Справа № 825/4684/13-а
Суддя: Смірнова О.Є.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 січня 2014 р.
Чернігів Справа № 825/4684/13-а

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді
Смірнової О.Є.,

за участю секретаря
Прокіної А.С.,

представника позивача
Куліша Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
адміністративним позовом Державної
податкової інспекції у Ріпкинському
районі Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
стягнення штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

20.10.2010 позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
штрафних санкцій в розмірі 1942,20 грн. за
порушення порядку здійснення
розрахунків із застосуванням
реєстраторів розрахункових операцій,
невідповідність сум готівкових коштів
на місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті
реєстратора розрахункових операцій та
за порушення законодавства про
патентування.

В судовому засіданні 10.01.2014 представник
позивача позов підтримав в повному
обсязі та просив задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений в
установленому законом порядку, через
канцелярію суду надав заяву про
розгляд справи без його участі за
наявними у справі доказами.

Судом встановлено, що посадовими
особами ДПІ у Ріпкинському районі
Чернігівської області проведено
перевірку магазину, що належить
відповідачу, щодо контролю за
здійсненням розрахункових операцій у
сфері готівкового та безготівкового
обігу суб'єктами підприємницької
діяльності, за результатами якої
складено акт № 2517/00035/23-204//444 від
31.07.2007.

В акті перевірки № 2517/00035/23-204//444
від 31.07.2007 зафіксовано порушення
відповідачем п. 9, п. 13 ст. 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» та ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст.
7 Закону України «Про патентування
деяких видів підприємницької
діяльності».

На підставі зазначеного акта перевірки
позивачем прийнято рішення № /0
від 08.08.2007, яким до відповідача
застосовано суму штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 80,00 грн. за порушення
вимог Закону України «Про патентування
деяких видів підприємницької
діяльності», та № /0 від 08.08.2007,
яким до відповідача застосовано суму
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі
1862,20 грн. за порушення вимог Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

Не погодившись з вказаними рішеннями
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій, ФОП ОСОБА_2 оскаржила їх в
судовому порядку.

Постановою господарського суду
Чернігівської області від 04.06.2008 у
справі № 6/359а/53а/46а, яка залишена без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.06.2010, в
позові відмовлено повністю (а.с. 14-20).

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч. 1 ст. 58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

Як випливає з рішення Конституційного
Суду України від 09.02.1999 № 1/99-рп, ч. 1 ст. 58
Конституції України щодо дії
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Відповідно зміст суб'єктивного права
особи, у тому числі права особи на
звернення до суду, слід визначати із
застосуванням законодавства, яке діяло
на момент виникнення відповідного
права.

Водночас неприпустимість зворотної
дії нормативно-правового акта полягає
в тому, що запроваджені ним нові норми
не можуть застосовуватися до
правовідносин, які існували до
набрання ним чинності. Отже, приписи
нового нормативно-правового акта не
можуть змінити обсяг прав, який було
встановлено попередніми
нормативно-правовими актами.

З огляду на викладене, тривалість та
правила обчислення строку звернення
особи до суду визначаються за тими
правилами, які були чинними на момент
початку перебігу відповідного строку.

Штрафні (фінансові) санкції, право
застосовувати які надано органам
державної податкової служби,
передбачено законами «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 06.07.1995 № 265/95 (зі змінами та
доповненнями), «Про патентування
деяких видів підприємницької
діяльності» від 23.03.1996 № 98/96 (зі змінами
та доповненнями).

Преамбулою Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181
(чинного на момент виникнення спірних
правовідносин) передбачено, що цей
Закон є спеціальним законом з питань
оподаткування, який встановлює порядок
погашення зобов'язань юридичних або
фізичних осіб перед бюджетами та
державними цільовими фондами з
податків і зборів (обов'язкових
платежів), включаючи збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування та внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, нарахування і
сплату пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків
контролюючими органами, у тому числі за
порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, та
визначає процедуру оскарження дій
органів стягнення.

При цьому відповідно до п. 1.4 та 1.5 ст. 1
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» штрафна санкція (штраф) - плата
у фіксованій сумі або у вигляді
відсотків від суми податкового
зобов'язання (без урахування пені та
штрафних санкцій), яка справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним правил оподаткування,
визначених відповідними законами; пеня
- плата у вигляді процентів,
нарахованих на суму податкового боргу
(без урахування пені), що справляється з
платника податків у зв'язку з
несвоєчасним погашенням податкового
зобов'язання.

Отже, процедури узгодження податкових
зобов'язань, прийняття та оскарження
податкових повідомлень, стягнення
податкового боргу тощо, передбачені
Законом України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», не застосовуються до
фінансових санкцій, передбачених
Законом України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» та Законом
України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності», оскільки
вказані штрафи не відносяться до
податкового зобов'язання в розумінні
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

Пунктом 4 ст. 17 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (в редакції, чинній на момент
винесення рішення) встановлено, що за
порушення вимог цього Закону до
суб'єктів підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції
за товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України
застосовуються фінансові санкції в
розмірі двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян - у разі
невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку або його
незберігання в книзі обліку
розрахункових операцій (п. 9 ст. 3
Закону).

Згідно ст. 22 цього Закону (в редакції,
чинній на момент винесення рішення) у
разі невідповідності суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, яка зазначена в денному
звіті, а у випадку використання
розрахункової книжки - загальній сумі
продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня, до
суб'єктів підприємницької діяльності
застосовується фінансова санкція у
п'ятикратному розмірі суми, на яку
виявлено невідповідність (п. 13 ст. 3
Закону).

Згідно із ст. 25 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (в редакції, чинній на момент
винесення рішення) суми фінансових
санкцій, які визначені статтями 17 - 24
цього Закону, підлягають перерахуванню
суб'єктами господарювання до
Державного бюджету України в
десятиденний термін з дня прийняття
органами державної податкової служби
рішення про застосування таких
фінансових санкцій.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 8 Закону
України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності» (в
редакції, чинній на момент винесення
рішення) суб'єкти підприємницької
діяльності, що здійснюють торговельну
діяльність, операції з торгівлі
готівковими валютними цінностями,
операції з надання послуг у сфері
грального бізнесу та побутових послуг,
у разі порушення вимог цього Закону
несуть таку відповідальність: за
порушення порядку використання
торгового патенту, передбаченого
частиною першою статті 7 цього Закону,
сплачують штраф у розмірі вартості
торгового патенту за один календарний
місяць.

Частиною 3 вказаної статті встановлено,
що штрафи, передбачені цією статтею,
підлягають сплаті порушником у
п'ятиденний термін відповідно до
законодавства.

Судом встановлено, що рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій № /0 від 08.08.2007 та № /0
від 08.08.2007 отримані відповідачем
особисто 14.08.2007, про що свідчить
відмітка про вручення на зворотньому
повідомленні (а.с. 11-зворотній бік).

Тобто, відповідач повинен був
самостійно сплатити штрафні санкції за
рішенням від 08.08.2007 № /0 - 19.08.2007, а
за рішенням від 08.08.2007 № /0 - 25.08.2007.

Тому, саме з 19.08.2007 розпочинається
перебіг річного строку звернення
податкового органу з позовом до суду
про стягнення штрафних (фінансових)
санкцій на підставі рішення № /0
від 08.08.2007 та з 25.08.2007 розпочинається
перебіг річного строку звернення
податкового органу з позовом до суду
про стягнення штрафних (фінансових)
санкцій на підставі рішення № /0
від 08.08.2007.

Позовну заяву надіслано до суду 20.10.2010,
про що свідчить відбиток штампу на
конверті, а, отже, позивачем пропущено
річний строк звернення до
адміністративного суду.

Згідно із ч. 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(в редакції, чинній на момент
виникнення права на звернення ДПІ у
Ріпкинському районі Чернігівської
області з позовом до суду) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Суд зазначає, що оскарження ФОП ОСОБА_2
в судовому порядку рішень № /0 від
08.08.2007 та № /0 від 08.08.2007 про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій є реалізацією права суб'єкта
господарювання та, відповідно, не може
впливати на перебіг строку звернення
податкового органу до суду з позовом
про стягнення штрафних (фінансових)
санкцій, застосованих вказаними
рішеннями.

Відповідно до ч. 2 ст. 102 Кодексу
адміністративного судочинства України
пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений за
клопотанням особи, яка бере участь у
справі.

Позивач не подав клопотання про
поновлення пропущеного строку.

За правилами ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
(в редакції, чинній на момент подання
позову) адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про залишення
позову ДПІ у Ріпкинському районі без
розгляду.

Керуючись ст. ст. 99,100,155 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Державної
податкової інспекції у Ріпкинському
районі Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
стягнення штрафних санкцій залишити
без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом п'яти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
О.Є. Смірнова