Справа № 817/4570/13-а
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/4570/13-а

15 січня 2014 року 12год. 45хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Гломба Ю.О. за участю секретаря
судового засідання Маринич В.М. та
сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: представник не прибув,

відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Дубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області доФізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ :

Дубенська об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
звернулася в суд з позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкової заборгованості в сумі 1816,28
грн.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, до початку
судового засідання подав клопотання
про розгляд справи без участі
представника позивача.

Відповідач в судове засідання не
прибув, заперечень на адміністративний
позов не подав, причини неприбуття суду
не повідомив. На адресу відповідача
надсилались копії ухвал про відкриття
провадження у справі, про призначення
справи до судового розгляду та
повідомлення-виклик до суду. Однак, на
адресу суду повернувся конверт з
відміткою поштового відділення про
повернення у зв'язку із відсутністю
адресата за зазначеною адресою (а.с.19).

Відповідно до ч. 4 ст. 33 КАС України,
відповідач вважається повідомленим
про дату, час і місце судового розгляду
належним чином.

Керуючись ч. 4 ст. 128 КАС України, суд
вважає за можливе вирішувати справу на
підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до положень ч. 6 ст. 12 КАС
України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не забезпечується.

Повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства,
перевіривши їх дослідженими у судовому
засіданні доказами, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення повністю
з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідач
зареєстрований як фізична особа -
підприємець Радивилівською районною
державною адміністрацією Рівненської
області 11.11.2008 року (а.с.3) з 13.11.2008 року
перебуває на облік у ДПІ у
Радивилівському районі за №2298 (а.с.4).

Згідно заяви про застосування
спрощеної системи оподаткування
відповідач здійснює такий вид
діяльності, як організування інших
видів відпочинку та розваг (а.с.5-6).

Станом на 13.01.2014 року, згідно даних
обліку позивача за відповідачем
рахується заборгованість перед
бюджетом по сплаті єдиного податку в
сумі 1816,28 грн.

Статтею 67 Конституції України
встановлено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Згідно з п. 293.2. ст. 293 Податкового
кодексу України, фіксовані ставки
єдиного податку встановлюються
сільськими, селищними та міськими
радами для фізичних осіб - підприємців,
які здійснюють господарську
діяльність, залежно від виду
господарської діяльності, з розрахунку
на календарний місяць:

1) для першої групи платників єдиного
податку - у межах від 1 до 10 відсотків
розміру мінімальної заробітної плати;

2) для другої групи платників єдиного
податку - у межах від 2 до 20 відсотків
розміру мінімальної заробітної плати.

З матеріалів справи вбачається, що
обрана відповідачем ставка єдиного
податку при переході на спрощену
систему оподаткування складає 20
відсотків до розміру мінімальної
заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2013 рік"
розмір мінімальної заробітної плати на
1 січня 2013 року становить 1147,00 грн.

Згідно п. 295.1. ст. 295 Податкового кодексу
України, платники єдиного податку
першої і другої груп сплачують єдиний
податок шляхом здійснення авансового
внеску не пізніше 20 числа (включно)
поточного місяця.

Відповідно до п.295.2. ст. 295 Податкового
кодексу України, нарахування авансових
внесків для платників єдиного податку
першої і другої груп здійснюється
контролюючими органами на підставі
заяви такого платника єдиного податку
щодо розміру обраної ставки єдиного
податку, заяви щодо періоду щорічної
відпустки та/або заяви щодо терміну
тимчасової втрати працездатності.

Таким чином, розмір щомісячного
авансового внеску платника єдиного
податку ІІ групи із обраною ставкою 20%
до розміру мінімальної заробітної
плати становить 229,40 грн.

Відтак, заборгованість відповідача по
сплаті єдиного податку виникла у
зв'язку з:

несплатою щомісячного авансового
внеску протягом квітня - серпня 2013 року
в сумі 1147,00 грн. (229,40 х 5=1147,00);

несплатою грошового зобов'язання
визначеного податковим
повідомленням-рішенням форми "Ш" №
від 27.11.2013 року в сумі 688,20 грн. за
несплату авансових внесків єдиного
податку в порядку і у строки визначені
законодавством.

Всупереч цьому, відповідач повністю не
сплачував зобов'язання по єдиному
податку, внаслідок чого утворилася
заборгованість в сумі 1816,28 грн.

Вказані обставини підтверджені
дослідженими у судовому засіданні
доказами: копією заяви про
застосування спрощеної системи
оподаткування (а.с.5-6), витягом з
облікової картки відповідача з
відображенням заборгованості (а.с.7-9,21),
копією корінця податкового
повідомлення-рішення форми № від
27.11.2013 року (а.с.10), довідкою про
заборгованість відповідача станом на
13.01.2014 року (а.с.22).

Відповідно до вимог п. 57.3 ст. 57
Податкового кодексу України, у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Оскільки доказів оскарження та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 27.11.2013
року не надано, грошове зобов'язання
визначене вказаним рішенням, набуло
статусу узгодженого.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу
України, крім випадків, передбачених
податковим законодавством, платник
податків самостійно обчислює суму
податкового та/або грошового
зобов'язання та/або пені, яку зазначає у
податковій (митній) декларації або
уточнюючому розрахунку, що подається
контролюючому органу у строки,
встановлені цим Кодексом. Така сума
грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Пунктом 57.1. ст. 57 Податкового кодексу
України передбачено, що платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 56.11. ст. 56 Податкового кодексу
України встановлено, що не підлягає
оскарженню грошове зобов'язання,
самостійно визначене платником
податків.

Таким чином, податкове зобов'язання
відповідача є узгодженим. Проте,
вказане податкове зобов'язання
платником податків повністю не
сплачувалось.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового
кодексу України, у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, контролюючий
орган надсилає (вручає) йому податкову
вимогу в порядку, визначеному для
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 ст. 59 Податкового кодексу
України встановлено, що у разі якщо у
платника податків, якому надіслано
(вручено) податкову вимогу, сума
податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення. У
разі якщо після направлення (вручення)
податкової вимоги сума податкового
боргу змінилася, але податковий борг не
був погашений в повному обсязі,
податкова вимога додатково не
надсилається (не вручається).

19.08.2013 року контролюючим органом
платнику податків виставлялась
податкова вимога форми "Ф" №174-17 на суму
податкового боргу в розмірі 669,28 грн.
(а.с.11).

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання, є
податковим боргом.

Станом на дату розгляду справи судом
відповідачем доказів сплати
податкової заборгованості в сумі 1816,28
грн. не надано.

Пунктом 87.11. ст. 87 Податкового кодексу
України встановлено, що орган
стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи. Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

За наведених обставин, позовні вимоги
підтверджені належними та допустимими
доказами і підлягають до задоволення
повністю.

Судові витрати по справі згідно ч. 4 ст.
94 КАС України з відповідача не
стягуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 заборгованість в сумі 1816,28 грн.
(Одна тисяча вісімсот шістнадцять грн.
28 коп.).

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Гломб
Ю.О.