Справа № 281/934/13-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Нечуй
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"14" січня 2014 р.
Справа № 281/934/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Капустинського М.М.

суддів:
Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Лугинської районної державної
адміністрації Житомирської області на
постанову Лугинського районного суду
Житомирської області від "27" листопада
2013 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Лугинської районної державної
адміністрації Житомирської області,
про визнання рішення протиправним та
зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2013 року ОСОБА_3 звернулась в
суд з позовом, в якому просила визнати
рішення комісії Лугинської районної
державної адміністрації Житомирської
області по реалізації Законів України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та "Про
правовий режим території, що зазнала
радіоактивного забруднення внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 11.09.2013
року №10 протиправними та зобов'язати
Лугинську районну державну
адміністрацію Житомирської області
прийняти документи та поставити її на
чергу в управлінні праці та
соціального захисту населення
Лугинської районної державної
адміністрації Житомирської області
для отримання грошової компенсації за
втрачений житловий будинок з
відповідними надвірними будівлями та
спорудами на радіоактивно забрудненій
території в с.Літки Лугинського району
Житомирської області.

Постановою Лугинського районного суду
Житомирської області від 27 листопада
2013 року позов задоволено.

Визнано рішення комісії Лугинської
районної державної адміністрації
Житомирської області по реалізації
Законів України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та "Про правовий режим
території, що зазнала радіоактивного
забруднення внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 11.09.2013 року №10 в частині
відмови у постановці на чергу на
виплату грошової компенсації за
втрачене належне ОСОБА_3 нерухоме майно
на радіоактивно забрудненій території
в с.Літки, Лугинського району
Житомирської області протиправним.

Зобов'язано Лугинську районну державну
адміністрацію прийняти документи та
поставити ОСОБА_3 на чергу в управлінні
праці та соціального захисту населення
Лугинської районної державної
адміністрації Житомирської області
для отримання грошової компенсації за
втрачений житловий будинок з
відповідними надвірними будівлями та
спорудами на радіоактивно забрудненій
території в с.Літки, Лугинського району
Житомирської області.

Вважаючи, що рішення суду першої
інстанції прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
третя особа звернулася до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду із апеляційною
скаргою, в якій просить назване рішення
суду скасувати та прийняти нове, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Представники сторін в судове засідання
не з"явились, про час та місце судового
розгляду повідомлені належним чином.

Згідно ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у
судове засідання сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про дату, час і
місце апеляційного розгляду, не
перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

З врахуванням приписів вищевказаних
статей, розгляд апеляційної скарги
здійснюється судовою колегією в
порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла спадкодавець ОСОБА_4, якій на
праві власності належало нерухоме
майно - домоволодіння по АДРЕСА_2. Дочка
померлої - ОСОБА_3 отримала у спадщину
зазначене домоволодіння. Село Літки,
Лугинського району, відповідно до
"Переліку населених пунктів
Житомирської і Київської областей,
віднесених до зони радіоактивного
забруднення внаслідок Чорнобильської
катастрофи", затвердженого постановою
КМ України №106 від 23.07.1991 року та
розпорядженням КМ України №17 від 12.01.1993
року, відносено до зони посиленого
радіоекологічного контролю.

Із копії довідки від 07.08.2013 року №269,
виданої Літківською сільською радою
Лугинського району вбачається, що в
разі отримання позивачем компенсації
за втрачене нерухоме майно, житловий
будинок по АДРЕСА_2 буде прийнятий на
баланс зазначеної сільської ради.

Рішенням комісії Лугинської районної
державної адміністрації Житомирської
області по реалізації Законів України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та "Про
правовий режим території, що зазнала
радіоактивного забруднення внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 11.09.2013
року №10 позивачу відмовлено у
постановці на чергу на виплату
грошової компенсації за втрачене
нерухоме майно на радіоактивно
забрудненій території в с.Літки,
отримане в спадщину, в зв'язку з тим, що
постановою Кабінету Міністрів України
від 18.11.2009 року №1243 "Про затвердження
Порядку виплати компенсації
громадянам за втрачене нерухоме майно
у разі відселення або самостійного
переселення з радіоактивно
забрудненої території" виплата
грошової компенсації за втрачене
нерухоме майно, яке отримане в
спадщину, не передбачена, а особливо
зважаючи на те, що спадкодавець ОСОБА_4
не мала статусу переселенця.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
застосування положень вищевказаного
Порядку в даному випадку суперечать
вимогам п.6 ст.35 Закону, яка передбачає
отримання компенсації за спадкове
майно, а не лише нарахованої
компенсації переселенцю, що помер.
Питання отримання компенсації
спадкоємцем майна, що передбачено
Законом, Порядком взагалі не
врегульовано.

Спадкоємець на законних підставах
отримав у власність нерухоме майно, яке
знаходиться на території
радіоактивного забруднення і так, як
він не може в повній міри скористатись
своїм правом власності на це майно в
зв"язку з обмеженнями, які існують на
забрудненій території, то держава
зобв"язана компенсувати вартість
такого майна, що і передбачено ст.35
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З урахуванням наведеного, суд першої
інстанції вважав, що у позивача існує
право постановки на чергу для
отримання грошової компенсації за
втрачене домоволодіння.

Колегія суддів, не спростовуючи
можливо наявного права позивача,
зазначає наступне.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.35 Закону
компенсацію, передбачену ст.4 Закону, у
повному розмірі за цінами,
встановленими на момент звернення щодо
неї, мають право отримати громадяни,
які не проживали на територіях
радіоактивного забруднення, але
одержали у спадщину майно (жилі, дачні,
садові будинки, гаражі, господарські
будівлі та споруди), яке не може бути
перевезено із зазначених територій.

Порядком виплати компенсації
громадянам за втрачене нерухоме майно
у разі відселення або самостійного
переселення з радіоактивної території,
який затверджено Постановою Кабінету
Міністрів України від 18.11.2009 року №1243,
не визначено механізм виплати
компенсації спадкоємцям за втрачене
нерухоме майно.

Але, при цьому, як Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" так і
"Порядком виплати компенсації
громадянам за втрачене нерухоме майно
у разі відселення або самостійного
переселення з радіоактивно
забрудненої території", передбачається
грошова компенсація саме за втрачене
нерухоме майно.

Виходячи з термінології, яка
застосовується в зазначених Законі та
Порядку, втрачене нерухоме майно -
житловий, дачний, садовий будинок..., що
розташовані на радіоактивно
забрудненій території, перебували у
приватній власності громадянина та
залишені ним у разі використання права
на переселення.

Компенсація - відшкодування вартості
нерухомого майна, втраченого на місці
відселення на момент припинення права
власності, розмір якого визначається
шляхом проведення суб"єктом оціночної
діяльності незалежної оцінки такого
майна.

Відповідно до матеріалів справи,
ОСОБА_3 не втратила права на спадкове
майно за яке намагається отримати
компенсацію.

Так, відповідно до довідки Літківської
сільської ради №269 від 07.08.2013 року,
домоволодіння по АДРЕСА_2 продовжує
залишатися на праві особистої
власності ОСОБА_3. Також в довідці
зазначено, що тільки в разі отримання
ОСОБА_3 компенсації за вказане
домоволодіння, останне буде прийнято
на баланс сільської ради.

Таким чином, ОСОБА_3, як спадкоємець,
набувши право власності на зазначене
домоволодіння і не втративши на нього
права (не довівши неможливість
перевезення домоволодіння із
зазначеної території та не здавши
домоволодіння на баланс відповідної
сільської ради) не може претендувати на
отримання компенсації як за втрачене
домоволодіння, так як одного лише
знаходження такого майна на
забрудненій території не достатньо для
того, щоб вважати його втраченим.

З урахуванням викладеного, колегія
вважає предчасним висновок суду першої
інстанції щодо наявності у позивача
права на постановку на чергу для
отримання грошової компенсації як за
втрачене домоволодіння.

Відповідно до ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова суду
- скасуванню.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Лугинської районної державної
адміністрації Житомирської області
задовольнити, постанову Лугинського
районного суду Житомирської області
від "27" листопада 2013 р. скасувати та
прийняти нову постанову, якою, в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
Управління праці та соціального
захисту населення Лугинської районної
державної адміністрації Житомирської
області про визнання рішення
протиправним та зобов'язання вчинити
дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
М.М. Капустинський

судді:
Мацький Є.М.

В.Б. Шидловський

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ М.М. Капустинський

Роздруковано та надіслано: (рек. з пов.
про вруч.)

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу: Лугинська районна
державна адміністрація Житомирської
області вул.К.Маркса, 4, смт.Лугини,
Лугинський район, Житомирська область,
11301

4- третя особа: Управління праці та
соціального захисту населення
Лугинської районної державної
адміністрації Житомирської області
вул.Червона Гірка, 21, смт.Лугини,
Лугинський район, Житомирська область,
11301