Справа № 804/14264/13-а
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2013-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСтепаненко В.В. при
секретаріНовченко Є.Ю. за участю:
представника позивача Коваль І.О.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Екс-Тіара» до Криворізької південної
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання неправомірним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Екс-Тіара»
звернулось до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Криворізької південної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання неправомірним та скасування
податкового повідомлення-рішення
В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що позивач не погоджується з
висновками, викладеними в акті, вважає,
що пода ткове повідомлення-рішення,
винесене за результатами перевірки,
суперечить діючому пода тковому
законодавству та підлягає скасуванню з
підстав, викладених у позовній заяві та
У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити у повному
Відповідач позов не визнав, надав до
суду письмові заперечення, зазначивши,
що висновки про вчинені позивачем
порушення, зроблені в акті перевірки,
відповідають фактичним обставинам, а
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення винесено
правомірно, в межах повноважень та на
підставі законодавства України, у
зв'язку з чим просив відмовити у
задоволенні позовних вимог. Відповідач
у судове засідання не прибув, про дату,
час та місце судового засідання був
повідомлений належним чином, що
підтверджується матеріалами справи,
заяв та клопотань до суду не надходило.
Заслухавши пояснення сторін,
розглянувши наявні документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
Криворізькою південною об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області проведено
позапланову невиїзну документальну
перевірку товариства з обмеженою
відповідальністю «Екс-Тіара» з питань
достовірності формування податкових
зобов'язань та податкового кредиту з
ПДВ під час фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «Старт-Д» (код
року та з ТОВ «ВК Віконні системи» (код
За результатами проведеної перевірки
складено акт від 10.04.2013 року №482/224/34062515,
висновками якого встановлено
порушення позивачем п.185.1 ст.185, п.п.186.2.1
п.186.2 ст.186, п.198.1, п.198.2 ст.198 Податкового
25.04.2013 року податковим органом винесено
податкове повідомлення-рішення форми
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на суму 102
повідомлення-рішення було оскаржено
позивачем в адміністративному порядку,
проте рішенням про результати розгляду
скарги за вих. №1828/10/10-25 від 15.08.2013 року
Головне управління Міндоходів у
Дніпропетровській області залишило
без змін податкове повідомлення, а
скаргу ТОВ «ЕКС-ТІАРА» - без
Позивач звернувся до Міністерства
доходів і зборів України із скаргою на
вищевказане податкове
повідомлення-рішення, в якій просило
переглянути та скасувати його в
Рішенням Міністерства доходів і зборів
України від 23.09.2013 року за вих.
№11698/6/99-99-10 податкове
повідомлення-рішення № від 25.04.2013
року залишено без змін, а скаргу - без
задоволення.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Пунктом 185.1 статті 185 Податкового
кодексу України встановлено, що
об'єктом оподаткування податку на
додану вартість є операції платників
податку з: а) постачання товарів, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу, у тому числі
операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику
(кредитору), на товари, що передаються
на умовах товарного кредиту, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю; б)
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу; в) ввезення товарів на митну
територію України; г) вивезення товарів
за межі митної території України; е)
постачання послуг з міжнародних
перевезень пасажирів і багажу та
вантажів залізничним, автомобільним,
морським і річковим та авіаційним
транспортом.

Згідно із пунктом 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

З наведених вище норм вбачається, що
складові податкових зобов'язань
формуються платником податків на
підставі відповідних первинних
документів, що складаються під час
здійснення господарських операцій по
придбанню товарів (робіт, послуг).

Аналізуючи приписи статті 201
Податкового кодексу України, суд
зазначає, що податкова накладна,
заповнена особою, що зареєстрована як
платник податку на додану вартість, без
порушень порядку її заповнення та
зареєстрована в Єдиному реєстрі
податкових накладних у встановлені
строки, дає право на включення
зазначених в ній сум податку на додану
вартість до складу податкового
кредиту. Водночас, сама по собі
наявність лише відповідних документів
не дає право на податковий кредит, якщо
судом встановлено, що господарські
операції, зафіксовані в цих документа,
у дійсності не відбувалися.

Так, на момент укладення угод та
вчинення господарських операцій ТОВ
«Старт-Д», ТОВ «Ривс» та ТОВ «ВК Віконні
системи» були зареєстровані як
юридичні особи та як платники податку
на додану вартість, відтак перепон з
приводу укладення, а також виконання
будь-яких господарських договорів з
ними, а надалі і включення до
податкового кредиту витрат по сплаті
податку за такими договорами у
позивача не було.

Судом встановлено, що між ТОВ
«Екс-Тіара» (покупець) та ТОВ «Старт-Д»
(продавець) укладено договір №13 від
27.08.2012 року, умовами якого передбачено,
що продавець відвантажує та передає у
власність покупцю, а покупець приймає
та оплачує товар з умовами даного
договору. Предметом поставки являється
товар, зазначений у специфікаціях та
видаткових накладних, підписаних
постачальником та покупцем.

Згідно пункту 2.3 вказаного договору
купівлі-продажу відвантаження товару,
що є предметом даного договору,
здійснюється автомобільним
транспортом на умовах FCA - склад
продавця м.Кривий Ріг (згідно ІНКОТЕРМС
в редакції 2000 року).

Між ТОВ «Екс-Тіара» (генпідрядник) та
ТОВ «ВК Віконні системи» (субпідрядник)
укладено договір №16С/2011 від 19.09.2011 року,
згідно якого генпідрядник доручає, а
субпідрядник приймає на себе
зобов'язання виконати комплекс робіт
по ремонту приміщень у будівлі
офісного центру, розташованого за
адресою: м.Одеса, вул.Ніжинська, буд.77-79
згідно кошторисної документації, яка
являється невід'ємної частиною цього
договору.

Крім цього, ТОВ «ВК Віконні системи»
(продавець) та ТОВ «Екс-Тіара»
(покупець) укладено договір №19 від
19.09.2011 року, умовами якого передбачено,
що продавець передає у власність, а
покупець приймає та оплачує товар на
умовах, передбачених пунктом 4.1, у
кількості та асортименті згідно
накладних. Пунктом 3.3 вказаного
договору №19 від 19.09.2011 року
передбачено, що доставка товару
продавцем покупцю здійснюється
протягом одного місяця з моменту
надходження заявки від покупця.

Договором №010612_03 від 01.06.2012 року,
укладеним між ТОВ «Ривс» (продавець) та
ТОВ «Екс-Тіара» (покупець), передбачено,
що в порядку та на умовах, визначених
цим договором, продавець
зобов'язується продати (передати у
власність) покупцеві, а покупець
зобов'язується купити (прийняти та
оплатити) товари, кількість, асортимент
і технічні умови яких зазначені у
специфікації або рахунку, що складає
невід'ємну частину цього договору.

Відповідно до п.3.1 договору
купівлі-продажу продавець
зобов'язується поставити покупцеві
товар за цим договором у термін не
пізніше, ніж 14 календарних днів після
внесення попередньої оплати.

Укладені договори мають всі
обов'язкові реквізити, юридичні адреси
сторін, скріплені печатками та
підписами.

На виконання умов вищевказаних
договорів оформлено акт
приймання-здачі виконаних робіт,
накладні та податкові накладні.
Розрахунки між підприємствами
здійснювались в безготівковій формі,
що підтверджується виписками банку.
Суми податку на додану вартість за
податковими накладними включено до
податкового кредиту товариства з
обмеженою відповідальністю
«Екс-Тіара» та відображено у реєстрі
отриманих податкових накладних.

Акт перевірки не містить обставин про
встановлення будь-яких недоліків
вказаних первинних бухгалтерських
документів позивача.

Криворізькою південною об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області в акті від
10.04.2013 року №482/224/34062515 зазначено, що ТОВ
«Екс-Тіара» не надало до перевірки
товарно-транспортні накладні щодо
підтвердження фактичного переміщення
товару до договорів купівлі-продажу,
укладених позивачем з ТОВ «Старт-Д»,
ТОВ «Ривс» та ТОВ «ВК Віконні системи».

Відповідно до розділу 1 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні затверджених
Наказом Міністерства транспорту
України №363 від 14.10.1997 року,
товарно-транспортна документація -
комплект юридичних документів, на
підставі яких здійснюють облік,
приймання, передавання, перевезення,
здавання вантажу та взаємні розрахунки
між учасниками транспортного процессу;
товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Разом з тим, вказані правила перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні не встановлюють правил
податкового обліку валових витрат
платників податку, а лише встановлюють
права, обов'язки та відповідальність
власників автомобільного транспорту
(перевізників). При цьому, документи,
обумовлені вказаними правилами,
зокрема, товарно-транспортна накладна
та подорожній лист, не є документами
первинного бухгалтерського обліку, що
підтверджують обставини придбання та
продажу товарно-матеріальних
цінностей.

Судом встановлено, що товар згідно
договорів №19 від 19.09.2011 року та №13 від
27.08.2012 року позивач забирав власним
транспортом, що підтверджується
подорожніми листами вантажного
автомобіля №0005265 від 30.09.2011 року та
№0005266 від 30.08.2012 року, а товар за
договором №010612_03 від 01.06.2012 року
позивач забрав товар безпосередньо зі
складу ТОВ «Ривс», яке для цього уклало
договір транспортної експедиції №502
від 01.11.2011 року з ТОВ «Євроекспрес
пошта», що здійснило перевезення
даного товару ТОВ «Екс-Тіара», про що
було складено акт надання послуг
№019-0033432 від 27.06.2012 року.

Суд також відхиляє доводи відповідача
щодо відсутності товарно-транспортних
накладних з огляду на те, що сама по
собі наявність або відсутність окремих
документів, а так само помилки у їх
оформленні не є підставою для
висновків про відсутність
господарської операції, якщо з інших
даних вбачається, що фактичний рух
активів або зміни у власному капіталі
чи зобов'язаннях платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце.

Крім того, суд не погоджується з
викладеною в акті перевірки та
запереченнях на позов позицією
відповідача щодо неможливості
реального здійснення операцій
позивачем з ТОВ «Ривс», ТОВ «Старт-Д» та
ТОВ «ВК Віконні системи», оскільки їх
фінансово-підприємницькі
взаємовідносини є такими, що вчинено
без наміру створення правових
наслідків

Так, вказані висновки зроблено
відповідачем на підставі актів
перевірки ДПІ у Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська від 21.12.2012 року за
№7203/224/32694059 «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки фінансово-господарської
діяльності ТОВ «Старт-Д» ()», №7211/224/34914473 «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «Ривс» ()»
та акту №7212/224/33972398 «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «ВК Віконні системи».

Проте суд не погоджується з такими
висновками відповідача з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що згідно постанови
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 13.03.2013 року
по справі №804/1261/13-а адміністративний
позов товариства з обмеженою
відповідальністю «ВК «Віконні
системи» задоволено частково, зокрема,
визнано протиправними дії Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м.Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби, які полягають у
проведенні перевірки ТОВ ««ВК «Віконні
системи», () в результаті
яких було складено акт про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки №7212/224/33972398 від 21.12.2012 року. 30
квітня 2013 року Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд
залишив вказану постанову без змін.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
06.03.2013 року по справі №804/1259/13-а, яка
залишена без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 04.06.2013 року,
зокрема, визнано протиправними дії
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби
щодо формування в акті про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки №7203/224/32694059 від 21.12.2012 року
щодо фінансово-господарської
діяльності з питань дотримання вимог
податкового законодавства України ТОВ
«СТАРТ-Д» () під час
здійснення господарських відносин з
ТОВ «Інфотерм» (код за ) за
червень 2011 року, ТОВ «Олімп» (код за
) за вересень 2011 року, ПП «СВ
«Гермес» (код за ) за
березень 2011року, ПВП «Форест» (код за
) за червень 2011 року, ТОВ
«Пасіфік» (код за ) за
вересень 2011 року, БПП «Сура» (код за
) за серпень, листопад 2011
року, ТОВ «Хімагросервіс» (код за
) за листопад 2011 року
висновків про визнання відсутності у
ТОВ «СТАРТ-Д» об'єктів оподаткування по
операціях з продажу товарів (послуг)
підприємствам покупцям у період з
лютого 2012 по жовтень 2012 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України К/800/33667/13 від 18.07.2013 року у
відкритті касаційного провадження у
справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Старт-Д»
до Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська про визнання
протиправними дій відмовлено.

Крім того, згідно пункту 36.1 статті 36
Податкового кодексу України
податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи.

Пунктом 36.5 даної статті встановлено, що
відповідальність за невиконання або
неналежне виконання податкового
обов'язку несе платник податків, крім
ви падків, визначених цим Кодексом або
законами з питань митної справи.

Якщо податковим органом встановлено
нена лежне виконання контрагентами
позивача своїх податкових обов'язків,
відповідальність за таке невиконання
або неналежне виконання пода ткового
обов'язку повинні нести самі ці
підприємства.

Суд зауважує, що висновки про порушення
контрагентами позивача податкової
дисципліни, зафіксовані в актах, не
можуть бути підставою для обмеження
права позивача на податковий кредит за
умови реальності господарської
операції. Податковим органом не надано
доказів того, що позивач та його
контрагент діяли зі спільним умислом,
що суперечить інтересам держави з
метою отримання матеріальних благ.

З огляду на викладене, посилання
податкового органу на вказані акти
перевірок контрагентів позивача не
може вважатись обґрунтованим.

Згідно із частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, документи, які
були досліджені судом, відповідають
вимогам чинного законодавства, а
відтак в повній мірі підтверджують
реальність господарських операцій
позивача.

Таким чином, із заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд дійшов висновку,
що викладені в позовній заяві доводи
позивача є такими, що підлягають
задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд керується вимогами
частини 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з якими, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.
Виходячи з цього, сплачений позивачем
судовий збір у розмірі 204,37 грн.
підлягає компенсації з Державного
бюджету України.

Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
«Екс-Тіара» до Криворізької південної
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання неправомірним та
скасування податкового
повідомлення-рішення - задовольнити у
повному обсязі.

Визнати неправомірним та скасувати
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» Криворізької південної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № від
25.04.2013 року.

Присудити з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Екс-Тіара» судові
витрати у розмірі 204,37 грн. (двісті
чотири гривні тридцять сім копійок).

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 08
січня 2014 року.

Суддя В.В. Степаненко