Справа № 553/4698/13-а
Суддя: Парахіна Є. В.
Дата ухвалення: 2014-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4698/13-а
Провадження № 2-а/553/16/2014
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09.01.2014м. м. Полтава

Ленінський
районний суд м. Полтави в складі:

головуючого
судді - Парахіної Є.В.,

при секретарі
- Бутенко Т.О.,

за участю
позивача - ОСОБА_1,

представника позивача -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державної інспекції
сільського господарства в Полтавській
області про скасування постанови про
накладення адміністративного
стягнення та закриття провадження по
справі, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2013 року до суду
надійшла позовна заява ОСОБА_1 до
Державної інспекції сільського
господарства в Полтавській області, в
якій він просить скасування постанову
в справі про накладення
адміністративного стягнення № 436 від
30.10.2013 року, на підставі якої він як
фізична особа-підприємець, який
здійснює підприємницьку діяльність по
АДРЕСА_1, визнаний винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 188-5 КУпАП.

В обґрунтування позову позивач
послався на те, що склад правопорушення
в його діях відсутній, оскільки
порушень земельного законодавства він
не допускав, використовує земельну
ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,06 га на
підставі договору суперфіцію від 14.09.2012
року, укладеного з Полтавською міською
радою, форма якого розроблена радою й
недоліки цього договору, викладені у
приписі № 571 від 30.07.2013 року, зокрема,
відсутність на ньому відмітки про
внесення кадастрового номеру
земельної ділянки не може бути визнана
порушенням з боку позивача, а укладення
його пізніше за дату передачі в
користування земельної ділянки
пов'язане з тривалим перебуванням
документів щодо оформлення вказаного
договору на розгляді в структурних
підрозділах Полтавської міської ради.
Крім того, протокол про
адміністративне правопорушення № 000409
від 09.10.2013 року, на підставі якого
винесено оспорювану постанову,
складений з порушенням вимог ст. 256
КУпрАП, містить прізвища імена та по
батькові свідків, в присутності яких
він нібито складався, без зазначення
місця проживання даних осіб, що не
дозволяє ідентифікувати їх та опитати
з приводу обставин складання
протоколу.

Просить скасувати Постанову
Державної інспекції сільського
господарства в Полтавській області №
436 від 30.10.2013 року, якою його визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 188-5
КУпАП, а провадження по справі закрити
за відсутністю у його діях складу
даного правопорушення, оскільки
вважає, що вимоги припису ним були
виконані в повному обсязі, а паркан,
яким огороджена земельна ділянка, є
тимчасовою спорудою, зведеною на час
здійснення ним будівництва з метою
запобігання розкраданню будівельних
матеріалів.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник адвокат ОСОБА_4 позов
підтримали, просили задовольнити в
повному обсязі з підстав, викладених в
позовній заяві.

Представник відповідача Державної
інспекції сільського господарства в
Полтавській області в судове засідання
не з'явився, надавши заяву з проханням
проводити розгляд справи без його
участі, а також письмові заперечення на
позов, в яких вказував на
безпідставність та недоведеність
позовних вимог ОСОБА_1, зважаючи на те,
що головним спеціалістом Інспекції
прийнято законне рішення про
притягнення його до адміністративної
відповідальності, оскільки
встановлено достатні дані, які
вказують на наявність в діях позивача
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 188-5
КУпАП, протокол про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_1
складений та постанова в справі про
накладення адміністративного
стягнення № 436 від 30.10.2013 року винесена
з дотриманням вимог чинного
законодавства, підстав для її
скасування немає. Просив в задоволенні
позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення
позивача та його представника,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено в ст. ст. 5, 6 Закону
України "Про державний контроль за
використання та охороною земель" від
19.06.2003 року, державний контроль за
використанням та охороною земель усіх
категорій та форм власності здійснює
центральний орган виконавчої влади,
який забезпечує реалізацію державної
політики у сфері нагляду (контролю) в
агропромисловому комплексі, до його
повноважень належить, зокрема,
здійснення державного контролю за
використанням та охороною земель у
частині: додержання органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, юридичними та
фізичними особами вимог земельного
законодавства України та
встановленого порядку набуття і
реалізації права на землі та
додержання вимог земельного
законодавства в процесі укладання
цивільно-правових угод, передачі у
власність, надання у користування, в
тому числі в оренду, вилучення (викупу)
земельних ділянок.

30 липня 2013 року Державною
інспекцією сільського господарства в
Полтавській області проводилась
перевірка ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання
вимог земельного законодавства при
використанні земельної ділянки по
АДРЕСА_1.

Під час перевірки було
встановлено, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 використовує
земельну ділянку в прибережній смузі р.
Коломак загальною площею 0,37 га, в тому
числі земельну ділянку по АДРЕСА_1, як
землі рекреаційного призначення
площею 0,06 га - для будівництва човнової
бази з рятувальним постом на підставі
договору суперфіцію № 14-С від 14.09.2012
року, а також земельну ділянку площею
близько 0,31 га - без документів, що
посвідчують право на земельну ділянку.

Державний інспектор прийшов до
висновку, що Договір суперфіцію від
14.09.2012 року укладений з порушенням
вимог чинного законодавства, державна
реєстрація вказаного договору не
проведена, чим порушено ст. ст. 125, 126
Земельного кодексу України та п. 50
відповідного рішення Полтавської
міської ради.

По результатам перевірки складений акт
та протокол про адміністративне
правопорушення, яке виразилось у
самовільному зайнятті земельної
ділянки, а також видано припис № 571 від
30.07.2013 року.

При проведенні в жовтні 2013 року
перевірки стану виконання припису № 571
від 30.07.2013 року встановлено, що ФОП
ОСОБА_1 вимоги припису не виконав і
продовжує використовувати земельну
ділянку по АДРЕСА_1 для обслуговування
човнової станції з рятувальним постом
та тимчасових споруд без оформленого
належним чином права на земельну
ділянку та відповідного рішення
органів місцевого самоврядування про
надання земельної ділянки у
користування.

Оскільки ФОП ОСОБА_1 на час проведення
перевірки не було надано документальне
підтвердження реєстрації речових прав
та інших майнових обтяжень на земельну
ділянку по АДРЕСА_1, чим порушено вимог
ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державний
контроль за використанням та охороною
земель", тото не виконано вимоги
припису ; 571 від 30.07.2013 року, відносно
нього складений Протокол про
адміністративне правопорушення № 000409
від 09.10.2013 року по факту вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 188-5 КУпАП, в якому
зазначено, що розгляд справи про
адміністративне правопорушення
відбудеться 28.10.2013 року о 10-00 год. в
приміщенні Державної інспекції
сільського господарства в Полтавській
області.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
фактично підтвердив той факт, що дійсно
користується земельною ділянкою по
АДРЕСА_1, наданою йому в користуванні
згідно з рішенням Полтавської міської
ради від 18.05.2012 року, на виконання якого
ним укладений Договір суперфіцію № 14-С
від 14.09.2012 року.

Відповідно до п. 50 рішення 22 сесії 6
скликання Полтавської міської ради від
18.05.2012 року ОСОБА_1 як землекористувач
зобов'язаний був здійснити реєстрацію
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку, відповідно до
чинного законодавства, проте не
виконав цей обов'язок.

Відповідно до Припису № 571 від 30 липня
2013 року, складеного в результаті
проведення Державною інспекцією
сільського господарства в Полтавській
області перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо
дотримання вимог земельного
законодавства при використанні
земельної ділянки по АДРЕСА_1,
приписано усунути порушення
земельного законодавства, а саме: 1.
звільнити земельну ділянку (припинити
користування) в межах прибережної
смуги, демонтувавши частину паркану на
березі р. Коломак; 2. оформити право на
земельну ділянку по АДРЕСА_1, згідно
вимог чинного законодавства.

Як встановлено в ст. ст. 125, 126 ЗК України,
право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав. Право власності,
користування земельною ділянкою
оформлюється відповідно до Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень".

Відповідно до положень ст. 4 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" право забудови земельної
ділянки (суперфіцій) підлягає
обов'язковій державній реєстрації, яка
здійснюється державним реєстратором в
порядку, визначеному у Розділі ІУ
вказаного Закону за заявою особи, якій
належить відповідне речове право.

Таким чином, позивач ОСОБА_1
зобов'язаний був зареєструвати в
реєстраційній службі право на земельну
ділянку по АДРЕСА_1, набуте на підставі
договору суперфіцію від 14.09.2012 року,
проте не виконав вказаний обов'язок, й
не усунув це порушення після його
виявлення працівниками Державної
інспекції сільського господарства в
Полтавській області та станом на час
складання протоколу про
адміністративне правопорушення 09.10.2013
року, проігнорувавши вимоги, викладені
в приписі № 571 від 30.07.2013 року, а також і
на час розгляду справи судом.

А відтак, твердження позивача про
відсутність в його діях складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 188-5 КУпАП, на думку
суду, є безпідставними та не
заслуговують на увагу.

Разом з тим, вирішуючи позовні вимоги
ОСОБА_1, суд також враховує наступне.

Статтею 11 КАС України
передбачено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного прозову.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку (частина третя статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі
про адміністративне правопорушення, є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у
протоколі про адміністративне
правопорушення зазначаються: дата і
місце його складення, посада, прізвище,
ім'я, по батькові особи, яка склала
протокол; відомості про особу
порушника; місце, час вчинення і суть
адміністративного правопорушення;
нормативний акт, який передбачає
відповідальність за дане
правопорушення; прізвища, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є;
пояснення порушника; інші відомості,
необхідні для вирішення справи. Якщо
правопорушенням заподіяно матеріальну
шкоду, про це також зазначається в
протоколі. Протокол підписується
особою, яка його склала, і особою, яка
вчинила адміністративне
правопорушення; при наявності свідків
і потерпілих протокол може бути
підписано також і цими особами. У разі
відмовлення особи, яка вчинила
правопорушення, від підписання
протоколу, в ньому робиться запис про
це. Особа, яка вчинила правопорушення,
має право подати пояснення і
зауваження щодо змісту протоколу, які
додаються до протоколу, а також
викласти мотиви свого відмовлення від
його підписання. При складенні
протоколу порушникові роз'яснюються
його права і обов'язки, передбачені
статтею 268 цього Кодексу, про що
робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до змісту Протоколу про
адміністративне правопорушення № 000409
від 09.10.2013 року, складеного відносно
ОСОБА_1 по факту вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 188-5 КУпАП, він від
підписання протоколу та надання
письмових пояснень відмовився й цей
факт посвідчений підписами двох
свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Разом з тим, позивач в судовому
засіданні стверджував про те, що під
час складання протоколу про
адміністративне правопорушення
присутній не був, інспектор не надавав
вказаний документ йому для
ознайомлення, не роз'яснював права,
передбачені чинним законодавством, та
не пропонував надати письмові
пояснення, не відмовлявся від
підписання протоколу.

Про обґрунтованість вищенаведених
тверджень позивача ОСОБА_1 свідчить
також зміст письмових заперечень
відповідача, згідно з якими, в ході
складання протоколу про
адміністративне правопорушення
ОСОБА_1, посилаючись на термінові
справи, залишив приміщення Державної
інспекції сільського господарства в
Полтавській області, пообіцяв
повернутись близько 17-30 год. для його
підписання, проте не повернувся, що
було посвідчено о 18-00 год. гр. ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, які в той час перебували в
приміщенні інспекції. Крім того, про
сумнівність факту засвідчення відмови
ОСОБА_1 від підписання протоколу
свідчить також відсутність даних про
місця проживання даних свідків, що є
обов'язковим згідно вимог ст. 256 КУпАП.

Жодних даних про направлення копії
протоколу про адміністративне
правопорушення ФОП ОСОБА_1 для
ознайомлення судом не здобуто й
відповідачем не надано. При цьому,
позивач заявив, що копію протоколу
отримав 11.11.2013 року в одному конверті
разом з копією постанови від 30.10.2013
року, у зв'язку з чим ознайомитись з
його змістом й надати свої заперечення
до розгляду справи про притягнення
його до адміністративної
відповідальності не міг, відповідно, не
був повідомлений про час та місце
розгляду справи про адміністративне
правопорушення відносно нього.

Вищевказані твердження не спростовані
шляхом надання суду належних та
допустимих доказів представником
відповідача, який в судове засідання не
з'явився, обмежившись наданням суду
письмових заперечень.

30.10.2013 року головним спеціалістом
відділу координаційної діяльності
управління контролю за використанням
та охороною земель Державної інспекції
сільського господарства в Полтавській
області в результаті розгляду
протоколу від 09.10.2013 року № 000409
винесено постанову № 436, якою ОСОБА_1
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 188-5 КУпАП, яке
виразилось у невиконанні припису № 571
від 30.07.2013 року, накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 255,00 грн.

Копію вказаної постанови ОСОБА_1
отримав 11.11.2013 року, а 18.11.2013 року
звернувся до суду з даним позовом.

Не викликає сумніву той факт, що
позивач ОСОБА_1 30.10.2013 року під час
розгляду справи про адміністративне
правопорушення відносно нього
присутній не був. Вказане підтвердив в
судовому засіданні позивач,
зазначивши, що про час та місце
розгляду справи повідомлений не був, і
його твердження не спростовано
відповідачем, представник якого до
суду не з'явився, жодних доказів на
підтвердження факту вручення ОСОБА_1
копії протоколу про адміністративне
правопорушення відносно нього,
отримання ним повідомлення про те, що
справа про адміністративне
правопорушення буде розглядатись
30.10.2013 року, не надав.

Крім того, суд бере до уваги, що зміст
протоколу про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_1 № 000409
від 09.10.2013 року, який став приводом до
притягнення його до адміністративної
відповідальності, містить відомості
про те, що розгляд справи відбудеться
28.10.2013 року, тоді як фактично постанову,
що є предметом спору, постановлено
30.10.2013 року, та з урахуванням сукупності
інших встановлених по справі обставин
приходить до переконливого висновку
про те, що позивач не був повідомлений
про час та місце його розгляду належним
чином, тобто не мав можливості бути
присутнім, надавати свої пояснення та
реалізувати інші права, надані йому
чинним законодавством.

У зв'язку з вищенаведеним суд приходить
до висновку про доведеність факту
порушення при складанні протоколу про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1 та притягненні його до
адміністративної відповідальності
шляхом винесення постанови про
накладення адміністративного
стягнення № 436 від 30.10.2013 року вимог ст.
ст. 254, 256, 268, 277-2, 279, 280 КУпАП, й фактично
порушення його прав на ознайомлення з
протоколом про адміністративне
правопорушення, надання пояснень з
приводу правопорушення, ознайомлення з
правами, передбаченими чинним
законодавством, бути повідомленим про
час та місце розгляду справи про
притягнення до адміністративної
відповідальності, брати участь у
такому розгляді, надавати свої
пояснення та докази і користуватись
іншими правами, наданими йому законом.

А тому суд приходить до висновку, що в
ході притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ст. 188-5 КУпАП головним спеціалістом
Державної інспекції сільського
господарства в Полтавській області
допущено істотні порушення його прав
та інтересів, а також порядку
притягнення до адміністративної
відповідальності - складання протоколу
про адміністративне правопорушення та
накладення адміністративного
стягнення, - передбаченого чинним
законодавством, у зв'язку з чим
постанова від № 436 від 30.10.2013 року не
може бути визнана законною та підлягає
скасуванню, а провадження по справі про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності -
закриттю.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 6-12, 159-161 КАС України,
суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Державної інспекції
сільського господарства в Полтавській
області № 436 від 30.10.2013 року, якою ОСОБА_1
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 188-5 КУпАП, та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. -
скасувати, а провадження по справі
закрити.

Постанова є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м.
Полтави Є. В. Парахіна