Справа № 2-а-1507/11/1412
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2013-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2013 р.Справа № 2-а-1507/11/1412

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1
інстанції: Андрощук Віктор Васильович

Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Димерлія О.О.

судді -Єщенка О.В.

судді -Зуєвої Л.Є.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м.Миколаєва на
постанову Заводського районного суду
м.Миколаєва від 14 березня 2011 року по
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Заводському районі
м.Миколаєва про стягнення недоплаченої
щомісячної державної соціальної
допомоги "дітям війни",

ВСТАНОВИВ:

Постановою Заводського районного суду
м.Миколаєва від 14 березня 2011 року
позовні вимоги позивача задоволено
частково. Визнано неправомірною
бездіяльність відповідача; зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м.Миколаєва
здійснити перерахунок та виплату
позивачу підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", за період часу з
22.05.08 р. по 31.12.08 р. включно, а також з 01.01.09
р. по 31.12.10 р. з урахуванням виплачених
сум.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просить скасувати
оскаржуване судове рішення та прийняти
нову постанову про відмову у
задоволенні позову.

Перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, суд вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, однак постанову суду слід
змінити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є
пенсіонером та має статус дитини війни,
що підтверджується відповідним
посвідченням.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», в
редакції від 19.12.2006р., дітям війни
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 30% мінімальної
пенсії за віком.

У 2010 році зміни до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» не
вносились та її дія не зупинялась, тому
нарахування та виплата дітям війни
підвищення до пенсії або щомісячного
грошового довічного утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії, повинні
здійснюватися відповідно до норм
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

Відповідно до ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відсутність бюджетного фінансування
передбачених Законом України «Про
соціальний захист дітей війни» доплат
до пенсії не може бути причиною
невиконання покладених на УПФУ
зобов'язань, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується, на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Апеляційний суд вважає, що положення ч.3
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», згідно якого мінімальний
розмір пенсії за віком, встановлений
абзацом першим частини першої цієї
статті, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, не
може бути підставою для відмови в
реалізації позивачем конституційної
гарантії та права на отримання
щомісячного підвищення пенсії
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, як це встановлено ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», оскільки чинним законодавством
іншого визначення розміру мінімальної
пенсії за віком не передбачено.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції при
прийнятті постанови правильно по суті
вирішено справу, але із помилковим
застосуванням норм процесуального
права, у зв'язку з чим, відповідно до п.1
ч.1 ст.201 КАС України, рішення суду
першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198 ч.1 п.2, 201
ч.1 п.1, 207, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м.Миколаєва залишити без
задоволення.

Постанову Заводського районного суду
м.Миколаєва від 14 березня 2011 року
змінити.

Викласти резолютивну частину
вищевказаної постанови у редакції:

"Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м.Миколаєва щодо
нарахування та виплати на користь
позивача підвищення до пенсії як
дитині війни.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Заводському районі
м.Миколаєва здійснити перерахунок та
виплату на користь ОСОБА_1 підвищення
до пенсії в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", за період часу з 09.08.10 р. по
31.12.10 р. з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині позов залишити без
задоволення".

Постанова апеляційного суду є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий судя

Судді