Справа № 9101/186035/2012
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2013 р. справа №
2а-4383/10/0812 Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів: головуючого
судді Богданенка І.Ю.

суддів: Уханенка
С.А. Дадим Ю.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя

на постанову Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2010 року

у справі № 2а-7071/10/0812

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України
в Комунарському районі м. Запоріжжя

про зобов'язання вчинити дії, стягнення
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги відповідно до
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2010 року
позовні вимоги ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя
задоволено частково. Зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя
здійснити нарахування та провести
відповідні виплати підвищення до
пенсії ОСОБА_2 відповідно до статті 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» від 18 листопада 2004 року,
виходячи з розміру встановленого
частини 1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2003 року, за
період з 26 травня 2010 року по 27 грудня 2010
року включно, із урахуванням раніше
виплачених сум зазначеного підвищення.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, управління Пенсійного фонду
України в Комунарському районі м.
Запоріжжя подало апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення норм
матеріального права, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову про відмову у
задоволенні вимог позивача.

Апеляційна скарга мотивована не
урегульованістю на законодавчому
рівні механізму виплати підвищення до
пенсії дітям війни та відсутністю
фінансування даного виду видатків.

Заперечень на апеляційну скаргу не
надійшло.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, постанова суду першої
інстанції скасуванню виходячи із
наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
29 жовтня 2010 року ОСОБА_1 звернувся у
Комунарський районний суд м. Запоріжжя
з позовом до управління Пенсійного
фонду України в Комунарському районі м.
Запоріжжя про визнання бездіяльності
протиправною щодо невиплати
щомісячної соціальної допомоги у
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату недоплаченої
суми виплат за період з 09 липня 2007 року
по теперішній час.

Між тим, судом першої інстанції
вирішено позовні вимоги щодо
неналежного позивача, а саме ОСОБА_2,
чим порушено норми процесуального
права.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, матеріалами справи
підтверджено і управлінням Пенсійного
фонду України в Комунарському районі м.
Запоріжжя не заперечується, що ОСОБА_1
має статус «дитини війни» та
відповідно користується правом на
отримання пільг і державної соціальної
підтримки, встановлених Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни» №2195-IV від 18 листопада 2004 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом спору у цій справі є розмір
виплати ОСОБА_1, як «дитині війни»,
підвищення до пенсії, встановленого
статтею 6 Закону №2195-IV від 18 листопада
2004 року.

Основною нормативною базою, якою
регулюється питання соціального
захисту дітей війни, є Конституція
України, Закон України від 18 листопада
2004 року №2195-IV «Про соціальний захист
дітей війни» та інші акти міжнародного
та національного законодавства, якими
передбачено ряд пільг, допомоги та
гарантій особам, на яких поширюється їх
дія, зокрема, визначено розміри виплати
щомісячного підвищення до пенсії.

Проаналізувавши чинне законодавство,
яким регулюються спірні
правовідносини, з урахуванням рішень
Конституційного Суду України від 09
липня 2007 року №6 і від 22 травня 2008 року
№10 щодо визнання неконституційним
положень Законів України Про Держаний
бюджет України на 2007-2008 рік, які
стосуються доплат до пенсії,
відповідно до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», суд
дійшов висновку про пріоритетність
застосування до спірних
правовідносинах положень Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» №2195-IV від 18 листопада 2004 року.

Розмір мінімальної пенсії за віком
необхідно обраховувати відповідно до
частини 1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування», оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

Застосування відповідачем положень
постанови Кабінету Міністрів України
№ 530 від 28 травня 2008 року щодо
визначення розміру підвищення пенсії є
безпідставним, оскільки розмір
підвищення пенсії визначений Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни», який має вищу юридичну силу, ніж
постанова Кабінету Міністрів України.

Пункт 2 частини 1 статті 161 Кодексу
адміністративного судочинства України
зобов'язує суд під час прийняття
постанови вирішувати чи є інші
фактичні дані, які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження. До таких обставин
відноситься пропущення строку
звернення до суду, що відповідно до
принципу офіційного з'ясування
обставин у справі суд повинен
визначити і перевірити (пункт 4 частини
першої статті 7, частина четверта
статті 11, частина п'ята статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Відповідно до статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 29
жовтня 2010 року (а.с.2) та не подав
клопотання про поновлення пропущеного
строку звернення до суду з наведенням
поважних причин для поновлення такого
строку.

Суд апеляційної інстанції дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення вимог ОСОБА_1 в частині
захисту його прав в межах визначеного
Кодексу адміністративного судочинства
України шестимісячного строку
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, тобто за період
починаючи з 29 квітня 2010 року по 29 жовтня
2010 року, період поза межами
шестимісячного строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України, а саме з 09 липня 2007
року по 28 квітня 2010 року включно -
залишаються без розгляду.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити
частково, рішення суду першої
інстанції - скасувати та прийняти нову
постанову.

Керуючись статтею 197, частиною 1 статті
198, пунктом 4 частини 1 статті 202,
статтями 205, 207 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя -
задовольнити частково.

Постанову Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2010 року -
скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя щодо
нездійснення перерахунку та виплати
ОСОБА_1 у повному обсязі підвищення
пенсії згідно з Законом України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 29 квітня 2010 року по 29 жовтня 2010
року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Комунарському районі м.
Запоріжжя здійснити перерахунок та
виплатити ОСОБА_1 підвищення пенсії
згідно статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», з
урахуванням вимог частини 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 29 квітня 2010
року по 29 жовтня 2010 року в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
з урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період.

Позовні вимоги за період з 09 липня 2007
року по 28 квітня 2010 року - залишити без
розгляду.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим