Справа № 819/3042/13-а
Суддя: Хрущ В. Л.
Дата ухвалення: 2013-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 819/3042/13-a

"30" грудня 2013 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Хрущ
В. Л.,

за участю: секретаря судового
засідання Найко Н.І.,

прокурора - Гусак Л. О.,

за відсутності відповідача, -

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Тернополі
справу за адміністративним позовом
Прокурора Зборівського району
Тернопільської області до Зборівської
районної ради Тернопільської області
про скасування рішення двадцять
дев'ятої сесії Зборівської районної
ради Тернопільської області від 05.12.2013
року №398 «Про заборону використання
портрета Президента України Януковича
В.Ф. в закладах спільної власності
територіальних громад сіл, селища,
міста Зборівського району та інших
установах району», -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Зборівського району
Тернопільської області звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Зборівської районної ради
Тернопільської області про скасування
рішення двадцять дев'ятої сесії
Зборівської районної ради
Тернопільської області від 05.12.2013 року
за №398 «Про заборону використання
портрета Президента України Януковича
В.Ф. в закладах спільної власності
територіальних громад сіл, селища
міста Зборівського району та інших
установах району».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
проведеною перевіркою у порядку
нагляду за додержанням і застосуванням
законів при прийнятті рішень на сесіях
органів місцевого самоврядування,
встановлено, що рішення двадцять
дев'ятої сесії Зборівської районної
ради Тернопільської області від 05.12.2013
року за №398 «Про заборону використання
портрета Президента України Януковича
В.Ф. в закладах спільної власності
територіальних громад сіл, селища
міста Зборівського району та інших
установах району» прийняте за межами
повноважень, наданих органам місцевого
самоврядування.

У судовому засіданні прокурор позовні
вимоги підтримала, з підстав наведених
у адміністративному позові. Додатково
зазначила, що правовідносини
врегульовані оскарженим рішенням ради
не відносяться до компетенції
Зборівської районної ради, а саме
рішення принижує честь і гідність
Президента України, що згідно вимог
частини 2 статті 105 Конституції України
карається законом.

Від Зборівської районної ради до суду
надійшли заяви про розгляд справи за
відсутності її представника. У даних
заявах відповідач також зазначив, що
позовні вимоги ним не визнаються, та
звернув увагу суду на те, що пункти 2-6
оскаржуваного прокурором рішення
носять рекомендаційний характер.

Враховуючи думку прокурора, який
просив справу розглядати без участі
представника відповідача, належним
чином повідомленого про час розгляду
справи, - суд, керуючись вимогами статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України, - вирішив
розглядати справу без участі
відповідача на підставі наявних у
справі доказів.

Крім пояснень позивача та поданих
відповідачем заперечень, судом було
досліджено письмові докази, наявні у
матеріалах справи.

Заслухавши пояснення прокурора,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступні обставини.

04.12.2013 року до Зборівської районної
ради від депутата вказаної районної
ради Олійника Л.В. надійшла пропозиція
про включення до порядку денного
засідання питання про заборону
використання портрета Президента
України Януковича В.Ф. в закладах
спільної власності територіальних
громад сіл, селища міста Зборівського
району та інших установах району.

05.12.2013 року на позачерговому засіданні
двадцять дев'ятої сесії Зборівської
районної ради шостого скликання, за
наслідками розгляду даного питання
було прийняте рішення за №398 «Про
заборону використання портрета
Президента України Януковича В.Ф. в
закладах спільної власності
територіальних громад сіл, селища
міста Зборівського району та інших
установах району», яким вирішено:

1. Заборонити використання портрета
Президента України Януковича В.Ф. в
закладах спільної власності
Територіальних громад сіл, селища,
міста Зборівського району та інших
установах району і оголосити територію
Зборівського району вільною від
Віктора Януковича.

2. Рекомендувати Зборівській районній
державній адміністрації зняти портрет
Президента України Януковича В.Ф. в
кабінетах відділів та управлінь, які їй
підпорядковані.

3. Рекомендувати сільським, селищним та
міським радам прийняти відповідні
рішення щодо заборони використання
портрета Президента України Януковича
В.Ф. в будівлях які знаходяться у
спільної власності територіальних
громад відповідних рад району.

4. Застерегти працівників виконавчих
органів влади, правоохоронних органів,
контролюючих структур від тиску на
перевізників, які здійснюють
пасажирські перевезення громадян у
місто Київ.

5. Зборівській районній раді у
відповідності з чинним законодавством
захищати жителів Зборівського району,
учасників Євромайдану у випадках тиску
на них з боку органів виконавчої влади
та правоохоронних органів.

6. Рекомендувати Зборівській районній
організації Партії Регіонів до 08.12.2013
року прийняти рішення про саморозпуск.

Згідно з пунктом 7 вказаного рішення -
контроль за виконанням рішення
залишено за заступником голови
Зборівської районної ради.

05.12.2013 року Прокурором Зборівського
району Тернопільської області
винесено постанову про проведення
перевірки у порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів у
Зборівській районній раді
Тернопільської області при прийнятті
вищезазначеного рішення.

За наслідками виявлених під час
перевірки порушень закону, без
внесення подання, прокурор
Зборівського району звернувся до суду
з даним позовом, в якому порушив
питання про визнання незаконним та
скасування рішення двадцять дев'ятої
сесії Зборівської районної ради
Тернопільської області від 05.12.2013 року
№398 «Про заборону використання
портрета Президента України Януковича
В.Ф. в закладах спільної власності
територіальних громад сіл, селища
міста Зборівського району та інших
установах району».

Перевіривши матеріали справи,
розглянувши доводи, викладені в позові,
та надавши їм належну правову оцінку,
проаналізувавши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, у їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково, - з огляду на наступне.

Що стосується повноважень позивача на
звернення до суду, суд зазначає, що
нагляд за додержанням і застосуванням
законів, зокрема, відповідністю актів,
які видаються всіма органами,
підприємствами, установами,
організаціями та посадовими особами,
вимогам Конституції України та чинним
законам здійснює прокуратура
відповідно до пункту 9 розділу XV
«Перехідні положення» Конституції
України та Закону України «Про
прокуратуру».

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 19
Закону України «Про прокуратуру»,
предметом нагляду за додержанням і
застосуванням законів є, зокрема,
відповідність актів, що видаються
всіма органами, підприємствами,
установами, організаціями та
посадовими особами, вимогам
Конституції України та чинним законам.

Відповідно до статті 121 Конституції
України на прокуратуру покладається
представництво інтересів держави в
суді у випадках, передбачених законом.

Пунктом 2 частини 5 статті 23 Закону
України «Про прокуратуру» передбачено,
що прокурор, без внесення подання, може
звернутися до суду щодо визнання
протиправним рішення чи окремих його
положень і щодо скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень.

Відтак, прокурор в межах повноважень, у
порядку та в спосіб, передбачений
законом, провівши, на підставі
відповідної постанови у порядку
нагляду перевірку за додержанням і
застосуванням законів Кременецькою
районною радою Кременецького району
Тернопільської області, та діючи як
посадова особа органу державної влади,
- звернувся до Тернопільського
окружного адміністративного суду з
даним адміністративним позовом,
набувши статусу позивача та оскарживши
рішення відповідача, яке він вважає
незаконними.

При вирішенні позовних вимог, оцінюючи
правомірність рішення відповідача як
суб'єкта владних повноважень на
відповідність критеріям, закріпленим у
частині третій статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які, хоч і адресовані суду, але
одночасно є і вимогами для суб'єкта
владних повноважень, певною мірою
відображаючи принципи
адміністративної процедури, якої
повинні дотримуватися при реалізації
дискреційних повноважень владні
суб'єкти, - суд вважає за необхідне
звернути увагу на наступні положення
чинного законодавства.

Відповідно до статті 5 Конституції
України народ здійснює владу
безпосередньо і через органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування.

З наведеного конституційного
положення, у системному взаємозв'язку з
положеннями статті 6 Конституції
України про те, що державна влада в
Україні здійснюється на засадах її
поділу на законодавчу, виконавчу та
судову, випливає, що органи місцевого
самоврядування - не є органами
державної влади, а місцеве
самоврядування - слід розглядати як
форму здійснення народом влади, яка
визнається і гарантується в Україні,
згідно зі статтею 7 Конституції
України.

Стаття 40 Конституції України визначає
місцеве самоврядування як право
територіальної громади- жителів села
чи добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища та
міста - самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України. Місцеве
самоврядування здійснюється
територіальною громадою в порядку,
встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи, районні та обласні ради.

Такому конституційному змісту
інституту місцевого самоврядування
властиві принаймні дві найважливіші
ознаки: самостійність територіальної
громади і органів місцевого
самоврядування у вирішенні певного
кола питань, а також те, що предметами
відання місцевого самоврядування є не
будь-які питання суспільного життя, а
питання - саме місцевого значення,
тобто такі, які пов'язані передусім з
життєдіяльністю територіальних
громад. Перелік таких питань визначено
у Конституції України та Законі
України «Про місцеве самоврядування в
Україні».

Саме таку політико-правову природу
органів місцевого самоврядування
визначив Конституційний Суд України у
своєму Рішенні від 26 березня 2002 року
(пункти 4, 5 мотивувальної частини
Рішення від 26 березня 2002 року N 6-рп/2002 у
справі про охорону трудових прав
депутатів місцевих рад).

Компетенція органів місцевого
самоврядування визначена Конституцією
України, Законом України «Про місцеве
самоврядування в України» та іншими
законами.

Так, гарантоване державою місцеве
самоврядування здійснюється
територіальною громадою через
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи, районні та обласні
ради і передбачає правову,
організаційну та
матеріально-фінансову самостійність,
яка має певні конституційно-правові
межі, встановлені, зокрема, приписами
статей 19, 140, 143, 144, 146 Конституції
України.

Зокрема, відповідно до статті 143
Конституції України - обласні та
районні ради затверджують програми
соціально-економічного та культурного
розвитку відповідних областей і
районів та контролюють їх виконання;
затверджують районні і обласні
бюджети, які формуються з коштів
державного бюджету для їх відповідного
розподілу між територіальними
громадами або для виконання спільних
проектів та з коштів, залучених на
договірних засадах з місцевих бюджетів
для реалізації спільних
соціально-економічних і культурних
програм, та контролюють їх виконання;
вирішують інші питання, віднесені
законом до їхньої компетенції.

Закон України «Про місцеве
самоврядування в Україні» - визначає,
зокрема, систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування.

Главою VI вищезазначеного Закону
встановлені повноваження районних і
обласних рад.

Стаття 43 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» містить
перелік ряду питань, які підлягають
розгляду виключно на пленарних
засіданнях районної, обласної ради, до
яких, як правило, включено найважливіші
питання місцевого значення, розгляд і
вирішення яких не може бути делеговано
іншим органам.

Також частиною 2 статті 43 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» передбачено, що районні і
обласні ради можуть розглядати і
вирішувати на пленарних засіданнях й
інші питання, віднесені до їх відання
цим та іншими законами.

З аналізу вказаних положень чинного
законодавства слідує, що районні ради,
як органи місцевого самоврядування,
здійснюючи владу і самостійно
вирішуючи питання місцевого значення,
віднесені законом до їх компетенції, та
приймаючи рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, відтак, - на пленарних
засіданнях районних рад можуть
розглядатись і вирішуватись лише
питання, віднесені до їх відання
Конституцією України, Законом України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
та іншими законами.

Тобто, компетенція районних рад є
правовою формою виразу їх функцій, вона
водночас служить і правовим засобом їх
реалізації.

Таким чином, зважаючи на те, що
компетенція районних рад є правовою
формою виразу їх функцій, та водночас
служить і правовим засобом їх
реалізації, - то при здійсненні своїх
повноважень такий орган місцевого
самоврядування повинен керуватись
принципом «дозволено те, що дозволено
законом».

Статтею 102 Конституції України
передбачено, що Президент України є
главою держави і виступає від її імені.
Президент України є гарантом
державного суверенітету,
територіальної цілісності України,
додержання Конституції України, прав
і свобод людини і громадянина.

Відповідно до частини 2 статті 105
Конституції України посягання на
честь та гідність Президента України
карається законом.

Згідно з положеннями частини 2 статті
10 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» - до
компетенції районних рад віднесено
представництво спільних інтересів
територіальних громад сіл, селищ, міст,
у межах повноважень, визначених
Конституцією України, цим та іншими
законами, а також повноважень,
переданих їм сільськими, селищними,
міськими радами.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Водночас, дослідивши та оцінивши кожен
пункт переліку питань, які віднесені до
виключної компетенції районної ради,
та, зокрема, співставивши дані норми з
предметом позову, суд приходить до
висновку, що у переліку питань
виключної компетенції, які вирішуються
на пленарних засіданнях районної ради,
в Законі України «Про місцеве
самоврядування в Україні» - відсутнє
питання щодо використання портрету
Президента України.

Більше того, у чинному законодавстві
України - взагалі відсутній закон, який
би регулював вказане питання або
надавав право районній раді вирішувати
питання використання портрету
Президента України чи визначення
порядку роботи державних органів та
установ з наданням їм вказівки щодо
використання портрету Президента
України у їх будівлях, чи вказівки щодо
прийняття будь-яких рішень з такого
питання.

Згідно з положеннями статті 144
Конституції, пункту 10 статті 59 Закону
«Про місцеве самоврядування в Україні»
- акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

При цьому, частиною 2 статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень.

Таким чином, аналізуючи оскаржуване
прокурором рішення Кременецької
районної ради №333від 02.12.2013 року, - суд
приходить до висновку, що пункти 1, 2, 3
рішення двадцять дев'ятої сесії
Зборівської районної ради
Тернопільської області шостого
скликання від 05.12.2013 року за №398, які
безпосередньо стосуються питання
використання портрету Президента
України Януковича В.Ф. в закладах
спільної власності територіальних
громад сіл, селища міста Зборівського
району та інших установах району, -
прийняті відповідачем не у межах
повноважень та не у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, без урахуванням усіх обставин,
що мають значення для їх прийняття.

Відтак, вказані пункти оскаржуваного
рішення - не відповідають вимогам
чинного законодавства, а тому - є
незаконними.

При цьому, враховуючи те, що позивачем
не доведено, що пункти 1, 2, 3 рішення
станом на час розгляду справи були
виконані як відповідачем так у
суб'єктами, яким вони адресовані, - то
вказані пункти рішення слід також
визнати такими, що не підлягають
виконанню, тобто, нечинними.

В той же час, що стосується
правомірності прийняття відповідачем
пунктів 4-7 рішення №398 від 05.12.2013 року -
то суд зазначає наступне.

Так пункти 4-6 рішення районної ради -
носять застережний та рекомендаційний
характер для відповідних суб'єктів, які
мають право на самостійне
розпорядження своїми правами і
обов'язками в межах чинного
законодавства та з дотриманням усіх
визначених законом вимог.

Пункт 7 вказаного рішення - лише
визначає особу, на яку покладається
контроль зо його виконанням

В той же час, на відміну від
вищенаведених пунктів 1, 2, 3, - пункти 4, 5,
6, 7 оскаржуваного рішення - не містить
ознак протиправності.

В ході розгляду справи не встановлено
жодних доказів, які б свідчили про
можливі негативні наслідки прийняття
таких пунктів рішення, не наведено
таких обставин - і позивачем.

Таким чином, - суд приходить до висновку
про відсутність підстав для визнання
протиправними та скасування пунктів 4,
5, 6, 7 рішення Зборівської районної ради
№398 від 05.12.2013 року.

При вирішенні даного спору судом не
приймаються до уваги і ряд доводів
прокурора, зокрема, посилання на
положення статей 25, 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», оскільки вказані статті
регулюють питання компетенції не
районних, а сільських, селищних та
міських рад.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінюючи
наявні у матеріалах справи письмові
докази, які мають юридичне значення для
її розгляду і вирішення спору по суті, в
їх сукупності, суд дійшов висновку про
часткове задоволення позову - в частині
визнання протиправними та скасування
пунктів 1, 2, 3 рішення двадцять дев'ятої
сесії Зборівської районної ради
Тернопільської області від 05.12.2013 року
за №398 «Про заборону використання
портрета Президента України Януковича
В.Ф. в закладах спільної власності
територіальних громад сіл, селища,
міста Зборівського району та інших
установах району», та відмови в
задоволенні позовних вимог відносно
пунктів 4, 5, 6, 7 цього ж рішення
відповідача.

В силу вимог статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
- питання про судові витрати у даній
справі - не вирішується.

При цьому, вирішення питання про
скасування заходів забезпечення
даного адміністративного позову, вжиті
ухвалою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 09.12.2013 року,
- суд вважає за доцільне відкласти - до
моменту набрання законної сили
рішенням у даній справі.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 69-71, 128, 153,
158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов -
задовольнити частково.

2. Визнати незаконними та нечинними
пункти 1 (перший), 2 (другий) та 3 (третій)
рішення двадцять дев'ятої сесії
Зборівської районної ради
Тернопільської області від 05.12.2013 року
за №398 «Про заборону використання
портрета Президента України Януковича
В.Ф. в закладах спільної власності
територіальних громад сіл, селища,
міста Зборівського району та інших
установах району».

3. В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова набирає законної сили за
правилами статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

/Повний текст постанови складено 03.01.2014
року/.

Головуючий суддя
Хрущ В. Л.

Копія вірна:

Суддя
Хрущ В. Л.