за
цільовим призначенням.

Відтак, позивачем кошти були
використані на цілі, на які вони
передбачені, а саме на фінансування
діяльності дитячо-юнацької спортивної
школи, зокрема, на оплату праці
працівників.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суди першої та
апеляційної інстанцій порушень
матеріального і процесуального права
при вирішенні справи не допустили, а
наведені в касаційній скарзі доводи
правильність висновків судів не
спростовують, відповідно, касаційна
скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно ст. 220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Враховуючи викладене, доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами норм матеріального чи
процесуального права, що призвело або
могло б призвести до невірного
вирішення спору, а тому оскаржувані
судові рішення є законними та
обґрунтованими і підстави для їх
скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231, КАС
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Севастопольського
міського відділення фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Севастополь від 27 жовтня 2011
року та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 02 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237- 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: (підписи)