Справа № 1805/2а-6138/11
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року м.
Київ К/9991/53756/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в Зарічному районі м. Суми про
перерахунок пенсії, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною Управління Пенсійного
фонду України в м. Сумах на постанову
Зарічного районного суду м. Суми від 20
жовтня 2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 28 березня 2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Зарічному
районі м. Суми про перерахунок пенсії.

Постановою Зарічного районного
суду м. Суми від 20 жовтня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 28 березня
2012 року, позовні вимоги ОСОБА_3були
задоволені частково.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Управління Пенсійного фонду
України в м. Сумах звернулось з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати, а в справі
прийняти нове рішення, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 220 КАС
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно з ч. 3 ст. 159 КАС України
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач є пенсіонером
за віком, перебувала на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Зарічному районі м. Суми та
отримувала пенсію в розмірі 59,86 грн. по
31.08.1999 року. 21 лютого 1999 року позивач
виїхала на постійне проживання за межі
України - до Ізраїлю. У зв'язку з
чим, відповідач припинив нарахування
та виплату їй пенсії. В даний час,
позивач є громадянином України,
проживає за межами України в Ізраїлі та
перебуває на консульському обліку в
посольстві України.

22 червня 2011 року позивач звернулася до
Управління Пенсійного фонду України в
Зарічному районі м. Суми з заявою про
поновлення виплати їй пенсії за віком у
зв'язку з визнанням неконституційним
положення закону України, якій
передбачає припинення виплати пенсії
громадянам України, які виїжджають на
постійне місця проживання до країни з
якими Україна не має відповідних
міжнародних договорів, але відповідач
відмовив позивачу у поновленні виплати
пенсії.

Згідно із Рішенням Конституційного
Суду України від 07 жовтня 2009 року N
25-рп/2009 щодо відповідності Конституції
України (конституційності) положень
пункту 2 частини першої статті 49,
другого речення статті 51 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
зазначені положення визнані такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними).

В мотивувальній частині рішення
Конституційний Суд України зазначив,
що в інших правових актах, крім
оспорюваного суб'єктом права на
конституційне подання, містяться
посилання на статті 49, 51 Закону або
вказується, що пенсійне забезпечення
деяких категорій громадян, які
проживають за межами України,
здійснюється лише на підставі
міждержавних договорів. Зокрема, такі
положення є у статті 3 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, частині третій
статті 1, частині другій статті 92 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
частині першій статті 591 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

За таких підстав Конституційний Суд
України вважає, що у зв'язку з визнанням
неконституційними пункту 2 частини
першої статті 49, другого речення статті
51 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" Верховна Рада України
повинна привести положення названих
законів у відповідність із цим
Рішенням. Такі рекомендації надані
судом в пункті 3 резолютивної частини
цього рішення.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

З огляду на викладене, суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли
правильного висновку про відновлення
права на виплату призначеної пенсії
пенсіонерам, що виїхали на постійне
проживання за кордон, а отже,
обґрунтовано задовольнили позовні
вимоги ОСОБА_3

Відповідно до ч.3 ст. 2201 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки судові рішення
ухваленні з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана правильно, а доводи касаційної
скарги висновків судів не
спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах
відхилити, а постанову Зарічного
районного суду м. Суми від 20 жовтня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 28 березня 2012 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: