Справа № 159/3739/13-а
Суддя: Луньова Т. М.
Дата ухвалення: 2014-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/3739/13-а
Провадження № 2-а/159/1/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
09 січня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області під головуванням

судді - Луньової Т.М. ,

за участі секретаря - Канашкової О.М.,

представника позивача - Сміховського
В.І.,

представника відповідача - Федонюка
О.І.,

представника третіх осіб - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ковелі справу
за адміністративним позовом
Приватного підприємства
«Люблинецьбуд» до Люблинецької
селищної ради Ковельського району
Волинської області, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмету спору на стороні відповідача
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
про визнання нечинним та скасування
рішення Люблинецької селищної ради
Ковельського району від 14.11.2012 року,

в с
т а н о в и в :

Приватне підприємство
«Люблинецьбуд» звернулось до суду з
адміністративним позовом до
Люблинецької селищної ради
Ковельського району Волинської
області про визнання протиправним та
скасування рішення Люблинецької
селищної ради Ковельського району від
14 листопада 2012 року про припинення
права постійного користування
земельними ділянками загальною площею
7,40 га з числа земель промисловості,
транспорту, зв'язку, енергетики,
оборони та іншого призначення, які на
підставі державного акту на право
постійного користування землею серії
П-ВЛ №000872, зареєстрованого у Книзі
записів державних актів на право
постійного користування землею №61 від
30 листопада 1999 року, перебували у
користуванні ПП «Люблинецьбуд».

Обґрунтовуючи вимоги
адміністративного позову позивач
посилається на наступні обставини:
приймаючи оскаржуване рішення,
Люблинецька селищна рада
Ковельського району діяла у
відповідності до вимог ст. 12 Земельного
Кодексу України. Однак відповідачем не
було взято до уваги тієї обставини, що у
відповідності до п.6.4.2 статуту ПП
«Люблинецьбуд» до виключної
компетенції зборів засновників
підприємства відноситься вирішення
питань, пов'язаних з придбанням і
відчуженням майна підприємства на
суму понад десяти тисяч грн. Оскільки
рішенням Люблинецької селищної ради
від 14.11.2012 року було припинено право
постійного користування ПП
«Люблинецьбуд» земельними ділянками,
на яких розташовані об'єкти нерухомого
майна, належні підприємству, вважає, що
діями відповідача порушені майнові
права та обов'язки підприємства. Крім
цього позивач вказує на ту обставину,
що відповідач, приймаючи рішення про
припинення права постійного
користування ПП «Люблинецьбуд»
земельними ділянками загальною площею
7,4 га, не взяв до уваги тієї обставини,
що з клопотанням про припинення права
постійного користування підприємства
на вказані земельні ділянки звернулась
особа, яка без відповідних на те
правових підстав обіймала посаду
директора підприємства і оскаржуваним
рішенням про припинення права ПП
«Люблинецьбуд» на постійне
користування земельними ділянками
порушуються трудові права працівників
та засновників підприємства.

В судовому засіданні представник
позивача Сміховський В.І.
адміністративний позов підтримав з
підстав, зазначених у
адміністративному позові і прохає його
задовольнити. Прохає суд постановити
рішення, яким визнати нечинним та
скасувати рішення Люблинецької
селищної ради Ковельського району
Волинської області про визнання
протиправним та скасування рішення
Люблинецької селищної ради
Ковельського району від 14 листопада 2012
року №19-5/2012 «Про припинення права
постійного землекористування ПП
«Люблинецьбуд».

В судовому засіданні представник
відповідача Федонюк О.І. позову не
визнав і заперечує проти його
задоволення. Заперечуючи проти позову
посилається на ту обставину, що
приймаючи оскаржуване рішення на одній
із сесій ради, Люблинецька селищна рада
діяла в межах та у спосіб, який
визначений законом. Будь-яких підстав
для відмови у задоволенні клопотання
ПП «Люблинецьбуд» про припинення права
постійного користування земельними
ділянками загальною площею 7,40 га, які
перебували у користуванні
підприємства відповідно до державного
акта про право постійного користування
землею, виданого Дирекції по
будівництву Люблинецького заводу
газосилікатних виробів, у відповідача
не було. Із клопотанням про вилучення
земельної ділянки із постійного
користування підприємства звернувся
директор підприємства, статус та права
якого підтверджувались випискою з
єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців та
нормами Статуту підприємства.
Рішенням про припинення права
постійного користування земельною
ділянкою, прийнятим відповідачем, не
порушуються законні права позивача,
оскільки згідно ст. 92 Земельного
Кодексу України земельні ділянки з
земель державної або комунальної
власності можуть перебувати у
постійному користуванні підприємств,
установ, організацій, що належать до
державної та комунальної власності,
громадських організацій інвалідів, їх
підприємств та у релігійних
організацій. Вказаний перелік є
вичерпним ПП «Люблинецьбуд» не входить
до вищенаведеного переліку. Відтак,
право користування земельними
ділянками, на яких розташовані об'єкти
нерухомого майна, належні ПП
«Люблинецьбуд», позивач може набути
шляхом викупу відповідних земельних
ділянок або отримання земельних
ділянок в оренду. На теперішній час ПП
«Люблинецьбуд» не позбавлене права
звернутись до відповідача з
відповідним клопотанням та отримати
право на користування земельною
ділянкою, на якій розташовані
приміщення, належні підприємству.
Однак жодних дій, спрямованих на
реалізацію такого права, позивач не
вживав і не вживає. Крім цього, упродовж
усього часу існування ПП
«Люблинецьбуд», підприємство орендної
плати за користування земельними
ділянками не сплачувало.

Представник третіх осіб ОСОБА_3 в
судовому засіданні заперечила проти
задоволення адміністративного позову.
Заперечуючи проти позову посилається
на наступні обставини: ПП
«Люблинецьбуд» створене шляхом
перетворення колективного
підприємства «Будматеріали-99» та діє
на підставі Статуту підприємства. У
відповідності до норм статуту, а саме
ч.2 п.7.2. Статуту, засновники
підприємства ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, хоча й звернулись до
підприємства з заявами про вихід з
підприємства, до теперішнього часу
вважаються його засновниками, оскільки
підприємство не провело з третіми
особами повного розрахунку.
Оскаржуване рішення було прийняте
Люблинецькою селищною радою, як
компетентним органом і в межах наданих
Законом повноважень. Оскаржуване
рішення не порушує ні прав позивача - ПП
«Люблинецьбуд», ні прав та інтересів
його засновників. Земельні ділянки,
право постійного користування якими,
згідно державного акту на право
постійного користування було надано
Дирекції по будівництву Люблинецького
заводу газосилікатних виробів
Люблинецькою селищною радою
відповідним рішенням від 03 вересня 1999
року, ніколи не були об'єктом права
власності позивача, а відтак,
відповідно до норм Статуту, звернення з
клопотанням про припинення права
підприємства на користування
вказаними земельними ділянками
входило до компетенції директора
підприємства. Таке клопотання, було
зумовлено, як змінами організаційної
форми підприємства та вимогами чинного
законодавства, зокрема ст. 92 Земельного
Кодексу України, так і тими
обставинами, що треті особи, як
засновники підприємства, набули право
власності на значну частину приміщень,
які раніше перебували у власності ПП
«Люблинецьбуд». Крім цього,
оскаржуваним рішенням не порушуються
будь-які права позивача, адже
підприємство має право та можливість
реалізувати своє законне право на
користування земельною ділянкою, на
якій розташовуються належні
підприємству будівлі, шляхом отримання
у передбаченому законом порядку
вказаних земельних ділянок в оренду.

Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши письмові докази у справі
суд приходить до висновку, що
адміністративний позов є
безпідставним і задоволенню не
підлягає.

Згідно ст. 6 КАС України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

У відповідності до вимог ст. 71,70
КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів. Належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно ч.3 ст. 72 КАС України
обставини, які визнаються сторонами,
можуть не доказуватися перед судом,
якщо проти цього не заперечують
сторони і в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

Згідно Державного акту на право
постійного користування землею серії
П-ВЛ №000872 від 30 листопада 1999 року
Дирекції по будівництву Люблинецького
заводу газосилікатних виробів
рішенням Люблинецької селищної ради
від 03 вересня 1999 року №6/2 було надано у
постійне користування земельну
ділянку площею 7,40 га на території
Люблинецької селищної ради.

Згідно Статуту ПП «Люблинецьбуд»
приватне підприємство «Люблинецьбуд»
утворене згідно з рішенням Засновників
в результаті реорганізації
колективного підприємства
«Будматеріали - 99», проведеної шляхом
його перетворення в приватне
підприємство. Засновниками
підприємства є ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_4,
ОСОБА_7, ОСОБА_1 та ОСОБА_5

В судовому засіданні сторони
визнали ту обставину, що земельні
ділянки загальною площею 7,40 га
перебували у користуванні ПП
«Люблинецьбуд», як правонаступника
колективного підприємства
«Будматеріали - 99», яке у свою чергу
було правонаступником Дирекції по
будівництву Любінецького заводу
газосилікатних виробів.

Копією письмового клопотання
директора ПП «Люблинецьбуд» Мартинюка
Ю.М. від 11 жовтня 2012 року доводиться та
обставина, що ПП «Люблинецьбуд» 30
жовтня 2012 року звернулось до
Люблинецької селищної ради з
клопотанням про припинення права
постійного користування підприємства
на земельні ділянки загальною площею
7,40 га, які перебували у користуванні
підприємства на підставі державного
акту на право постійного користування
землею серії П-ВЛ №000872 від 30 листопада
1999 року.

Рішенням сесії Люблинецької
селищної ради Ковельського району
Волинської області шостого скликання
№19-5/2012 від 14.11.2012 року «Про припинення
права по стійного користування
земельною ділянкою ПП. «Люблинецьбуд»
припинено право постійного
користування підприємства земельними
ділянками загальною площею 7,40 га
земель промисловості, транспорту,
зв'язку, енергетики, оборони та іншого
призначення, які були надані Дирекції
по будівництву Люблинецького заводу
газосилікатних виробів згідно
державного акту на право постійного
користування земле серії П-ВЛ №000872,
правонаступником якої є ПП
«Люблинецьбуд».

Відповідно до п.34 ч.1 ст. 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» до компетенції Люблинецької
селищної ради відноситься вирішення
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Згідно ст.12 Земельного Кодексу
України до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить:

а) розпорядження землями
територіальних громад;

б) передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу;

г) вилучення земельних ділянок із
земель комунальної власності
відповідно до цього Кодексу;

ґ) викуп земельних ділянок для
суспільних потреб відповідних
територіальних громад сіл, селищ, міст;

д) організація землеустрою;

е) координація діяльності місцевих
органів земельних ресурсів;

є) здійснення контролю за
використанням та охороною земель
комунальної власності, додержанням
земельного та екологічного
законодавства;

ж) обмеження, тимчасова заборона
(зупинення) використання земель
громадянами і юридичними особами у
разі порушення ними вимог земельного
законодавства;

з) підготовка висновків щодо вилучення
(викупу) та надання земельних ділянок
відповідно до цього Кодексу;

и) встановлення та зміна меж районів у
містах з районним поділом;

і) інформування населення щодо
вилучення (викупу), надання земельних
ділянок;

ї) внесення пропозицій до районної ради
щодо встановлення і зміни меж сіл,
селищ, міст;

й) вирішення земельних спорів;

к) вирішення інших питань у галузі
земельних відносин відповідно до
закону.

Відтак оскаржуване рішення про
припинення права постійного
користування земельною ділянкою ПП
«Люблинецьбуд» були прийняте
відповідачем, як компетентним органом,
уповноваженим на вирішення такого роду
питань.

Обґрунтовуючи вимоги
адміністративного позову позивач
посилається на відсутність в директора
ПП «Любленецьбуд» повноважень на
звернення з клопотанням про припинення
права постійного користування ПП
«Люблинецьбуд» на земельні ділянки та
вважає незаконним перебування ОСОБА_6
на посаді директора підприємства
«Люблинецьбуд», зокрема у жовтні 2012
року.

Разом з тим, факт перебування
ОСОБА_6 на посаді директора ПП
«Люблинецьбуд» у жовтні 2012 року
підтверджується випискою з єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців серії ААА
№155843 від 12.10.2012 року. Належних доказів
на підтвердження тієї обставини, що на
вказаній посаді ОСОБА_6 перебував
незаконно, позивач суду не надав.

Повноваження Директора ПП
«Люблинецьбуд» на звернення до
компетентного органу з клопотанням про
припинення права ПП «Люблинецьбуд» на
постійне користування земельними
ділянками підтверджується нормами
Статуту ПП «Люблинецьбуд», а саме п.6.8 -
6.8.10 Статуту.

Зокрема, згідно п.6.8.1 Статуту
директор вирішує усі питання
діяльності Підприємства, крім тих, які
належать до компетенції Зборів
Засновників.

З огляду на норми п.6.2 - 6.4.19 Статуту
підприємства, звернення із клопотанням
до селищної ради, щодо припинення права
на користування земельними ділянками,
входило до компетенції директора
підприємства і не потребувало
прийняття будь-якого додаткового
рішення загальними зборами
засновників.

В судовому засіданні сторони
визнали ту обставину, що земельні
ділянки загальною площею 7,40 га, право
ПП «Люблинецьбуд» на користування
якими було припинене оскаржуваним
рішенням, ніколи не перебували ні у
власності позивача ПП «Люблинецьбуд»,
ні в оренді позивача ПП «Люблинецьбуд».
Позивач, ПП «Люблинецьбуд»
користувалось земельними ділянками на
підставі державних актів на право
постійного користування землею,
виданих Дирекції по будівництву
Люблинецького заводу газосилікатних
виробів.

Згідно ст. 92 Земельного Кодексу
України право постійного користування
земельною ділянкою - це право володіння
і користування земельною ділянкою, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, без встановлення строку.
Права постійного користування
земельною ділянкою із земель державної
та комунальної власності набувають:

а) підприємства, установи та
організації, що належать до державної
та комунальної власності;

б) громадські організації інвалідів
України, їх підприємства (об'єднання),
установи та організації;

в) релігійні організації України,
статути (положення) яких зареєстровано
у встановленому законом порядку,
виключно для будівництва і
обслуговування культових та інших
будівель, необхідних для забезпечення
їх діяльності;

г) публічне акціонерне товариство
залізничного транспорту загального
користування, утворене відповідно до
Закону України "Про особливості
утворення публічного акціонерного
товариства залізничного транспорту
загального користування".

3. Право постійного користування
земельними ділянками може вноситися
державою до статутного капіталу
публічного акціонерного товариства
залізничного транспорту, утвореного
відповідно до Закону України "Про
особливості утворення публічного
акціонерного товариства залізничного
транспорту загального користування".

В судовому засіданні сторони
визнали ту обставину, що державна
частка у статутному фонді ПП
«Люблинецьбуд» відсутня.

Відтак, підстав для набуття
позивачем права постійного
користування земельною ділянкою
площею 7,40 га, переданої у постійне
користування Дирекції по будівництву
Люблинецького заводу газосилікатних
виробів відповідно Державного акта на
право постійного користування землею
серії П-ВЛ №000872, чинне законодавство не
передбачає.

У той же час статтею 93 Земельного
кодексу України регламентується право
оренди земельної ділянки. Зокрема,
право оренди земельної ділянки - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
провадження підприємницької та іншої
діяльності. Земельні ділянки можуть
передаватися в оренду громадянам та
юридичним особам України, іноземцям і
особам без громадянства, іноземним
юридичним особам, міжнародним
об'єднанням і організаціям, а також
іноземним державам.

В судовому засіданні
встановлена і визнається сторонами та
обставина, що після прийняття
відповідачем оскаржуваного рішення,
позивач не звертався до відповідача з
клопотанням про передачу позивачеві в
оренду земельних ділянок, на яких
розташовані будівлі, належні ПП
«Люблинецьбуд».

Обґрунтовуючи вимоги
адміністративного позову позивач
посилається також і на ту обставину, що
оскаржуваним рішенням Люблинецької
селищної ради порушуються трудові
права працівників ПП «Люблинецьбуд» та
інших співзасновників підприємства.
Разом з тим, будь-яких доказів на
підтвердження вказаної обставини,
позивач суду не надав.

В судовому засіданні встановлено і
визнається сторонами та обставина, що
треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7 та
ОСОБА_5, які є засновниками ПП
«Люблинецьбуд» згідно п.7.2 Статуту
підприємства, незважаючи на подані
заяви про вихід з підприємства, а також
ОСОБА_8, як спадкоємець засновника
ОСОБА_9, набули право власності на
значну частину будівель та споруд, які
перебували у власності ПП
«Люблинецьбуд» і розташовані на
земельних ділянках, право позивача на
користування якими було припинене
оскаржуваним рішенням. Відтак треті
особи також мають право клопотати
перед відповідачем про викуп
відповідних земельних ділянок або
передачу їх в оренду. Крім цього, в
судовому засіданні представник третіх
осіб заперечив ту обставину, що
оскаржуваним рішенням було порушено
права третіх осіб.

Оскільки позивач не позбавлений
права звернутися у передбаченому
законом порядку до селищної ради з
клопотанням про передачу позивачеві в
оренду земельних ділянок, на яких
розташовані будівлі, належні ПП
«Люблинецьбуд», підстав для набуття
позивачем права постійного
користування земельною ділянкою
площею 7,40 га, переданої у постійне
користування Дирекції по будівництву
Люблинецького заводу газосилікатних
виробів відповідно Державного акта на
право постійного користування землею
серії П-ВЛ №000872, чинне законодавство не
передбачає, оскаржуване рішення сесії
Люблинецької селищної ради
Ковельського району Волинської
області шостого скликання №19-5/2012 від
14.11.2012 року «Про припинення права
постійного користування земельною
ділянкою ПП «Люблинецьбуд» прийняте у
відповідності до норм чинного
законодавства і не порушує прав та
інтересів ПП «Люблинецьбуд», а відтак у
адміністративному позові слід
відмовити.

На підставі ст. ст. 7- 14, 18, 19, 24, 143, 158,
160, 161, 162, 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ст. 92,93 Земельного Кодексу, п.34
ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», суд

П О С Т А Н О В И В:

У адміністративному позові Приватного
підприємства «Люблинецьбуд» до
Люблинецької селищної ради
Ковельського району Волинської
області, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору
на стороні відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання
нечинним та скасування рішення
Люблинецької селищної ради
Ковельського району від 14.11.2012 року -
відмовити.

Судові витрати залишити за сторонами.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Ковельський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Головуюча:
Т.М.Луньова