Справа № 2а-9792/10/1070
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2013-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Басай О.В.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

28 листопада 2013 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Бєлової Л.В.

Гром Л.М.

За участю секретаря:
Свириди Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України у м.
Василькові Київської області на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 01 лютого 2011
року у справі за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України у м. Василькові Київської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Васильківському
районі Київської області про стягнення
витрат, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Управління Пенсійного фонду
України у м. Василькові Київської
області звернувся до суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Васильківському
районі Київської області про стягнення
витрат на виплату та доставку пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві в сумі 22510, 15 грн

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 01 лютого 2011
року у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
позивач - Управління Пенсійного фонду
України у м. Василькові Київської
області звернувся з апеляційною
скаргою, просить скасувати постанову
суду першої інстанції, винести нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, з
жовтня 2009 року по жовтень 2010 року
Управління Пенсійного фонду України у
м. Василькові Київської області
здійснювало виплату пенсій особам, які
втратили працездатність внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, а саме:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Так, у випадках, коли розмір пенсії не
досягав прожиткового мінімуму,
встановленого законом для осіб, які
втратили працездатність, позивач
здійснював виплату пенсій разом із
щомісячною державною адресною
допомогою до пенсії у сумі, що не
досягала встановленого прожиткового
мінімуму.

Такі виплати здійснювались
Управлінням Пенсійного фонду України у
м. Василькові Київської області на
підставі постанови Кабінету Міністрів
України від 26 березня 2008 року №265
«Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян».

Впродовж вказаного періоду, позивачем
виплачено пенсії разом із щомісячною
державною адресною допомогою до пенсії
на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Сума виплачених коштів за вказаний
період становить 22510,15 грн., з яких: 8897, 94
грн. виплачено ОСОБА_4, 4714, 27 грн.
виплачено ОСОБА_3, 8897, 94 грн. виплачено
ОСОБА_5.

Враховуючи те, що виплата пенсій
особам, які втратили працездатність
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання здійснюється за рахунок
коштів Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України,
позивач і відповідач щомісячно
проводили звірку витрат по особових
справах потерпілих. Результати звірки
оформлювались двосторонніми актами.

Оскільки в результаті звірки
відповідач визнав усі витрати
позивача, що пов'язані з виплатою
пенсій, але витрати, пов'язані з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, не визнав і відмовився їх
відшкодовувати, позивач звернувся до
суду.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 15 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», страхування від
нещасного випадку здійснює Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків.

Статтями 13, 14 вищевказаного Закону
передбачено, що страховим випадком є
нещасний випадок на виробництві або
професійне захворювання, що спричинили
застрахованому професійно зумовлену
фізичну чи психічну травму, з настанням
яких виникає право застрахованої особи
на отримання матеріального
забезпечення та/або соціальних послуг.
При цьому, під нещасним випадком
розуміється обмежена в часі подія або
раптовий вплив на працівника
небезпечного виробничого фактора чи
середовища, що сталися у процесі
виконання ним трудових обов'язків,
внаслідок яких заподіяно шкоду
здоров'ю або настала смерть.

В силу ст. 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», в разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку, своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, зокрема, пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання або пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Відповідно до ст. 34 вищевказаного
Закону, сума щомісячної страхової
виплати встановлюється відповідно до
ступеня втрати професійної
працездатності та середньомісячного
заробітку, що потерпілий мав до
ушкодження здоров'я.

Так, виплата пенсій особам, які
втратили працездатність внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання не входить
до переліку соціальних послуг та
виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
підставі Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Згідно п. 1 Постанови Кабінету
Міністрів України від 26 березня 2008 року
№265 «Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян», в разі, коли
щомісячний розмір пенсійних виплат (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат до пенсій, встановлених
законодавством, крім пенсій за
особливі заслуги перед Україною та
щомісячної доплати до пенсії у зв'язку
з втратою годувальника членам сімей
шахтарів, смерть яких настала
внаслідок нещасного випадку на
виробництві) не досягає в осіб, яким
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, на одного
непрацездатного члена сім'ї 100
відсотків, на двох - 120 відсотків, на
трьох і більше - 150 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність, таким особам надається
щомісячна державна адресна допомога до
пенсії у сумі, що не вистачає до
зазначених розмірів.

Разом з тим, пунктом 4 вказаної
Постанови визначено, що виплата
щомісячної державної адресної
допомоги, передбаченої цією
постановою, здійснюється за рахунок
коштів, з яких виплачується пенсія або
державна соціальна допомога. Тобто,
вирішуючи питання про джерело виплати
щомісячної державної адресної
допомоги, Кабінет Міністрів України
фактично прийняв рішення про
розпорядження коштами Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків.

В силу п. 6 ст. 92 Конституції України,
виключно законами України
визначаються основи соціального
захисту, форми і види пенсійного
забезпечення; засади регулювання праці
і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони
дитинства, материнства, батьківства;
виховання, освіти, культури і охорони
здоров'я; екологічної безпеки.

Так, у сфері загальнообов'язкового
державного соціального страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності
таким законом є Закон України від «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», яким не передбачено
здійснення виплати щомісячної
державної адресної допомоги до пенсії
за рахунок коштів Фонду.

Відповідно до статей 15, 16 вищевказаного
Закону, Фонд соціального страхування
від нещасних випадків є некомерційною
самоврядною організацією, що діє на
підставі статуту, який затверджується
її правлінням. Управління Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків здійснюється на паритетній
основі державою, представниками
застрахованих осіб і роботодавців.
Безпосереднє управління Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків здійснюють його правління та
виконавча дирекція.

Разом з тим, Кабінет Міністрів України,
відповідно до Конституції України та
законів України, не наділено
повноваженнями щодо розпорядження
коштами Фонду соціального страхування
від нещасних випадків.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що постанова
Кабінету Міністрів України від 26
березня 2008 року №265 «Деякі питання
пенсійного забезпечення громадян» в
частині визначення джерела виплати
щомісячної державної адресної
допомоги (за рахунок коштів Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків) застосуванню не підлягає.

Матеріали справи свідчать, що в
результаті проведеної звірки
відповідач визнав усі витрати
позивача, що пов'язані з виплатою
пенсій, однак витрати, пов'язані з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, не визнав і відмовився їх
відшкодовувати.

Таким чином, вірним є висновок суду
першої інстанції про те, що відмова
відповідача у відшкодуванні витрат,
понесених Пенсійним фондом України на
виплату пенсій особам, які втратили
працездатність внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, є
правомірною, оскільки правові підстави
для такого відшкодування за рахунок
коштів Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
відсутні.

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м.
Василькові Київської області -
залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 01 лютого 2011
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.

Повний текст
ухвали виготовлено 04.12.2013 року.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.