Справа № 801/9487/13-а
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2013-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 грудня 2013 р. (12:19 год.) Справа №801/9487/13-а

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Кушнової А.О., за
участю секретаря судового засідання
Богацької А.О. розглянув у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом

ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції України в АР Крим (відповідач 1),
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в АР Крим
(відповідач 2)

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність
р.№1-646 від 16.05.2013 року;

від відповідачів: не з'явились

про спонукання до виконання певних дій

Суть спору: позивач - ОСОБА_1 звернулась
до Окружного адміністративного суду АР
Крим із адміністративним позовом до
Підрозділу примусового виконання
рішень Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в АР Крим,
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
АР Крим, в якому позивач просить:

- зобов'язати Підрозділ примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції Міністерства юстиції України в
АРК зняти арешт з 1/3 квартири АДРЕСА_1,
АР Крим, накладений постановою про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 03.12.2007
року серії АА № 219199, яка була винесена
державним виконавцем Ткаченко Б.В. при
примусовому виконанні виконавчого
листа № 2-2535/01, виданого 23.02.2005 р.
Ялтинським міським судом;

- зобов'язати Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в АР Крим зняти
арешт з 1/3 квартири АДРЕСА_1, АР Крим,
накладений постановою про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 30.05.2008 року, серії
АВ №240413.

Позов мотивований тим, що у провадженні
Підрозділу примусового виконання
рішень ГУЮ МЮУ в АР Крим знаходився на
виконанні виконавчий лист №2-2535, згідно
якого з боржника ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_5 підлягала стягненню грошова
сума у розмірі 5173366,00 грн.

Як зазначає позивач, постановою ППВР
ГУЮ МЮУ в АР Крим АА №219179 від 07.11.2005 року
було накладено арешт на квартиру
АДРЕСА_1, АР Крим. Крім того, постановою
ППВР ГУЮ МЮУ в АР Крим АА №219199 від 03.12.2007
року, було повторно накладено арешт на
квартиру АДРЕСА_1, АР Крим.

Позивачем зазначено, що сума
заборгованості була сплачена
стягувачу ОСОБА_5 в повному обсязі і
виконавче провадження було закрито.
Але, як вважає позивач, в порушення
вимог Закону України "Про виконавче
провадження" арешти на квартиру досі не
зняті.

Рішенням Ялтинського міського суду від
16.12.2004 року за ОСОБА_1 (на момент
слухання справи ОСОБА_4) було визнано
право власності на 2/3 частки квартири
АДРЕСА_1, АР Крим. В подальшому позивач
ОСОБА_1 набула право власності на
спірну квартиру в цілому, придбавши 1/3
частки квартири з публічних торгів,
зазначений факт підтверджено ухвалою
Ялтинського міського суду від 13.06.2013
року та свідоцтвом про придбання
арештованого нерухомого майна. Таким
чином, як вказує позивач, на час
звернення до суду ОСОБА_1 є власником
квартири АДРЕСА_1, АР Крим в цілому,
однак, не має можливості у повному
обсязі розпоряджатись своєю власністю
на свій розсуд, оскільки досі
залишаються не знятими арешти,
накладені відповідачами в рамках
виконавчого провадження, яке вже було
завершене.

Позивач зазначає, що неодноразово
через свого представника зверталась з
письмовими заявами на адресу
відповідача з вимогою про зняття
арешту з квартири, що належить ОСОБА_1
Як вказано у позовній заяві, відповідач
ці звернення ігнорував. В подальшому
після скарги на бездіяльність
відповідачів була надана відповідь про
те, що позивач не є стороною
виконавчого провадження, а тому,
правові підстави для вчинення
будь-яких дій відсутні. Однак, позивач
вважає, що відмова відповідача зняти
арешт з квартири порушує право
позивача ОСОБА_1 на користування та
розпорядження належним їй майном.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду від 13.11.2013 р. замінено відповідача
Підрозділ примусового виконання
рішень Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в АРК на
Відділ примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
України в АР Крим.

В судовому засіданні 13.12.2013 року
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги та просив
задовольнити їх у повному обсязі.

Представники відповідачів у судове
засідання не з'явились, про час, дату та
місце проведення судового засідання
були повідомлені належним чином.

В судовому засіданні 13.11.2013р.
представник обох відповідачів надав
суду усні пояснення про те, що
виконавчі провадження, про які
зазначено в позові, вже знищено, отже
вони в будь-якому випадку є
закінченими, оскаржуваних постанов у
відповідачів немає у зв'язку із
знищенням виконавчих проваджень, проти
позову відповідачі не заперечують,
оскільки як пояснив представник
відповідачів у разі закриття
виконавчого провадження всі арешти з
майна повинні бути зняті. Витребувані
судом документи надані представником
відповідачів в судовому засіданні 13.11.13
та долучені до матеріалів справи.

Розглянувши надані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС
України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією або законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Примусове виконання рішень в Україні
покладено на Державну виконавчу
службу, яка у своїй діяльності
керується Законом України "Про
виконавче провадження" від 21.04.1999 року
№ 606-XIV (із змінами та доповненнями),
який визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
відповідно до Закону підлягають
примусовому виконанню у випадку
невиконання їх у добровільному
порядку.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України
"Про державну виконавчу службу" від
24.03.1998 року № 202/98-ВР (із змінами та
доповненнями, далі - Закон №202)
примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці Департаменту
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України, відділів
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, обласних, Київського
та Севастопольського міських
управлінь юстиції, районних, міських
(міст обласного значення), районних в
містах відділів державної виконавчої
служби відповідних управлінь юстиції.

Згідно із ст. ст. 4, 7 Закону №202
державний виконавець є представником
влади і здійснює примусове виконання
судових рішень і рішень інших органів
(посадових осіб), виконання яких
покладено на державну виконавчу службу
в порядку, передбаченому законом.

У відповідності до ч.1 ст.181 Кодексу
адміністративного судочинства України
учасники виконавчого провадження
(крім державного виконавця) та особи,
які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно ч. 3 ст. 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
«Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» №3 від 13.12.2010 року (зі змінами та
доповненнями) відповідачами у справах
цієї категорії відповідно до частини 3
статті 181 КАС України є відповідний
орган державної виконавчої служби.
Органами державної виконавчої служби,
згідно зі статтею 3 Закону України "Про
державну виконавчу службу", є:
Департамент державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України;
відділи державної виконавчої служби
Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі; районні, міські
(міст обласного значення), районні в
містах відділи державної виконавчої
служби відповідних управлінь юстиції.

Структурні підрозділи органів
державної виконавчої служби: відділ
примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України,
підрозділи примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції в АРК, головні
управління юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі - не визначені
Законом України "Про державну
виконавчу службу" як самостійні органи
державної виконавчої служби, що
виключає можливість їхньої участі як
сторони в адміністративному процесі.
Тому як відповідача у справі слід
залучати відповідно Департамент
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України, відділи
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції в АРК, головні управління
юстиції в областях, містах Києві та
Севастополі.

Таким чином, на підставі
вищезазначеного, суд вважає, що
належним відповідачем у справі
відносно всіх позовних вимог є лише
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в АР Крим,
яке є органом державної виконавчої
служби.

Перевіривши обґрунтованість позовних
вимог, суд вважає, що вони підлягають
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що рішенням
Ялтинського міського суду АР Крим від
16.12.2004 року, що набрало законної сили
07.06.2005р., за ОСОБА_1 визнано право
власності на 2/3 частки квартири по
АДРЕСА_1 у м. Ялті. Право власності на
вказане майно зареєстроване
Комунальним підприємством "Ялтинське
бюро технічної інвентаризації", що
підтверджено Витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
№7690077 від 05.07.2005 року (а.с.56-58).

Судом також встановлено, що позивач
ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про
придбання арештованого нерухомого
майна з публічних торгів від 08.04.2009 року
р.№1-859 є власником майна, яке
складається з 1/3 (однієї третьої) частки
квартири №1, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 10). Право власності на
вказане майно зареєстроване
Комунальним підприємством "Ялтинське
бюро технічної інвентаризації", що
підтверджено Витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
№22548517 від 23.04.2009 року (а.с. 62-63).

Таким чином, матеріалами справи
підтверджується, що позивач ОСОБА_1 на
день розгляду справи судом є власником
в цілому квартири АДРЕСА_1, про що також
свідчить лист Комунального
підприємства "Бюро технічної
інвентаризації" від 22.10.2013 року (а.с. 65).

Позивачем на підтвердження
неможливості розпорядження належною
квартирою надано витяг з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію прав та їх обтяжень №
3374260 від 14.05.2013 р., в якому наявна
інформація про обтяження даної
квартири, зокрема, на підставі:

- постанови від 03.12.07р., видавник: МЮ ГУЮ
в АРК ДВС;

- постанови від 30.05.08р. серії АВ № 240413,
видавник ВДВС м.Сімферополя (а.с.12-13).

Позивач ОСОБА_1 21.05.2013 року звернулась
до Підрозділу примусового виконання
рішень Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в АР Крим
з заявою про скасування арешту на
квартиру АДРЕСА_1, номер запису про
обтяження: 914090 від 06.12.2007 року та 914128 від
03.06.2008 року, відповідь на яку надана не
була (а.с. 14).

Судом встановлено, що Відділом
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
МЮУ в АР Крим 02.09.2013 року №2355/10/4-33 ОСОБА_1
надано відповідь на заяву від 30.07.2013, в
якій зазначено, що правові підстави для
вчинення будь-яких дій за зверненням
позивачки у Відділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції Міністерства юстиції України в
АР Крим відсутні на підставі того, що
сторонами виконавчого провадження є
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.11).

Судом встановлено, що саме вищевказані
записи про обтяження нерухомого майна -
квартири АДРЕСА_4 АР Крим, які містяться
в Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію прав та
їх обтяжень № 3374260 від 14.05.2013 р.
перешкоджають позивачу на власний
розсуд розпоряджатися власним майном,
у зв'язку з чим позивач і звернувся до
суду за захистом порушеного права.

Як пояснив представник позивача в
судовому засіданні, ОСОБА_4 є колишнім
чоловіком позивача ОСОБА_1, а ОСОБА_5 -
матір'ю позивача ОСОБА_1. Спірні
відносини, пов'язані із розподілом
майна подружжя, вже давно врегульовані
сторонами та претензій жодна зі сторін
до іншої немає.

Таким чином, на час розгляду справи в
суді позивач позбавлений права
розпоряджатися своєю власністю у
зв'язку з незняттям арешту частки
квартири, а тому наполягає на
задоволенні позовних вимог та
зобов'язанні зняти арешт з 1/3 квартири
АДРЕСА_1, АР Крим.

З'ясовуючи питання про наявність
зазначених арештів на частку квартири
АДРЕСА_1, АР Крим, судом встановлено
наступне.

Постановою Підрозділу
примусового виконання рішень ВДВС
Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в АР Крим
серії АА №219179 від 07.11.2005 року при
примусовому виконанні виконавчого
листа №2-2535, виданого 23.02.2005р.
Ялтинським міським судом, було
накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 у
зв'язку зі стягненням з ОСОБА_4, який був
власником 1/3 вказаної квартири, на
користь ОСОБА_5 5173366,00 грн. (а.с. 59).

Постановою Підрозділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції Міністерства юстиції України в
АР Крим серії АА №219199 від 03.12.2007 року
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, було
накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 на
підставі виконавчого листа №2-2535/01 від
23.02.2005 року, виданого Ялтинським
міським судом у зв'язку зі стягненням з
ОСОБА_4, який був власником 1/3 вказаної
квартири, на користь ОСОБА_5 5173366,00 грн.
(а.с. 60).

В ході розгляду справи судом
витребувані постанови, за якими в
Державному реєстрі речових прав
міститься інформація про обтяження, та
відомості про наявну інформацію про
зняття накладених арештів та
встановлено, що відповідно до
постанови головного державного
виконавця Підрозділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції Міністерства юстиції України в
АР Крим Хоміна В.Я. про зняття арешту з
майна боржника від 14.04.2009 року знято
арешт з нерухомого майна, а саме 1/3
частки квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, раніше накладений
постановами від 07.11.2005 року, 03.12.2007 року;
постанови про накладення арешту від
07.11.2005 року, 03.12.2007 серії АА №219199, АА
№219199 скасовані (а.с.119).

Копія постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 30.05.2008 року, серії
АВ №240413, інформація про яку зазначена у
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
прав та їх обтяжень №3374260 від 14.05.2013 р., у
позивача відсутня, тому не надана суду
позивачем.

З метою отримання копії постанови від
30.05.2008р. та з'ясування підстав
накладення арешту на нерухоме майно -
на квартиру АДРЕСА_1 відповідно до
постанови ВДВС м. Сімферополя від 30.05.2008
року, судом витребувані доказі від
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
АР Крим, Комунального підприємства
Ялтинської міської ради "Бюро
реєстрації та технічної
інвентаризації", Кримської філії
Державного підприємства
"Інформаційний центр" Міністерства
юстиції України.

З відповіді Комунального підприємства
"Ялтинської міської ради "Бюро
технічної інвентаризації" №1491 від
02.12.2013 року вбачається, що у матеріалах
інвентаризаційної справи №395/1463 на
даний об'єкт нерухомого майна копія
постанови про накладення арешту від
30.05.2008 року серії АВ №240413 відсутня (а.с.
118-119).

Згідно відповідей Кримської філії
Державного підприємства
"Інформаційний центр" Міністерства
юстиції України № 02-07/4244 від 03.12.2013 року
та №02/074301 від 05.12.2013 року в архіві філії
копії документів та постанови про
арешт боржника та оголошення заборони
на його відчуження від 03.12.2007 року серії
АА №219199 та від 30.05.2008 року серії АВ №240413
відсутні (а.с. 121-122).

В судовому засіданні 13.11.2013р.
представник обох відповідачів надав
суду усні пояснення про те, що копії
зазначених постанов у відповідачів
відсутні, оскільки виконавчі
провадження, в рамках яких виносились
дані постанови, вже знищено, на
підтвердження чого суду надані докази.
Також повідомив суду, що закриття
виконавчих проваджень свідчить про
зняття раніше накладених арештів на
майно, однак чому така інформація не
внесена до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
прав та їх обтяжень пояснити не зміг,
інформація про направлення до
Кримської філії Державного
підприємства "Інформаційний центр"
Міністерства юстиції України
інформації про необхідність зняття
арештів зі спірного майна у
відповідачів відсутня.

Судом встановлено, що постановою
головного державного виконавця
Підрозділу примусового виконання
рішень Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в АР Крим
Хоміна В.Я. про повернення виконавчого
документа стягувачу від 06.05.2009 року
виконавчий лист 2-2535/01, який видано
23.02.2005 року Ялтинським міським судом
повернуто стягувачу (а.с.102).

Згідно наданого Управлінням державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в АР Крим акту про
вилучення виконавчих проваджень для
знищення від 08.02.2013 року виконавче
провадження з виконавчим листом, який
видано Ялтинським міським судом 23.02.2005
року про стягнення заборгованості
знищено через закінчення строків
зберігання (а.с. 103-105).

Таким чином, судом на виконання
принципу офіційного з'ясування
обставин справи вчинені всі можливі
дії з метою отримання копії постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 30.05.2008
року, серії АВ №240413, інформація про яку
зазначена у витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію прав та їх обтяжень
№3374260 від 14.05.2013 р. як у органа, який
видав цю постанову, так і від органів та
підприємств, які могли мати таку
постанову та встановлено, що дана
постанова відсутня, втім інформація
про неї натепер міститься в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію прав та їх обтяжень та
перешкоджає позивачу на власний розсуд
розпоряджатися належною на праві
власності квартирою.

При проведенні державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень Реєстраційна служба
керується Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-ІV
від 01.07.2004 року, "Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" та "Порядком надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно",
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України № 703 від 22.06.2011 року,
Цивільним кодексом та Конституцією
України.

Згідно з Законом України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно (далі - державна реєстрація прав) -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно (далі - Державний реєстр
прав) - єдина державна інформаційна
система, що містить відомості про права
на нерухоме майно, їх обтяження, а також
про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Відповідно до ст.4 вказаного Закону
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування
(сервітут); право користування
земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном;

3) інші речові права відповідно до
закону;

4) податкова застава, предметом якої є
нерухоме майно, та інші обтяження.

Статтею 8 Закону №1952- ІV встановлені
повноваження органу державної
реєстрації прав, згідно з якою орган
державної реєстрації прав проводить
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або відмовляє у їх реєстрації;
забезпечує ведення Державного реєстру
прав; надає інформацію про
зареєстровані права та їх обтяження в
порядку, встановленому цим Законом;
забезпечує облік безхазяйного
нерухомого майна; здійснює інші
повноваження, передбачені цим Законом
та іншими законами України.

У пункті 2 ч.2 ст.9 Закону №1952-ІV
зазначено, що державний реєстратор
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, про
відмову в державній реєстрації, про її
зупинення, внесення змін до Державного
реєстру прав.

Частиною 4 ст.9 Закону №1952-ІV закріплено,
що державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмову в такій реєстрації. Втручання
будь-яких органів, посадових і
службових осіб, громадян та їх
об'єднань у діяльність державного
реєстратора, пов'язану з проведенням
державної реєстрації прав,
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону №1952-ІV заява
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень подається до органу державної
реєстрації прав у паперовій або
електронній формі у випадках,
передбачених цим Законом. Частиною 3 ст.
16 Закону №1952-ІV встановлено, що разом із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень у паперовій формі
подаються оригінали документів,
необхідних для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, їх копії,
засвідчені в установленому порядку.

Відповідно до ч. 8 ст. 16 Закону №1952-ІV
Державна реєстрація обтяжень
проводиться на підставі заяви органу
або посадової особи, якою
встановлюється заборона на
розпорядження нерухомим майном, або
особи, в інтересах якої встановлюється
обтяження.

Згідно ч. 2 ст. 19 Закону №1952-ІV державна
реєстрація обтяжень здійснюється на
підставі:

1) встановленої законом заборони
користування та/або розпорядження
нерухомим майном;

2) рішень судів, що набрали законної
сили;

3) постанови органів досудового
слідства, державного виконавця про
накладення арешту на нерухоме майно;

4) накладення заборони на відчуження
нерухомого майна нотаріусом;

5) рішення органу місцевого
самоврядування про віднесення об'єктів
нерухомого майна до застарілого
житлового фонду;

6) інших актів відповідних державних
органів та посадових осіб згідно із
законом;

7) договорів, укладених у порядку,
встановленому законом.

Судом встановлено, що відповідно до
Витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
прав та їх обтяжень державним
реєстратором Реєстраційної служби
Ялтинського міського управління
юстиції АР Крим Михалінчук Сергієм
Андрійовичем зареєстровані обтяження
об'єкту нерухомого майна - квартири
АДРЕСА_1, АР Крим, а саме арешт
нерухомого майна відповідно до:

- постанови ВДВС м. Ялта від 13.01.2004 року,

- постанови МЮ ГУЮ в АРК ДВС м.
Сімферополь від 03.12.2007 року,

- постанови ВДВС м. Сімферополя від
30.05.2008 року,

- відповідно до рішення суду від 20.09.2000
року.

Позивачем оспорюються дії
відповідачів лише щодо двох постанов -
постанови МЮ ГУЮ в АРК ДВС м.
Сімферополь від 03.12.2007 року та
постанови ВДВС м. Сімферополя від 30.05.2008
року, щодо інших обтяжень за
ініціативою позивача вжито заходів
щодо їх виключення з реєстру.

Судом встановлено, що на Держінформ'юст
покладено виконання функцій
адміністратора Єдиних та Державних
реєстрів інформаційної мережі
Міністерства юстиції України, зокрема
Реєстру прав власності на нерухоме
майно та Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
прав та їх обтяжень.

Адміністратор здійснює технічне,
технологічне забезпечення створення
та супроводження програмного
забезпечення ведення автоматизованих
систем Єдиних та державних реєстрів, що
створюються відповідно до наказів
Мін'юсту, а також інших електронних баз
даних, що створюються відповідно до
законодавства України, надання доступу
фізичним та юридичним особам до
автоматизованих систем Єдиних та
Державних реєстрів, забезпечення
збереження та захисту даних, що
містяться в автоматизованих системах
Єдиних та Державних реєстрів.

Згідно частин 4 та 5 статті 63 Закону
України «Про виконавче провадження»
після надходження документального
підтвердження належності боржнику на
праві власності будинку чи іншого
нерухомого майна державний виконавець
накладає на них арешт та вносить
відомості про такий арешт до
відповідних реєстрів в установленому
законодавством порядку. Про накладення
арешту на будинок чи інше нерухоме
майно, заставлене третім особам,
державний виконавець невідкладно
повідомляє таким особам. У разі
відсутності документів, що
характеризують об'єкт нерухомості, у
зв'язку з чим його неможливо
підготувати до реалізації,
виготовлення таких документів
здійснюється у встановленому порядку
за рахунок коштів стягувача. У разі
якщо стягувач у двадцятиденний строк з
дня одержання відповідного
повідомлення державного виконавця не
авансує витрати, пов'язані з
підготовкою документів, що
характеризують об'єкт нерухомості,
арешт з нього знімається.

Таким чином, з аналізу вказаних норм
слідує, що інформація про арешт
нерухомого майна за постановою
державного виконавця вноситься
державним виконавцем до відповідних
реєстрів в установленому
законодавством порядку, а відповідно й
в разі зняття арешту з майна боржника
державний виконавець зобов'язаний
повідомити про це адміністратора
відповідного реєстру (до 01.01.2013р. -
Реєстру прав власності на нерухоме
майно, після 01.01.2013р. - Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію прав та їх обтяжень,
адміністратором яких була і є Кримська
філія Державного підприємства
"Інформаційний центр" Міністерства
юстиції України).

Матеріали справи свідчать про те, що
відповідачем не була подана до
Кримської філії Державного
підприємства "Інформаційний центр"
Міністерства юстиції України заява про
внесення змін до записів Державного
реєстру прав у зв'язку зі зміною
обтяження прав на нерухоме майно
відповідно до постанови головного
державного виконавця Підрозділу
примусового виконання рішень ГУЮ МЮУ в
АР Крим Хоміна В.Я. про зняття арешту з
майна боржника від 14.04.2009 року, відтак
матеріалами справи беззаперечно
підтверджується факт порушення прав
позивача на розпорядження власною
нерухомістю у зв'язку з не виключенням
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію прав та
їх обтяжень запису про обтяження
квартири АДРЕСА_1 на підставі постанови
Підрозділу примусового виконання
рішень Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в АР Крим
серії АА №219199 від 03.12.2007 року про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження, яка скасована
вищезазначеною постановою головного
державного виконавця Підрозділу
примусового виконання рішень ГУЮ МЮУ в
АР Крим Хоміна В.Я. про зняття арешту з
майна боржника від 14.04.2009 року.

Таким чином, суд вважає необхідним
зобов'язати відповідача - Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції України в АР Крим вчинити дії
по скасуванню запису в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію прав та їх обтяжень про
арешт нерухомого майна - 1/3 частки
квартири за адресою: АДРЕСА_1,
накладений постановою Підрозділу
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в АРК від
03.12.2007 року та знятий постановою
Підрозділу примусового виконання
рішень Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в АРК про
зняття арешту з майна боржника від
14.04.2009 року.

Щодо постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 30.05.2008 року, серії
АВ №240413, інформація про яку зазначена у
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
прав та їх обтяжень №3374260 від 14.05.2013 р.,
судом не встановлено жодних доказів
наявності виконавчого провадження, в
рамках якого винесено дану постанову.
Більш того судом встановлено факт
відсутності самої постанови від 30.05.2008
року серії АВ №240413 як у органа, який
видав цю постанову, так і у органів та
підприємств, які могли мати таку
постанову, зокрема КП Ялтинської
міської ради «Бюро технічної
інвентаризації» та Кримської філії
Державного підприємства
"Інформаційний центр" Міністерства
юстиції України, втім інформація про
неї до теперішнього часу міститься в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію прав та
їх обтяжень та перешкоджає позивачу на
власний розсуд розпоряджатися
належною на праві власності квартирою.

Питання звернення стягнення на
будинок, квартиру, інше приміщення та
земельну ділянку фізичної особи станом
на момент винесення постанов від 03.12.2007
та 30.05.2008р. були врегульовані статтею 62
Закону України «Про виконавче
провадження», який після набрання
чинності Законом України від 4
листопада 2010 року N2677-VI викладено у
новій редакції, після набрання ж
чинності Законом N2677-VI питання
звернення стягнення на будинок,
квартиру, інше приміщення та земельну
ділянку фізичної особи врегульовані у
статті 63 Закону України «Про виконавче
провадження».

Згідно ч.1 ст.62 Закону України «Про
виконавче провадження» (на момент
винесення постанов від 03.12.2007 та
30.05.2008р.) звернення стягнення на
будинок, квартиру, інше приміщення,
земельну ділянку, що є нерухомим
майном, провадиться у разі відсутності
у боржника достатніх коштів чи
рухомого майна. При цьому в першу чергу
провадиться звернення стягнення на
окрему від будинку земельну ділянку,
інше приміщення, що належать
боржникові. В останню чергу
звертається стягнення на жилий будинок
чи квартиру.

Згідно ч.3. ст.62 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
звернення стягнення на будинок,
квартиру, приміщення, земельну ділянку
державний виконавець запитує
відповідні місцеві органи виконавчої
влади та органи місцевого
самоврядування про належність
зазначеного майна боржникові на праві
власності та його вартість, а також
запитує нотаріальний орган, чи не
знаходиться це майно під арештом.

Частиною 4 статті 62 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено що
одержавши документальне підтвердження
належності боржникові на праві
власності будинку чи іншого нерухомого
майна, державний виконавець накладає
на них арешт шляхом опису і оцінки за їх
вартістю на момент арешту та надсилає
повідомлення нотаріальному органу за
місцем знаходження майна вимогу про
реєстрацію даного факту. Про
накладення арешту на будинок чи інше
нерухоме майно, заставлене третім
особам, державний виконавець
невідкладно повідомляє цих осіб.

З досліджених судом матеріалів справи,
зокрема, постанови головного
державного виконавця Підрозділу
примусового виконання рішень ГУЮ МЮУ в
АР Крим Хоміна В.Я. про зняття арешту з
майна боржника від 14.04.2009 року слідує,
що арешт з нерухомого майна, а саме 1/3
частки квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, раніше накладений
постановами від 07.11.2005 року, 03.12.2007 року -
знято, а постанови про накладення
арешту від 07.11.2005 року, 03.12.2007 серії АА
№219199, АА №219199 скасовані (а.с.119).

При цьому в тексті зазначеної
постанови вказано, що з метою виконання
виконавчого провадження №5/09 про
стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5
заборгованості 5173366,00грн, постановами
державного виконавця від 07.11.2005р. та
03.12.2007р. накладено арешт на майно
боржника, а саме на 1/3 частки квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Також в тексті постанови від 14.04.2009р.
про зняття арешту вказано, що у
відповідності до ст.61 Закону України
«Про виконавче провадження» дане майно
здано на реалізацію до спеціалізованої
торгуючої організації - ПП
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція» та згідно наданого протоколу
проведення аукціону №9010010 від 27.03.2009р.
переможцем є ОСОБА_1.

Отже, досліджені обставини справи
дають суду підстави стверджувати, що на
момент оформлення позивачем свідоцтва
про придбання арештованого нерухомого
майна з публічних торгів від 08.04.2009 року
р.№1-859 на 1/3 частки квартири №1, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
складеного на підставі акта про
проведення прилюдних торгів,
затвердженого начальником Підрозділу
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в АР Крим
06.04.2009р. та реєстрації права власності
за цим свідоцтвом в БТІ - 23.04.2009р., арешт
на вказане майно - 1/3 частки квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
накладений постановою від 30.05.2008р.
повинний бути знятим, інакше б факт
реєстрації за позивачем права
власності на спірну частку квартири на
підставі свідоцтва про придбання
арештованого нерухомого майна з
публічних торгів від 08.04.2009 року р.№1-859
не відбувся.

Приймаючи до уваги пояснення
відповідача в судовому засіданні
13.11.2013р. про те, що копії постанов від
30.05.2008 року серії АВ №240413 у
відповідачів відсутні, оскільки
виконавчі провадження, в рамках яких
виносились спірні постанови, вже
знищено, підтвердження факту знищення
виконавчих проваджень, в рамках яких
виносились постанови від 03.12.2007 та
30.05.2008 та керуючись статтею 41
Конституції України, якою гарантовано
право кожного володіти, користуватися
і розпоряджатися своєю власністю,
статтею 1 Протоколу №1 до ст.1
Європейської Конвенції з прав людини,
якою закріплено, що кожна фізична або
юридична особа має право мирно
володіти своїм майном, ніхто не може
бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права, суд вважає, що позовні вимоги в
цій частині підлягають задоволенню та
відповідача - Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в АР Крим - суд
зобов'язує зняти арешт з 1/3 частки
квартири АДРЕСА_1, накладений
постановою про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 30.05.2008 року серії АВ №240413 та
зобов'язує вчинити дії на скасування в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію прав та
їх обтяжень запису про арешт
нерухомого майна - 1/3 частки квартири за
адресою: АДРЕСА_1, накладений
постановою від 30.05.2008 року серії АВ
№240413.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем - Управлінням державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в АР Крим як
суб'єктом владних повноважень не
надано суду достатніх беззаперечних
доказів існування арештів, накладених
постановами від 03.12.2007 та 30.05.2008, не
надано копій самих постанов і навпаки
повідомлено про знищення виконавчих
проваджень, в рамках яких вони
виносились.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає права позивача на вільне
розпорядження своєю власністю
порушеними, а тому суд вважає
необхідним зобов'язати відповідача -
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
АР Крим зняти арешт з 1/3 частки квартири
АДРЕСА_1, накладений постановою про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 30.05.2008
року серії АВ №240413, у зв'язку з
відсутністю доказів існування підстав
накладення такого арешту на день
розгляду справи в суді та вчинити дії
на скасування в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію прав та їх обтяжень запису
про арешт нерухомого майна - 1/3 частки
квартири за адресою: АДРЕСА_1,
накладений постановою від 30.05.2008 року.

Щодо позовних вимог до Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
України в АР Крим, суд зазначає, що
Відділ примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
України в АР Крим не є органом
державної виконавчої служби, відтак не
належним відповідачем по справі, тому у
задоволенні позовних вимог до Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
України в АР Крим слід відмовити.

У зв'язку зі складністю справи судом
13.12.2013 року проголошена вступна та
резолютивна частини постанови, а 18.12.2013
року постанова складена у повному
обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 158-163, ст. 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Зобов'язати Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в АР Крим вчинити
дії по скасуванню запису в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію прав та їх обтяжень про
арешт нерухомого майна - 1/3 частки
квартири за адресою: АДРЕСА_1,
накладений постановою Підрозділу
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в АРК від
03.12.2007 року та знятий постановою
Підрозділу примусового виконання
рішень Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в АРК про
зняття арешту з майна боржника від
14.04.2009 року.

3. Зобов'язати Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в АР Крим зняти
арешт з 1/3 частки квартири АДРЕСА_1,
накладений постановою про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 30.05.2008 року серії АВ
№240413.

4. Зобов'язати Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в АР Крим вчинити
дії на скасування в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію прав та їх обтяжень запису
про арешт нерухомого майна - 1/3 частки
квартири за адресою: АДРЕСА_1,
накладений постановою від 30.05.2008 року
серії АВ №240413.

5. В частині позовних вимог до Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
України в АР Крим відмовити.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя Кушнова А.О.