Справа № 2-а-10757/08/2170
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2013-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2013 р.Справа № 2-а-10757/08/2170

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Бездрабко О.І.

Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Домусчі С.Д.

суддів: Кравця
О.О., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Ампір» на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 02 червня 2011
року по справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Херсона до
ОСОБА_1, товариства з обмеженою
відповідальності «Ампір» третя особа
УДАІ УМВС України в Херсонській
області про стягнення несплаченого
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування,-

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2008 року управління
Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Херсона
звернулось до Херсонського окружного
адміністративного суду з позовом до
ОСОБА_1, товариства з обмеженою
відповідальності «Ампір» третя особа
УДАІ УМВС України в Херсонській
області про стягнення несплаченого
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування в загальній сумі 2 500 грн.

Постановою від 02 червня 2011 року
Херсонський окружний адміністративний
суд задовольнив адміністративний
позов, стягнув з ТОВ «Ампір» на користь
управління Пенсійного Фонду України в
Суворовському районі м. Херсона 2 500 грн.

Не погоджуючись з постановою суду
ТОВ «Ампір» подало апеляційну скаргу в
якій просить скасувати оскаржену
постанову та ухвалити нову, якою
повністю відмовити у задоволенні
адміністративного позову.

Вимоги апеляційної скарги
апелянт обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального права, внаслідок того, що
при продажу товариством автомобіля
ОСОБА_1 був сплачений збір обов'язкове
державне пенсійне страхування, що
підтверджено відповідним платіжним
документом, за наявності якого третя
особа провела реєстрацію права
власності на транспортний засіб за
ОСОБА_1.

Управління Пенсійного фонду
України в Суворовському районі м.
Херсона, ОСОБА_1, УДАІ УМВС України в
Херсонській області письмових
заперечень на апеляційну скаргу не
надали.

Ухвалюючи постанову про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
встановив, що згідно довідки-рахунку
від 17 січня 2007 р. ОСОБА_1 придбала у ТОВ
«Ампір» легковий автомобіль Peugeot (а.с.
30).

Комісією у складі представників
органів Пенсійного Фонду України в
Херсонській області проведено
позапланову перевірку щодо
перерахування збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
операцій при відчужені нових легкових
автомобілів за період з 01 січня 2007 року
по 31 березня 2008 року, результати якої
відображені в акті № 20 від 09 червня 2008
року.

Перевіркою встановлено, що за
результатами перевірки реєстраційних
справ нових легкових автомобілів,
реєстрів МВ РЕР м. Херсона УДАІ по
реєстрації транспортних засобів та
виписок Головного управління
Державного казначейства України у
Херсонській області щодо фактичного
надходження коштів від операцій по
відчуженню легкових автомобілів за
вказаний період, по певним справам
виявлені розбіжності між сумами збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій при відчужені
нових легкових автомобілів,
зазначеними у квитанціях платників,
які знаходяться у реєстраційних
справах МВ РЕР м. Херсона УДАІ, та
фактичними сумами цього збору, що
надійшли на рахунок УПФУ.

Дані по виявленим розбіжностям
наведені у додатку №2 до акту
перевірки, відповідно до якого дата
перерахування коштів - 17 січня 2007 року;
підлягало сплаті та наявна квитанція
на дану суму - 2 750 грн.; ПІБ покупця -
ОСОБА_1; № платіжного доручення - 23804/з629;
назва банківської установи - ХФ АКБ
"Правексбанк"; фактична дата
надходження коштів - 18 січня 2007 року;
фактично надійшло збору - 250 грн.;
розбіжність між сумою, що підлягала
сплаті, та сумою, яка фактично надійшла
- 2 500 грн.

Вказані у додатку № 2 розмір збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, який підлягав сплаті з
операції по реалізації ОСОБА_1
легкового автомобіля, яка не поступила
до УПФУ, оспорюється сторонами. Суду
надано копію квитанції № 23804/з629 від 17
січня 2007 р., що підтверджують сплату
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування в повному розмірі.

Таким чином, суд першої інстанції
встановив доведеність факту, що з
операції купівлі-продажу легкового
автомобіля Peugeot, яка проведена між
ОСОБА_1 та ТОВ «Ампір», збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування фактично був сплачений в
сумі 2 750 грн.

Оскільки Закон України «Про збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» обов'язок по сплаті збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування при відчуженні легкових
автомобілів покладає саме на продавця
автомобіля, який здійснює таке
відчуження, суд першої інстанції
встановив, що відповідальною особою за
несплату збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування з операції по
реалізації ОСОБА_1 легкового
автомобіля є продавець цього
автомобіля, тобто ТОВ «Ампір», а тому
пред'явлення даного позову до ОСОБА_1 є
безпідставним.

Суд першої інстанції встановив, що
об'єктом оподаткування для платників
збору, є вартість легкового автомобіля,
але перевіркою встановлено, що
зазначена в квитанції сума не
відповідає сумі, яка фактично надійшла
до УПФУ.

Згідно наданої банком заяви на переказ
готівки № 23804/з629 від 17 січня 2007 через
банк від імені ОСОБА_1 була проведена
оплата збору до пенсійного Фонду в сумі
2750 грн. Докази того, що дана сума не
надійшла до УПФУ, а виникла внаслідок
невиконання банком свого обов'язку по
повному перерахуванню вказаного збору
до Пенсійного фонду - відсутні.

Оскільки відсутні докази виконання ТОВ
«Ампір» свого обов'язку по сплаті збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операції по реалізації
ОСОБА_1, легкового автомобіля в сумі 2 750
грн. суд першої інстанції встановив, що
цю суму несплаченого збору в розмірі 2
750 грн. необхідно стягнути з ТОВ
«Ампір».

Суд першої інстанції встановив, що
придбаний ОСОБА_1 у ТОВ «Ампір»
автомобіль Peugeot був зареєстрований в
органах Державтоінспекції.
Документами, які підтверджують факт
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), але діюча в Україні система
державної реєстрації транспортних
засобів дозволяє проводити
реєстраційні дії на підставі наданих
платіжних документів встановленої
форми, посвідчених банківськими
установами, про сплату податків і
зборів без встановлення самого факту
надходження цих коштів до відповідних
бюджетів та фондів. Перевірка
підрозділами Державтоінспекції під
час реєстрації транспортних засобів
платіжних документів на їх
справжність, а також встановлення
факту надходження податків та зборів
до відповідних бюджетів та фондів,
законодавством не передбачена, у
зв'язку з чим суд першої інстанції
встановив, що реєстрація за ОСОБА_1
автомобіля Peugeot могла бути проведена на
підставі платіжного документа про
сплату збору до УПФУ без підтвердження
самого факту надходження цього збору
до УПФУ.

Оскільки сума в квитанції ПАТ КБ
"Правекс-Банк" про сплату збору до
пенсійного фонду, яка знаходиться в
реєстраційній справі на придбаний
ОСОБА_1 автомобіль, не відповідає сумі в
наданій банком заяві на переказ
готівки №2381/з459 від 17 січня 2007 р., яка
фактично поступила до УПФУ, суд першої
інстанції встановив, що реєстрація за
ОСОБА_1 вказаного автомобіля була
проведена на підставі платіжного
документа про сплату збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, що не відповідає
дійсності, тобто є підробленим.

Також суд першої інстанції встановив,
що даний факт є предметом
розслідування в кримінальній справі
№2500038-08, згідно наданого суду листа
слідчого управління УМВС України в
Херсонській області від 08 травня 2009
року № 8/5578 та від 06 травня 2010 року №
8/4437, але винні в підробці платіжних
документів на час розгляду справи
слідчими органами не виявлені, у
зв'язку з чим факт державної реєстрації
за ОСОБА_1 придбаного у ТОВ «Ампір»
автомобіля Peugeot не може бути
беззаперечним доказом виконання ТОВ
«Ампір» свого обов'язку по сплаті збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Сторони, належним чином повідомлені
про час та місце апеляційного розгляду
справи, у судове засідання не з'явились,
у зв'язку з чим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст.
197 КАС України справа розглянута в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга може бути
задоволена.

Судом першої інстанції у справі
з'ясовано, що комісією у складі
представників органів Пенсійного
фонду України в Херсонській області
проведено позапланову перевірку щодо
перерахування збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
операцій при відчужені нових легкових
автомобілів за період з 01 січня 2007 року
по 31 березня 2008 року, результати якої
відображені в акті № 20 від 09.06.2008 року.

З акту перевірки вбачається, що за
результатами перевірки реєстраційних
справ нових легкових автомобілів,
реєстрів МВ РЕР м. Херсона УДАІ по
реєстрації транспортних засобів та
виписок Головного управління
Державного казначейства України у
Херсонській області щодо фактичного
надходження коштів від операцій по
відчуженню легкових автомобілів за
вказаний період, виявлені розбіжності
між сумами збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
операцій при відчужені нових легкових
автомобілів, зазначеними у квитанціях
платників, які знаходяться у
реєстраційних справах МВ РЕР м. Херсона
УДАІ, та фактичними сумами цього збору,
що надійшли на рахунок УПФУ.

З додатку № 2 до акту перевірки
вбачається розбіжність між сумою, що
підлягала сплаті, та сумою, яка
фактично не надійшла до пенсійного
органу. В реєстраційних справах МВ РЕР
м. Херсона УДАІ є в наявності квитанції
про сплату власниками автомобілів
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування в повному обсязі, у тому
числі і квитанція про сплату ОСОБА_1 17
січня 2007 року зазначеного збору в сумі
2750 грн., проте фактично до позивача
надійшло збору 250 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
належним відповідачем у справах даної
категорії є продавець легкових
автомобілів, оскільки, на його думку,
обов'язок по сплаті збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій відчуження
легкових автомобілів покладено на
продавця, а саме на ТОВ «Ампір».

Апеляційний суд вважає такий висновок
правильним, проте зазначає наступне.

Відповідно до частини 4 статті 9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

У роз'ясненні Пленуму Верховного Суду
України, яке міститься в постанові від 1
листопада 1996 року № 9 (пункт 5)
зазначено, що судам необхідно виходити
з того, що нормативно-правові акти
будь-якого державного чи іншого органу
(акти Президента України, постанови
Верховної Ради України, постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів
України, нормативно-правові акти
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим чи рішення Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, акти
органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств і
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій
тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону. Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

Пунктом 7 статті 1 Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування», якою визначено виключний
перелік осіб - платників збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, передбачено, що
платниками збору є юридичні та фізичні
особи при відчуженні легкових
автомобілів, крім легкових
автомобілів, якими забезпечуються
інваліди, та тих автомобілів, які
переходять у власність спадкоємцям за
законом.

Натомість, відповідно до пункту 12
Порядку сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
окремих видів господарських операцій,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 03.11.1998 року №1740,
платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
операцій з відчуження легкових
автомобілів є підприємства, установи
та організації всіх форм власності, а
також фізичні особи, які набувають
право власності на легкові автомобілі
шляхом купівлі легкових автомобілів, у
тому числі у виробників або
торгівельних організацій (крім
випадків забезпечення автомобілями
інвалідів згідно із законодавством).

Суд першої інстанції звернув належну
увагу на зазначену суперечність між
законом і підзаконним актом, які
по-різному врегульовують одне й те саме
питання, та зробив правильний висновок,
що відповідно до Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування», який має вищу юридичну
силу, ніж підзаконний нормативний акт,
платником збору є та особа, яка
відчужує легковий автомобіль, в даному
випадку, ТОВ «Ампір».

Разом з цим, поза увагою суду першої
інстанції залишилась та обставина, що в
матеріалах реєстраційної справи є в
наявності копія квитанції про сплату
ОСОБА_1 2 750 грн. збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування, що
становить 3% від вартості автомобіля,
придбаного за договором, укладеним між
ТОВ «Ампір» та ОСОБА_1 тобто фактично
зазначений збір до Пенсійного фонду
сплачено, хоча і не належною особою.

В матеріалах справи відсутні докази
несплати ОСОБА_1 грошових коштів,
відомості про те, що квитанція є
підробленою пенсійним органом як в
суді першої інстанції так і при
апеляційному оскаржені, не надані.

Сплата збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування в розмірі 3% від
об'єкта оподаткування, визначеного п.6
ст. 2 Закону України «Про збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», однією зі сторін
договору купівлі-продажу, унеможливлює
стягнення цієї ж суми з другої сторони,
оскільки це призведе до подвійного
оподаткування.

Аналогічна правова позиція викладена й
в ухвалах Вищого адміністративного
суду України від 06 серпня 2013 р. по
справі №К/800/21577/13 (№ в ЄДРСР 32897591), від 20
червня 2013 р. по справі № К/9991/6131/12 (№ в
ЄДРСР 32300427) від 03 жовтня 2013 р. по справі
№ К/9991/22147/12 (№ в ЄДРСР 33969849) від 02 жовтня
2013 р. по справі № К/9991/21069/12 (№ в ЄДРСР
33886269)

Враховуючи викладене, апеляційний суд
дійшов висновку, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення спору, у
зв'язку з чим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202
КАС України, апеляційна скарга має бути
задоволена, оскаржена постанова -
скасована та ухвалена нова про відмову
у задоволенні адміністративного
позову.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 195, п. 2 ч. 1 ст. 197, п. 3
ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ст.ст. 207, 212, ч. 5 ст.
254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Ампір»
задовольнити.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 02 червня 2011
року скасувати та ухвалити нову
постанову.

У задоволені адміністративного позову
управління Пенсійного фонду України в
місті Херсоні - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя
С.Д Домусчі

суддя
О.О.Кравець

суддя
Л.П. Шеметенко