Справа № 2а-202/10
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року м.
Київ К/800/31399/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г., розглянувши у порядку
попереднього розгляду за наявними у
справі матеріалами касаційну скаргу
ОСОБА_4 на постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 18 грудня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат,
управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату одноразової грошової
допомоги,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат,
управління пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату разової грошової допомоги.

Свої вимоги мотивував тим, що він є
інвалідом війни 3-ї групи і відповідно
до Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» має право на
отримання до 5 травня разової грошової
допомоги в розмірі 7 мінімальних пенсій
за віком. Відповідач проводив виплату
вищевказаної допомоги не в повному
обсязі, чим на думку ОСОБА_4 порушив
його конституційні права.

Постановою Святошинського районного
суду м. Києва від 21 червня 2010 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 грудня 2012
року рішення суду першої інстанції
скасовано та постановлено нове, яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
відмовлено з підстав пропуску строку
звернення з відповідними вимогами.

Не погоджуючись з рішеннями суду
апеляційної інстанції, ОСОБА_4
звернувся з касаційною скаргою, у якій
просить його скасувати, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України,
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, позивач знаходиться на
обліку в Управління праці та
соціального захисту населення
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації як інвалід 3
групи у зв'язку з аварією на
Чорнобильській АЕС 1-ї категорії.

02.12.2009 року ОСОБА_4, посилаючись на
отримання разової допомоги до 5-го
травня в меншому розмірі, ніж
передбачено ст.. 7 Закону України ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», звернувся до Управління
праці та соціального захисту населення
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації з заявою про
здійснення перерахунку з 01.01.2009року.

Листом Управління праці та соціального
захисту населення Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації №9602-39/16 від 07.12.2009 року
відмовлено позивачу в перерахунку
допомоги, зазначивши, що розмір разової
грошової допомоги за 2009 рік
розраховано відповідно до чинного
законодавства та постанови Кабінету
Міністрів України від 18.03.2009 року №211
«Про розмір разової грошової допомоги,
що виплачується в поточному році
відповідно до Законів України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» тобто у цей
рік виплачувалась допомога у розмірі 380
грн. у межах існуючих фінансових
можливостей держави.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції зазначив,
що при здійсненні виплати разової
грошової допомоги до 5 травня за 2009рік
необхідно застосовувати норми Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2009рік» та постанови Кабінету
Міністрів України від 18.03.2009 року №211
«Про розмір разової грошової допомоги,
що виплачується в поточному році
відповідно до Законів України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань».

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення першої інстанції і відмовляючи
в задоволенні позову ОСОБА_4 зазначив,
що виходячи з пріоритетності законів
над підзаконними актами при
визначенні розміру разової грошової
допомоги до 5 травня, позивачеві
застосуванню підлягає частина п'ята
статті 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», а не зазначена
вище Постанова Кабінету Міністрів
України, якою істотно звужується обсяг
встановлених законом прав.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції, з наступних
підстав.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положенням ч.4 статті 9 КАС
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Відповідно ст. 17-1 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», якими
передбачено право осіб, які не отримали
разової грошової допомоги до 5 травня,
звернутися за нею та отримати її до 30
вересня відповідного року, в якому
здійснюється виплата допомоги.

Із системного аналізу зазначених
нормативних актів випливає, що право на
отримання щорічної разової допомоги до
5 травня у розмірах, установлених
Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», мають особи, які не отримали
її з різних причин до 5 травня, у разі їх
звернення за отриманням такої допомоги
у строк до 30 вересня відповідного року.

Таким чином, колегія суддів прийшла до
висновку, що вимоги ОСОБА_4 не
підлягають задоволенню з підстав
пропуску ним строку звернення з
відповідними вимогами, оскільки як
встановлено судами попередніх
інстанцій і підтверджується
матеріалами справи, адміністративний
позов поданий до суду лише 04 січня 2010
року.

Відповідно ст. 220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Враховуючи викладене, доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами норм матеріального чи
процесуального права, що призвело або
могло б призвести до невірного
вирішення спору, а тому оскаржувані
судові рішення є законними та
обґрунтованими і підстави для їх
скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231, КАС
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 грудня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237- 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
(підписи)