Справа № 2а-9212/10/1570
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2013-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" грудня 2013 р. м. Київ
К/9991/64027/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

при секретарі судового засідання:
Мосійчук І.М.,

розглянувши касаційну скаргу
Дочірнього підприємства "СКД"

на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 08.09.2011 року

по справі № 2а-9212/10/1570

за позовом Дочірнього підприємства
"СКД"

до Державної податкової інспекції у
Малиновському районі міста Одеси

за участю Прокуратури Малиновського
району міста Одеси

про скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "СКД" звернулось
до суду із позовом до Державної
податкової інспекції у Малиновському
районі міста Одеси за участю
Прокуратури Малиновського району
міста Одеси про скасування податкових
повідомлень-рішень від 01.09.2010 року
№008732301/0 та №/0.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 16.05.2011 року
позов задоволено частково; скасовано
податкове повідомлення-рішення від
01.09.2010 року №008732301/0 на суму 575741 гривень
штрафних санкцій та № /0 на суму
698241 гривень штрафних санкцій. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 08.09.2011 року
скасовано постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
16.05.2011 року та прийнято нове рішення про
відмову у задоволенні позову з мотивів
безпідставності заявлених вимог.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить рішення окружного та
апеляційного адміністративних судів
скасувати та прийняти нове рішення про
задоволення позову у повному обсязі. В
обґрунтування касаційної скарги
скаржник посилається на порушення
судами норм матеріального права та
прийняття судових рішень без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судом першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
позапланової виїзної перевірки
позивача щодо дотримання ним норм
діючого законодавства за період з 1
квітня 2008 року по 31 березня 2010 року,
встановлено порушення п.п. 11.3.1 п. 11.3
ст.11, п.п. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 Закону України від
28.12.1994 року № 334/94-ВР "Про оподаткування
прибутку підприємств" та п.п. 7.2.1 п. 7.2,
п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7, п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону
України від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР "Про
податок на додану вартість", внаслідок
чого, на думку податкового органу,
позивачем у перевіряємому періоді було
занижено податок на прибуток на
загальну суму 1396482 гривень та ПДВ на
загальну суму 1151482 гривень.

В результаті були прийняті спірні
податкові повідомлення-рішення від
01.09.2010 року:

- № /0 про визначення податкового
зобов'язання з ПДВ на загальну суму 2302964
грн. (у тому числі основний платіж 1151482
грн. та штрафні санкції 1151482 грн.)

- № /0 про визначення податкового
зобов'язання з податку на прибуток на
загальну суму 2792964 грн. (у тому числі
основний платіж 1396482 грн. та штрафні
санкції 1396482 грн.).

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, виходив з часткової
обґрунтованості позовних вимог ДП
"СКД".

У той же час, скасовуючи постанову суду
першої інстанції та відмовляючи у
задоволенні позовних вимог,
апеляційний суд зазначив, що позивачем
не доведено відповідними доказами
відсутність факту порушення ним вимог
чинного податкового законодавства,
виявлених контролюючим органом під час
перевірки у межах спірних
правовідносин.

Разом з тим, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
звертає увагу на те, що вказані
висновки судів не можна вважати такими,
що зроблені на підставі повно та
всебічно досліджених встановлених
фактичних обставин справи.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У зв'язку із наведеними процесуальними
приписами суди повинні неухильно
додержуватись вимог про законність і
обґрунтованість рішення у справі.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги
адміністративного судочинства вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а також правильно
тлумачити ці норми.

Ухвалене у справі рішення має бути
гранично повним, ясним, чітким,
викладеним у послідовності і
обов'язково містити вступну, описову,
мотивувальну та резолютивну частини.

У мотивувальній частині рішення,
зокрема, слід наводити дані про
встановлені судом обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну оцінку
та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог. Встановлюючи наявність
або відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Висновки судів про те, що позивачем не
було надано до перевірки відповідних
договорів про надання поворотної
фінансової допомоги та щодо відмови у
наданні пояснень з приводу даних
обставин, засновані на припущеннях,
оскільки судами не надано оцінки
доводам позивача та відповідним
первинним документам щодо проведення
перевірки без урахування та
дослідження всіх обставин, які мали
місце при здійсненні господарських
операцій між позивачем та ТОВ "ПЕКА".
При цьому вказані висновки зроблені
судами без урахуванням вимог ч.2 ст.71
КАС України, якою саме на відповідача
покладено обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності в адміністративних
справах у разі, якщо відповідач
заперечує проти позову

У той же час, надаючи оцінку
правомірності дій позивача, судам
необхідно дослідити правовий механізм
регулювання спірних правовідносин з
відповідним розмежуванням висновків
щодо передумов та наслідків
господарських операцій, з урахуванням
необхідності встановлення власне
сутності юридичних фактів у їх
сукупності, що складають зміст
досліджуваних правовідносин у даній
справі.

Разом з тим, судами не були
враховані приписи частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного
судочинства України щодо здійснення
розгляду і вирішення справ в
адміністративних судах на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості. Відповідно, частинами 4
та 5 цієї статті на суд покладається
обов'язок вживати передбачені законом
заходи, необхідні для з'ясування всіх
обставин у справі, у тому числі щодо
виявлення та витребування доказів з
власної ініціативи; зобов'язує суд
запропонувати особам, які беруть
участь у справі, подати докази або з
власної ініціативи витребувати докази,
яких, на думку суду, не вистачає.

Під час розгляду даної справи судам
необхідно забезпечити рівні права
учасників процесу у наданні ними
доказів для всебічного, повного
дослідження та вивчення усіх обставин
справи, необхідних для прийняття
законного та обґрунтованого судового
рішення.

Так, в процесі розгляду даної справи
судами не було досліджено первинні
документи, що підтверджують
достовірність та повноту даних,
викладених безпосередньо в акті
перевірки, на підставі висновків якого
були прийняті спірні податкові
повідомлення-рішення.

У той же час судами не було витребувано
та досліджено належних доказів, як то
відповідних документів
бухгалтерського, складського обліку,
інших первинних документів та пояснень
відповідальних осіб, з метою
підтвердження, або спростування
доводів позивача щодо періоду та
обсягу вчинення останнім порушень норм
чинного податкового законодавства у
межах спірних правовідносин. Вказане,
на думку судової колегії Вищого
адміністративного суду України,
унеможливлює визнання прийнятих
судових рішень законними та
обґрунтованими у відповідності до
припису статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

При цьому, слід зазначити, що для
достовірного та повного встановлення
обставин, що мають важливе значення для
правильного вирішення справи по суті, з
урахуванням специфіки спірних
правовідносин та обсягів розрахунків у
процесі встановлення фактичних
обставин справи, необхідні спеціальні
знання, проте судами не було розглянуте
питання про доцільність призначення
відповідної експертизи.

Таким чином, суди обох інстанцій дали
передчасну юридичну оцінку
встановленим фактичним обставинам
справи, а тому ухвалені ними судові
рішення не можна вважати законними та
обґрунтованими.

Відповідно до п. 2 ст. 227 КАС України,
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
судові рішення у справі підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції. Під
час нового розгляду справи необхідно
врахувати викладене, всебічно і повно
з'ясувати і перевірити всі фактичні
обставини справи, об'єктивно оцінити
докази, що мають юридичне значення для
її розгляду і вирішення спору по суті, і
в залежності від встановленого,
правильно визначити норми
матеріального права, що підлягають
застосуванню до спірних правовідносин,
та прийняти обґрунтоване і законне
судове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дочірнього
підприємства "СКД" задовольнити
частково.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 08.09.2011 року
та постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 16.05.2011 року
по справі № 2а-9212/10/1570
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до вимог ч. 6 ст. 254 КАС
України та оскарженню не підлягає.

Головуючий (підпис)Голубєва Г.К.Судді
(підпис)Карась О.В. (підпис)Рибченко А.О.

Ухвала складена у повному обсязі
20.12.2013р.