Справа № 813/9609/13-а
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді Брильовського Р.М.,
при секретарі Косів М.Б.
представника позивача - Бойко Н.І.
розглянувши у відкритому судовому з
асіданні у місті Львові справу за
адміністративним позовом Самбірського
міжрайонного прокурора до Самбірської
районної ради про визнання
протиправним і скасування рішення, -
Самбірський міжрайонний прокурор
звернувся до Львівського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Самбірської районної ради, в якому
просить визнати протиправним та
скасувати рішення Самбірської
районної ради від 02.12.2013 року №361 «Про
суспільно-політичну ситуацію в Україні
Позовні вимоги мотивовані тим, що
при прийнятті спірного рішення
відповідач вирішив питання, які
перебувають за межами наданих
законодавством повноважень місцевого
значення, чим порушив вимоги
Конституції України та Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні".
В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала з мотивів,
вказаних в позовній заяві, просила
Відповідач подав до суду
письмові заперечення на позов,
зазначив, що немає підстав вважати
оспорюване рішення протиправним,
оскільки районна рада не втрутилась в
діяльність жодного іншого органу, не
порушила жодного охоронюваного
інтересу держави. Приймаючи рішення
рада виходила з того, що висловлення
думки чи позиції стосовно будь-якої
ситуації чи події не вилучено з сфери
компетенції районних рад та їх
депутатів законодавством України.
Виходячи з викладеного, просив
відмовити в задоволенні позову.
В судове засідання представник
відповідача не заявився, хоча був
належним чином повідомлений про дату,
час та місце судового засідання.
Заслухавши думку представника
позивача, з'ясувавши обставини, на які
позивач посилається як на підставу
своїх вимог та дослідивши докази,
якими вони обґрунтовуються, суд
встановив наступні правовідносини.
02.12.2013 року Самбірською районною
радою на XXVIII позачерговій сесії VI-го
скликання прийнято рішення №361 «Про
суспільно-політичну ситуацію в Україні
Згідно з даним рішенням
Самбірська районна рада вирішила:
1. Засудити дії органів
центральної влади України щодо
злочинного розгону Євромайдану в м.
Києві 30 листопада 2013 року.
2. Підтримати ініціативу лідерів
трьох опозиційних сил щодо створення
Штабу національного спротиву та проект
Резолюції Народного віча в м. Києві 1
3. Звернутись до жителів
Самбірського району із заявою з
приводу насильницького придушення
Євромайдану в Києві.
4. Закликати перевізників
підтримати ініціативу жителів району,
які мають бажання взяти участь у
протестних мирних акціях у м. Києві.
5. Рекомендувати керівникам
підприємств, установ та організацій
Самбірського району зняти портрети
ОСОБА_1 в службових приміщеннях.
6. Голові районної ради
забезпечити оприлюднення рішення
Самбірської районної ради в засобах
7. Контроль за виконанням рішення
покласти на голову районної ради.
Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд виходив з
Статтею 8 Конституції України
передбачено, що в Україні визнається і
діє принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу
юридичну силу. Норми Конституції
України є нормами прямої дії.
Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Відповідно до статті 5 Конституції
України народ здійснює владу
безпосередньо і через органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування. З цього
конституційного положення у
системному взаємозв'язку з положеннями
статті 6 Конституції України про те, що
державна влада в Україні здійснюється
на засадах її поділу на законодавчу,
виконавчу та судову, випливає, що
органи місцевого самоврядування не є
органами державної влади, а місцеве
самоврядування слід розглядати як
форму здійснення народом влади, яка
визнається і гарантується в Україні
(стаття 7 Конституції України).
Стаття 140 Основного Закону України
визначає місцеве самоврядування як
право територіальної громади - жителів
села чи добровільного об'єднання у
сільську громаду жителів кількох сіл,
селища та міста - самостійно вирішувати
питання місцевого значення в межах
Конституції і законів України. Місцеве
самоврядування здійснюється
територіальною громадою в порядку,
встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи, районні та обласні ради.
Вищевказаним нормам Конституції
України кореспондують норми Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», а саме: згідно з ст.2 даного
Закону місцеве самоврядування в
Україні - це гарантоване державою право
та реальна здатність територіальної
громади - жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища, міста -
самостійно або під відповідальність
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
Такому конституційному змісту
інституту місцевого самоврядування
властиві принаймні дві найважливіші
ознаки. Це - самостійність
територіальної громади, органів
місцевого самоврядування у вирішенні
певного кола питань і те, що предметами
відання місцевого самоврядування є не
будь-які питання суспільного життя, а
питання саме місцевого значення, тобто
такі, які пов'язані передусім з
життєдіяльністю територіальних
громад. Перелік таких питань визначено
у Конституції України та Законі
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР.
Саме таку політико-правову природу
органів місцевого самоврядування
визначив Конституційний Суд України у
своєму Рішенні від 26 березня 2002 року
(пункти 4, 5 мотивувальної частини
Рішення від 26 березня 2002 року N 6-рп/2002 у
справі про охорону трудових прав
депутатів місцевих рад).

Гарантоване державою місцеве
самоврядування здійснюється
територіальною громадою через
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи, районні та обласні
ради і передбачає правову,
організаційну та
матеріально-фінансову самостійність,
яка має певні конституційно-правові
межі, встановлені, зокрема, приписами
статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону
України. З аналізу вказаних
конституційних положень вбачається, що
ці органи місцевого самоврядування,
здійснюючи владу і самостійно
вирішуючи питання місцевого значення,
віднесені законом до їх компетенції, та
приймаючи рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Такі ж положення закріплені у статті 4
Європейської хартії місцевого
самоврядування, яка встановлює, що
головні повноваження і функції органів
місцевого самоврядування визначаються
конституцією або законом; органи
місцевого самоврядування в межах
закону мають повне право вільно
вирішувати будь-яке питання, яке не
вилучене із сфери їхньої компетенції і
вирішення якого не доручене жодному
іншому органу.

Систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування відповідно до
Конституції України визначає Закон
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР.

Відповідно до ст.10 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
обласні та районні ради є органами
місцевого самоврядування, що
представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст,
у межах повноважень, визначених
Конституцією України, цим та іншими
законами, а також повноважень,
переданих їм сільськими, селищними,
міськими радами.

Повноваження районних рад
закріплені у главі 4 «Повноваження
районних і обласних рад» Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», аналіз змісту якої дає суду
підстави стверджувати про відсутність
у районних рад повноваження
засуджувати дії органів центральної
влади України та інші чи приймати
рішення з таких питань.

В силу вимог п.1 ст.59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень, які у
відповідності до п.10 цієї ж статті
визнаються незаконними у судовому
порядку з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України.

З аналізу вказаних норм чинного
законодавства вбачається, що на
пленарних засіданнях зокрема районної
ради можуть розглядатись і
вирішуватись лише питання, віднесені
до їх відання Конституцією України,
Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні» та іншими
законами.

Тобто, при здійсненні своїх
повноважень орган місцевого
самоврядування повинен керуватись
принципом "дозволено те, що дозволено
законом".

Аналізуючи зміст спірного рішення
Самбірської районної ради від 02.12.2013
року №361 «Про суспільно-політичну
ситуацію в Україні та на Самбірщині»
суд встановив, що воно не стосується
вирішення питань місцевого значення,
виходить за межі повноважень районної
ради, а тому, на думку суду, дане
рішення не відповідає Конституції
України та Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
19 Закону України "Про прокуратуру",
предметом нагляду за додержанням і
застосуванням законів є, зокрема,
відповідність актів, що видаються
всіма органами, підприємствами,
установами, організаціями та
посадовими особами, вимогам
Конституції України та чинним законам.

Пунктом 2 частини 5 статті 23 Закону
України "Про прокуратуру" передбачено,
що прокурор, без внесення подання, може
звернутися до суду щодо визнання
протиправним рішення чи окремих його
положень і щодо скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
зокрема: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що рішення Самбірської
районної ради від 02.12.2013 року №361 «Про
суспільно-політичну ситуацію в Україні
та на Самбірщині» прийняте
відповідачем з перевищенням
повноважень, визначених Конституцією
та Законами України, порушує
встановлений чинним законодавством
порядок управління державою, оскільки
вирішує питання які не відносяться до
питань місцевого значення, в
результаті чого порушуються інтереси
держави. Дане рішення суперечить
нормам Конституції України та Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", а тому його слід визнати
протиправним та скасувати.

Відповідно до положень статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України судові витрати зі сторін не
стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 86,
160-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та
скасувати рішення Самбірської
районної ради від 02.12.2013 року №361 «Про
суспільно-політичну ситуацію в Україні
та на Самбірщині».

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

Суддя
Брильовський Р.М.

Повний текст постанови виготовлений
21.01.2014 року.