Справа № 808/8703/13-а
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2013-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року о/об 11 год. 42 хв.Справа
№ 808/8703/13-а м.ЗапоріжжяЗапорізький
окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Прасова О.О. при
секретарі Шаповаловій К.І., за участю
представника Відповідача-1 Горобей О.О.,
представника Відповідача-2 Стешенко
В.Є., розглянувши у місті Запоріжжі у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до 1.Управління державної служби
Головного управління державної служби
України в Запорізькій області,
2.Прокуратури Запорізької області

про визнання дій та бездіяльності
суб'єктів владних повноважень
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов ОСОБА_3 (надалі -
позивач або ОСОБА_3) до Управління
державної служби Головного управління
державної служби України в Запорізькій
області (надалі - Відповідач-1),
Прокуратури Запорізької області
(надалі - Відповідач-2) в якому позивач
просить суд: визнати неправомірними
дії Відповідача-1 щодо необ'єктивної
перевірки ТУ ДСА України в Запорізькій
області за зверненням позивача від
17.04.2013 та відмови у наданні роз'яснень з
питань викладених у зверненні від
17.04.2013; зобов'язати Відповідача-1
розглянути по суті звернення позивача
від 17.04.2013 та провести повторну
об'єктивну перевірку щодо порушення
начальником ТУ ДСА України в
Запорізькій області Бєліковою І.В.
вимог законодавства з питань державної
служби при звільненні позивача із
займаної посади керівника апарату
Токмацького районного суду
Запорізької області та надати позивачу
роз'яснення з питань викладених у
зверненні позивача від 17.04.2013; визнати
неправомірними дії Відповідача-2 щодо
відмови вжити заходів прокурорського
реагування на противоправні дії
Відповідача-1 щодо ненадання роз'яснень
на питання викладені позивачем у
зверненні від 17.04.2013; зобов'язати
Відповідача-2 розглянути по суті
звернення позивача від 03.06.2013 та вжити
заходи прокурорського реагування на
бездіяльність Відповідача-1 стосовно
ненадання роз'яснень з питань
викладених у зверненні позивача від
17.04.2013 та притягти відповідальних осіб
до відповідальності передбаченої
законодавством України, зокрема за
Законом України «Про засади
запобігання і протидії корупції».

У позовній заяві зазначено, що позивач
з 03.09.2002 працював у Токмацькому
районному суді Запорізької області, й з
13.05.2008 по день звільнення займав посаду
керівника апарату Токмацького
районного суду Запорізької області,
знаходячись у трудових відносинах з
територіальним управлінням Державної
судової адміністрації України в
Запорізькій області (надалі - ТУ ДСА
України в Запорізькій області). 12.03.2013
позивачем до ТУ ДСА України в
Запорізькій області подано заяву про
звільнення з посади керівника апарату
Токмацького районного суду
Запорізької області з 13.03.2013 за власним
бажанням, у зв'язку з переїздом на нове
місце проживання, згідно ч.1 ст.38 КЗпП
України. Проте, відповідно до наказу
начальника ТУ ДСА України в
Запорізькій області Бєлікової І.В.
№25-ос від 14.03.2013 «Про звільнення
ОСОБА_3» позивач звільнений із займаної
посади у зв'язку із висловленням
недовіри зборами суддів Токмацького
районного суду Запорізької області.
Позивач вважає, що начальником ТУ ДСА
України в Запорізькій області
Бєліковою І.В. допущено порушення
процедури його звільнення із займаної
посади всупереч законодавства про
працю України: порушено вимоги ст.36, ч.1
ст.38, ч.3 ст.40, ст.47 Кодексу законів про
працю України; ст.30 Закону України «Про
державну службу»; п.4 Постанови
Кабінету Міністрів України «Про
трудові книжки працівників» №301 від
27.04.1993; п.2.3, п.2.25 спільного наказу
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України «Про затвердження
Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників» №58 від
29.07.1993; п.17 наказу Державної судової
адміністрації України «Про
затвердження Типового положення про
апарат місцевого, апеляційного судів»
№115 від 28.09.2012; п.17 «Положення про апарат
Токмацького районного суду
Запорізької області», затвердженого
зборами суддів Токмацького районного
суду Запорізької області (протокол від
31.10.2012) та погодженого з начальником
територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Запорізькій області. У зв'язку з цим,
позивач 17.04.2013 звернувся до Управління
державної служби Головного управління
державної служби України в Запорізькій
області зі зверненням про проведення
перевірки порушення начальником ТУ ДСА
України в Запорізькій області вимог
законодавства з питань державної
служби при звільненні позивача із
займаної посади та надання роз'яснення
щодо застосування законодавства з
питань державної служби. 19.05.2013
позивачу надійшла відповідь
Відповідача-1 за вих.№206/ТО0830-13 від
17.05.2013 про те, що звільнення позивача з
посади керівника апарату Токмацького
районного суду Запорізької області
проведено з дотриманням вимог пп.7 п.8
«Положення про територіальні
управління Державної судової
адміністрації України», затвердженого
05.04.2011 наказом ДСА України №82.
Інформація щодо роз'яснення питань
викладених у зверненні позивача від
17.04.2013 відсутня. Позивач вважає
протиправними дії Відповідача-1 щодо
неповного надання відповіді за його
зверненням від 17.04.2013. Позивач вважає,
що перевірка проводилась
Відповідачем-1 не по суті його
звернення від 17.04.2013. Так, позивач
звертався до Відповідача-1 з проханням
провести перевірку з метою визначення
дотримання начальником ТУ ДСА України
в Запорізькій області вимог Закону
України «Про державну службу» та
Кодексу законів про працю України при
звільненні позивача, який на той час
був державним службовцем. Разом з тим, у
відповіді Відповідачем-1 не
підтверджено та не спростовано
допущення порушень начальником ТУ ДСА
України в Запорізькій області вимог
законодавства з питань державної
служби при звільненні позивача з
займаної посади. Крім того, позивачу не
зрозуміло з яких підстав йому
Відповідачем-1 не роз'яснені питання
поставлені у зверненні від 17.04.2013 та
фактично, на його думку, порушено п.4
пп.2, 3, 5 наказу Головного управління
Державної служби України «Про
затвердження Положення про Управління
державної служби Головного управління
державної служби України в Запорізькій
області» №256 від 17.09.2009. У вказаній
відповіді Відповідачем-1 не роз'яснено
порядок оскарження даної відповіді.
Відмову Відповідача-1 у проведенні
об'єктивної перевірки ТУ ДСА України в
Запорізькій області та ненадання
роз'яснень з питань порушених
позивачем у зверненні від 17.04.2013
позивач вважає неправомірною.
Враховуючі всі перелічені порушення
законодавства України з боку
Відповідача-1 позивач звернувся за
захистом своїх прав до Прокуратури
Запорізької області. 03.06.2013 позивачем
направлено прокурору Запорізької
області звернення з проханням вжити
заходів прокурорського реагування на
противоправні дії Відповідача-1 щодо
ненадання роз'яснень з питань
порушених позивачем у зверненні від
17.04.2013 та щодо притягнення винних осіб
до відповідальності передбаченої
законодавством України, зокрема
Законом України «Про засади
запобігання і протидії корупції».
12.07.2013 позивачу надана відповідь за
підписом першого заступника прокурора
Запорізької області Герус О. за вих.
№07/1/1-3851-13 від 05.07.2013 в якій викладено, що
Відповідачем-1 звернення позивача
розглянуто та надано відповідь про те,
що порушень з боку Відповідача-1 при
розгляді його звернення не
встановлено. Позивач вважає відповідь
Відповідача-2 неправомірною та наданою
не по суті звернення посилаючись на
п.1.2-1.4, п.2.1, п.3 наказу Генерального
прокурора України №9гн від 21.06.2011 «Про
організацію роботи з розгляду і
вирішення звернень та особистого
прийому в органах прокуратури України»
(із змінами, внесеними наказом
Генерального прокурора України №3/2/1гн
від 04.10.2011). Таким чином, Відповідачем-2
взагалі не проводилась перевірка за
зверненням позивача від 03.06.2013 щодо
ненадання Відповідачем-1 роз'яснень з
питань порушених у зверненні від 17.04.2013.
У відповіді Відповідача-2 з даного
питання нічого не вказано. Разом з тим,
Відповідачем-2 не зазначено, які заходи
приймалися по перевірці, які
відповідальні особи Відповідача-1
опитані та які вивчалися документи з
порушених питань у зверненнях, тощо.

Позивачем подано до суду заяву про
розгляд справи у порядку письмового
провадження, на задоволенні позову
наполягає.

Відповідачем-1 подано до суду письмові
заперечення, в яких зазначено, що ним у
межах наданих йому повноважень
здійснені всі необхідні дії для повної
та всебічної перевірки фактів,
викладених у зверненні позивача.
Відповідачем-1 встановлено, що
звільнення ОСОБА_3 з посади керівника
апарату Токмацького районного суду
Запорізької області проведено з
дотриманням вимог пп.7 п.8 «Положення
про територіальні управління
Державної судової адміністрації
України», затвердженого наказом ДСА
України від 05.04.2011 №82. Разом з тим, при
внесенні запису до трудової книжки
ОСОБА_3 про звільнення ТУ ДСА України в
Запорізькій області не було дотримано
вимог пункту 2.3, 2.25 «Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників», затвердженої наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України від 29.07.93 №58: у записі
№13 у графі «Відомості про прийом на
роботу, переведення на іншу роботу і
звільнення» відсутнє посилання на
відповідну статтю, пункт закону, які
вказують на причину звільнення особи.
Результати перевірки оформлені
відповідною довідкою. Про результати
перевірки позивача повідомлено листом
від 17.05.2013 №206/ТО0830-13, в якому заявнику
було роз'яснено, що відповідно до ст.32
Закону України «Про державну службу»
рішення про припинення державної
служби може бути оскаржено державним
службовцем безпосередньо до суду.
Також, відповідно до ст.233 КЗпП України
працівник може звернутися із заявою
про вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду у місячний термін із дня вручення
йому копії наказу про звільнення або з
дня видачі трудової книжки. Таким
чином, Відповідачем-1 у межах своїх
повноважень, у строк, встановлений
законом, було розглянуто звернення
позивача, проведено перевірку
викладених у ньому фактів, надано
відповідь за результатом розгляду
звернення та роз'яснено порядок
оскарження.

У судовому засіданні представник
Відповідача-1 проти позову заперечував,
просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідачем-2 подано до суду письмові
заперечення, в яких він зазначає, що
провадження за позовними вимогами до
Відповідача-2 підлягають закриттю,
оскільки відповідно до пп.6,8 ч.1 ст.3 КАС
України Відповідачем-2 до позивача не
здійснювались владні управлінські
функції, тому відсутнім є
публічно-правовий спір. Також,
зазначено, що позивач скаржився на
відповідь Відповідача-1 від 17.05.2013
вих.№206/ТО0830-13 яка, на думку заявника,
надана не у повному обсязі. Позивач
просив Відповідача-2 притягнути до
відповідальності винних осіб
Відповідача-1 за ненадання у повному
обсязі інформації, яка підлягає
наданню, що заборонено ст.16 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції». Прокуратурою
області 14.06.2013 до Відповідача-1
направлено вимогу про надання
інформації щодо розгляду ним звернення
ОСОБА_3 з приводу порушення ТУ ДСУ
України в Запорізькій області вимог
законодавства при звільнені заявниці
із займаної посади із наданням копій
відповідних документів. Отже,
посилання позивача на те, що
прокуратурою Запорізької області
взагалі не проводилась перевірка за
його зверненням від 03.06.2013 - є
необґрунтованим. Крім того, ОСОБА_3 при
розгляді звернення від 03.06.2013
відповідно до ст.18 Закону України «Про
звернення громадян» мала право
ознайомитися з матеріалами перевірки.
Інформацію з підтверджуючими
документами на виконання вимоги від
14.06.2013 за №07/1/1-3851-13 отримано
Відповідачем-2 20.06.2013. За наслідками
розгляду звернення Відповідачем-2
05.07.2013 за вих.№07/1/1-3851-13 письмово
повідомлено позивача про суть
прийнятого рішення, де зазначено, що
порушень Відповідачем-1 при розгляді
звернення ОСОБА_3 не встановлено. Отже,
заходи прокурорського реагування до
службових осіб Відповідача-1
прокуратурою області - не вживались у
зв'язку з тим, що за результатами
перевірки за зверненням ОСОБА_3
порушень з боку Відповідача-1 при
розгляді її звернення не встановлено. У
відповіді Відповідача-2 від 05.07.2013 за
№07/1/1-3851-13 констатовано відсутність
порушень з боку Відповідача-1, а не про
відмову у вжитті заходів
прокурорського реагування на
протиправні дії Відповідача-1 щодо
ненадання роз'яснень на питання
викладені ОСОБА_3 у зверненні від 17.04.2013.
Звернення ОСОБА_3 від 03.06.2013 розглянуто
Відповідачем-2 по суті, тому вимоги
позивача щодо зобов'язання
Відповідача-2 розглянути по суті
звернення ОСОБА_3 від 03.06.2013 та вжити
заходів прокурорського реагування на
бездіяльність Відповідача-1 стосовно
ненадання роз'яснень з питань
викладених у зверненні від 17.04.2013 та
притягнення відповідальних осіб до
відповідальності, передбаченої
законодавством України, зокрема, за
Законом України «Про засади
запобігання і протидії корупції», є
необґрунтованими.

У судовому засіданні представник
Відповідача-2 проти позову заперечував,
просив у задоволенні позову відмовити.

Представники Відповідачів-1,2, під час
розгляду справи, у судовому засіданні
повідомили, що ними надано всі
необхідні документи для вирішення
спору по суті.

Вислухавши пояснення представників
Відповідачів-1,2, дослідивши
заперечення Відповідачів-1,2,
розглянувши надані сторонами докази у
їх сукупності, суд з'ясував наступне.

1. У дослідженому судом зверненні
позивача до Відповідача-1, поданого
22.04.2013, ОСОБА_3 просить провести
перевірку та надати їй роз'яснення
щодо: законності процедури її
звільнення з посади керівника апарату
Токмацького районного суду
Запорізької області, порядку її
звільнення, правомірності скликання
зборів суддів Токмацького районного
суду Запорізької області,
правомірності видачі наказу
начальника ТУ ДСА України в
Запорізькій області Бєлікової І.В.
№25-ос від 14.03.2013 «Про звільнення
ОСОБА_3», розгляду заяви позивача про
звільнення за власним бажанням, у
зв'язку з переїздом на нове місце
проживання (а.с.59-60).

У відповіді (вих.№206/ТО0830-13 від 17.05.2013)
наданої Відповідачем-1 на вказане
звернення, зокрема, зазначено: «… За
результатами проведення, в межах
повноважень, позапланової перевірки в
територіальному управлінні Державної
судової адміністрації в Запорізькій
області, робочою групою Управління
державної служби Головного управління
державної служби України в Запорізькій
області встановлено, що звільнення Вас
з посади керівника апарату Токмацького
районного суду Запорізької області
проведено з дотриманням вимог
підпункту 7 пункту 8 Положення про
територіальні управління Державної
судової адміністрації України,
затвердженого наказом ДСА України від
05.04.2011 №82. Разом з тим, при внесенні
запису до Вашої трудової книжки про
звільнення Вас з посади керівника
апарату Токмацького районного суду
Запорізької області територіальним
управлінням Державної судової
адміністрації України не було
дотримано вимог пункту 2.3, 2.25
Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників,
затвердженої наказом Міністерства
праці України, Міністерства юстиції
України, Міністерства соціального
захисту населення України від 29.07.93 №58.
В свою чергу, що відповідно до статті 32
Закону України «Про державну службу»
рішення про припинення державної
служби може бути оскаржено державним
службовцем безпосередньо до суду.
Відповідно до статті 233 КЗпП України
працівник може звернутися із заявою
про вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду в місячний термін із дня вручення
йому копії наказу про звільнення або з
дня видачі трудової книжки …».

У ч.2 ст.7 Закону України «Про державну
службу» зазначено, що спеціально
уповноважений центральний орган
виконавчої влади з питань реалізації
державної політики у сфері державної
служби: «…» контролює дотримання
визначених цим Законом умов реалізації
громадянами права на державну службу.

Згідно з п.1 «Положення про Головне
управління державної служби України»,
затвердженого 26.09.2007 постановою
Кабінету Міністрів України №1180 (надалі
- «Положення про Головне управління
державної служби України»), Головне
управління державної служби України
(Головдержслужба) є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується та координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра Кабінету Міністрів України.
Головдержслужба забезпечує проведення
єдиної державної політики у сфері
державної служби та функціональне
управління державною службою.

Відповідно до пп.19 п.4 «Положення про
Головне управління державної служби
України» Головдержслужба відповідно
до покладених на неї завдань: контролює
в межах своїх повноважень додержання в
державних органах вимог Законів
України «Про державну службу» і «Про
засади запобігання та протидії
корупції», здійснює заходи щодо
запобігання проявам корупції серед
державних службовців та посадових осіб
місцевого самоврядування.

Аналогічні функції зазначені і у
«Положенні про Управління державної
служби Головного управління державної
служби України в Запорізькій області»,
затвердженому 17.09.2009 наказом
Головдержслужби України №256 (а.с.74-75).

У п.1.1 «Порядку проведення
Головдержслужбою перевірок»,
затвердженого 29.04.2011 наказом Головного
управління державної служби України
№116, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 23.05.2011 за №620/19358 (надалі
- «Порядок проведення Головдержслужбою
перевірок»), зазначено, що цей Порядок
розроблений відповідно до статті 7
Закону України «Про державну службу»
(далі - Закон) та підпункту 19 пункту 4
Положення про Головне управління
державної служби України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26.09.2007 №1180,
визначає завдання і порядок проведення
Головдержслужбою та територіальними
органами Головдержслужби (далі -
територіальні органи) планових та
позапланових перевірок додержання
вимог Закону, антикорупційного
законодавства та інших
нормативно-правових актів з питань
державної служби.

Як зазначено у п.1.2 «Порядку проведення
Головдержслужбою перевірок», дія цього
Порядку поширюється на відносини, що
виникають у зв'язку з виконанням
Головдержслужбою (територіальним
органом) покладених на неї завдань та
функцій, визначених Законом,
постановами Кабінету Міністрів
України від 05.07.2004 №842 «Про утворення
управлінь державної служби Головного
управління державної служби в
Автономній Республіці Крим, областях,
мм.Києві та Севастополі», від 26.09.2007 №1180
«Про затвердження Положення про
Головне управління державної служби
України», іншими нормативно-правовими
актами.

Згідно з п.1.3 «Порядку проведення
Головдержслужбою перевірок» предметом
перевірок є нормативно-правові,
розпорядчі, інші документи (постанови,
рішення, розпорядження, накази,
положення, порядки, стандарти,
інструкції, вказівки, інструктивні
листи тощо), що охоплюють діяльність
органів державної влади щодо створення
правових, організаційних та соціальних
умов реалізації громадянами України
права на державну службу, а також із
питань організації дотримання вимог
антикорупційного законодавства.

Об'єктами контролю є органи державної
влади (п.1.4 «Порядку проведення
Головдержслужбою перевірок»).

Як зазначено у п.2.2 «Порядку проведення
Головдержслужбою перевірок»,
основними завданнями при проведенні
перевірок є: перевірка дотримання
органами державної влади Конституції
України, вимог інших
нормативно-правових актів з питань
державної служби; перевірка дотримання
органами державної влади вимог
антикорупційного законодавства
України; перевірка результативності та
ефективності вжитих заходів щодо
виконання вимог Закону,
антикорупційного законодавства та
інших нормативно-правових актів з
питань державної служби; перевірка
стану впровадження та функціонування
підсистеми обліку державних
службовців I-VII категорій «Картка».

Дослідженням наданих до суду сторонами
доказів, матеріалів перевірки судом
з'ясовано, що Відповідачем-1
позапланова перевірка здійснена
виключно в межах повноважень,
передбачених абз.1 ч.2 ст.7 Закону
України «Про державну службу», пп.19 п.4
«Положення про Головне управління
державної служби України» та
відповідно до механізму, встановленому
«Порядком проведення Головдержслужбою
перевірок».

Позивач не звертався до Відповідача-1
за захистом своїх трудових прав та
інтересів, а лише з метою перевірки
правомірності дій начальника ТУ ДСА
України в Запорізькій області
Бєлікової І.В. та винесеного нею наказу
про звільнення, роз'яснення вимог
чинного законодавства України. Надана
позивачу відповідь (вих.№206/ТО0830-13 від
17.05.2013) містить у собі інформацію, яка
відповідає компетенції Відповідача-1.

2. За змістом звернення позивача до
Відповідача-2 (вх.№07/1/1-7921вх/з від 06.06.2013)
відповідь Відповідача-1 від 17.05.2013
вих.№206/ТО0830-13 надана не у повному
обсязі. Позивач вважає, що відповідь
Відповідача-1 від 17.05.2013 вих.№206/ТО0830-13
не містить повної інформації на його
звернення і, з посиланням на ст.16 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції», просить у межах
наданих повноважень прийняти заходи
прокурорського реагування щодо
додержання законів та притягти винних
осіб Відповідача-1 до відповідальності,
передбаченої законодавством України,
щодо не надання у повному обсязі
інформації, яка підлягає наданню
(а.с.97-98).

У відповіді Відповідача-2 від 05.07.2013 за
№07/1/1-3851-13, наданої позивачу зазначено,
що «… Прокуратурою області розглянуто
Ваше звернення щодо правомірності дій
службових осіб управління державної
служби Головного управління державної
служби України в Запорізькій області
(далі - Управління) та з інших питань.
Установлено, що Управлінням
Головдержслужби в області за Вашим
зверненням щодо можливого порушення
територіальним управлінням Державної
судової адміністрації України в
Запорізькій області вимог
законодавства про працю проведено
відповідну перевірку, за наслідками
якої 17.05.2013 Вам надано відповідь.
Враховуючи те, що ст.149 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів» (далі
- Закон) передбачено спеціальну
підставу для звільнення керівника
апарату суду, яка не передбачена КЗпП
України та Законом України «Про
державну службу», а Управління не
наділено повноваженнями щодо
проведення перевірки додержання
державними органами норм Закону, тому
порушень управлінням державної служби
Головного управління державної служби
України в Запорізькій області при
розгляді Вашого звернення не
встановлено. У разі незгоди з прийнятим
рішенням Ви маєте право оскаржити його
вищестоящому прокурору або до суду …»
(а.с.144).

У ст.10 Закону України «Про інформацію»
зазначено, що за змістом інформація
поділяється на такі види: інформація
про фізичну особу; інформація
довідково-енциклопедичного характеру;
інформація про стан довкілля
(екологічна інформація); інформація про
товар (роботу, послугу);
науково-технічна інформація; податкова
інформація; правова інформація;
статистична інформація; соціологічна
інформація; інші види інформації.

Як зазначено у ч.1 ст.6 Закону України
«Про інформацію», право на інформацію
забезпечується: створенням механізму
реалізації права на інформацію.

Звернення позивача до Відповідача-2
(вх.№07/1/1-7921вх/з від 06.06.2013) не містить у
собі вимог щодо відповідного,
визначеного виду інформації, яку не
було надано Відповідачем-1 на звернення
ОСОБА_3

Також, звернення позивача до
Відповідача-2 не містить у собі
посилання на порушення строків
вирішення Відповідачем-1 звернення.

Позивач у зверненні (вх.№07/1/1-7921вх/з від
06.06.2013) не ставить перед Відповідачем-2
питань поновлення прав та інтересів,
притягнення працівників ТУ ДСА України
в Запорізькій області до будь-якої
відповідальності за незаконне, на її
думку, звільнення з роботи; не просить
прокурора Запорізької області вжити
заходів, передбачених ст.36-1 Закону
України «Про прокуратуру» щодо
представництва її інтересів у суді чи
вжиття інших заходів щодо поновлення
порушеного, на її думку, права.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про
звернення громадян» нагляд за
дотриманням законодавства про
звернення громадян здійснюється
Генеральним прокурором України та
підпорядкованими йому прокурорами.
Відповідно до наданих їм чинним
законодавством повноважень вони
вживають заходів до поновлення
порушених прав, захисту законних
інтересів громадян, притягнення
порушників до відповідальності.

Як зазначено у п.4.10 «Інструкції про
порядок розгляду і вирішення звернень
та особистого прийому в органах
прокуратури України», затвердженої
21.06.2011 наказом Генерального прокурора
України №9гн, при вирішенні звернень
для перевірки їх доводів можуть бути
витребувані необхідні документи,
пояснення службових та інших осіб, дії
яких оскаржуються тощо. За підсумками
складається доповідна записка
(довідка). Якщо в результаті проведених
дій установлено обставини, які
свідчать про вчинення кримінального
правопорушення, приймається рішення
відповідно до вимог Кримінального
процесуального кодексу України.

Дослідженням доказів, наданих
сторонами не встановлено звернення
ОСОБА_3 до Відповідачів-1,2 з заявою про
злочин, вчинений під час її звільнення
з посади керівника апарату Токмацького
районного суду Запорізької області.
Отже, підстав до розгляду її звернень
відповідно до вимог Кримінального
процесуального кодексу України немає.

Звернення вирішено Відповідачем-2 по
суті з витребуванням відповідних
документів, яким надано оцінку.
Позивачу за наслідками розгляду
звернення надано відповідь. До
вищестоящого прокурора позивач скарги
на дії/бездіяльність Відповідача-2 - не
подавав.

У ст.18 Закону України «Про звернення
громадян» зазначено, що громадянин,
який звернувся із заявою чи скаргою до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, засобів
масової інформації, посадових осіб, має
право: особисто викласти аргументи
особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та
брати участь у перевірці поданої
скарги чи заяви; знайомитися з
матеріалами перевірки; подавати
додаткові матеріали або наполягати на
їх запиті органом, який розглядає заяву
чи скаргу; бути присутнім при розгляді
заяви чи скарги; користуватися
послугами адвоката або представника
трудового колективу, організації, яка
здійснює правозахисну функцію,
оформивши це уповноваження у
встановленому законом порядку;
одержати письмову відповідь про
результати розгляду заяви чи скарги;
висловлювати усно або письмово вимогу
щодо дотримання таємниці розгляду
заяви чи скарги; вимагати
відшкодування збитків, якщо вони стали
результатом порушень встановленого
порядку розгляду звернень.

Оскільки позивачем не надано до суду
доказів реалізації повною мірою своїх
прав, передбачених ст.18 Закону України
«Про звернення громадян» під час
розгляду її звернень Відповідачами-1,2,
заняття позивачем пасивної позиції під
час розгляду своїх звернень, то
Відповідачі-1,2 виходили з тих
об'єктивних даних, які отримані ними
від ТУ ДСА України в Запорізькій
області та інших джерел інформації.

У ч.1 ст.19 Закону України «Про звернення
громадян», зокрема, зазначено, що
органи державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
засоби масової інформації, їх
керівники та інші посадові особи в
межах своїх повноважень зобов'язані:
об'єктивно, всебічно і вчасно
перевіряти заяви чи скарги; «…» на
прохання громадянина запрошувати його
на засідання відповідного органу, що
розглядає його заяву чи скаргу; «…»
письмово повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення; «…».

При цьому, ч.1 ст.19 Закону України «Про
звернення громадян» не передбачає який
саме зміст та наповнення відповіді на
звернення повинно бути надано.

Судом з'ясовано, що Відповідачем-1
надано позивачу письмову відповідь
(вих.№206/ТО0830-13 від 17.05.2013),
Відповідачем-2 надано, також, письмову
відповідь (за вих.№07/1/1-3851-13 від 05.07.2013), в
яких викладені результати перевірки
звернень позивача і суть прийнятих
ними рішень.

3. Постановою Запорізького
окружного адміністративного суду від
01.06.2013, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 21.11.2013, в
адміністративній справі №№808/3693/13-а
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3
до Територіального управління
Державної судової адміністрації
України в Запорізькій області в особі
начальника Бєлікової І.В. та
Токмацького районного суду
Запорізької області в особі голови
Новікової Н.В. про: скасування рішення
зборів суддів, скасування подання
голови суду та скасування наказу про
звільнення, зміну формування причини
та дати звільнення, зобов'язання
відповідача внести зміни до трудової
книжки, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди.

Як зазначено у ч.1 ст.11 КАС України,
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За змістом ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене вище,
Відповідачами-1,2 доведено
правомірність своїх дій, рішень. Доводи
позивача спростовуються дослідженими
судом доказами. Звідси, позовні вимоги
є не обґрунтованими і не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст.2, 11, 17, 71, 94, 158-163 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити у
повному обсязі.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили у строк та
порядок визначений ст.ст.167, 186, 254 КАС
України.

Постанова суду першої інстанції
оскаржується у строк та порядок
встановлений ст.ст.167, 186 КАС України.

Постанова виготовлена у повному обсязі
27.12.2013.

Суддя
О.О. Прасов