Справа № 2а-3247/10/0370
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2013-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2013 р. м. Київ
К/9991/44765/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі: Лосєва А.М., Бившевої Л.І.,
Шипуліної Т.М., розглянувши у
попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
20.12.2010

та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 31.05.2012

у справі № 2а-3247/10/0370 (3695/11/9104)

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області

про визнання нечинним
рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
(надалі - позивач, ФОП ОСОБА_4) звернувся
до Волинського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області (надалі -
відповідач, Луцької ОДПІ Волинської
області), у якому просив суд визнати
нечинним рішення Луцької ОДПІ про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій 06.05.2010 № .

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 20.12.2010,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 31.05.2012, відмовлено у задоволені
адміністративного позову ФОП ОСОБА_4

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати судови рішення та
ухвалити нове, яким позов задовольнити
в повному обсязі.

Відповідач письмових заперечень на
касаційну скаргу позивача до суду не
надав.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_4 зареєстрований
виконавчим комітетом Луцької міської
ради як суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію від 11.12.2002 № 365129.

Згідно направлення від 19.04.2010 № 002782, на
підставі п. 2 ст. 11 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні», з
метою здійснення контролю за
додержанням суб'єктами господарювання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), наявністю свідоцтв
про державну реєстрацію, торгових
патентів та ліцензій головними
державними податковими
ревізорами-інспекторами Луцької ОДПІ
проведено планову перевірку з питань
дотримання вимог Законів України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», «Про патентування деяких
видів підприємницької діяльності»,
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів», постанови
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 № 637 «Про затвердження
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні», про
що 21.04.2010 був складений акт № 180689
(надалі - акт).

Перевіркою встановлено порушення п. 1, 2,
13 ст. 3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», а саме:
розрахункова операція на суму покупки
проведена без використання
реєстратора розрахункових операцій та
видачі відповідного розрахункового
документа на суму 24,00 грн. за придбання
100 гр. коньяку «Закарпатський» та
незабезпечено відповідності сум
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків в сумі 242 грн., в тому числі
на суму покупки 24,00 грн.

На підставі акта, податковим органом
прийнято рішення від 06.05.2010 за №
про застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 1 210,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
оскаржуване рішення відповідачем
прийнято в межах повноважень та у
відповідності до вимог законодавства
України.

Суд апеляційної інстанції погодився із
таким висновком суду першої інстанції,
посилаючись на те, що останній
правильно встановив обставини справи
та ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, позивач, зареєстрований
виконавчим комітетом Луцької міської
ради як суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію від 11.12.2002 за № 365129.

Позивач вважає, що штрафні санкції
згідно рішення № від 06.05.2010 про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій застосовано до нього з
пропуском строку, визначеного ст. 250
Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
застосування реєстраторові
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» розрахункова операція - це
приймання від покупця готівкових
коштів, платіжних карток, платіжних
чеків, жетонів тощо за місцем
реалізації товарів (послуг), видача
готівкових коштів за повернутий
покупцем товар (ненадану послугу), а у
разі застосування банківської
платіжної картки - оформлення
відповідного розрахункового документа
щодо оплати в безготівковій формі
товару (послуги) банком покупця або, у
разі повернення товару (відмови від
послуги), оформлення розрахункових
документів щодо перерахування коштів у
банк покупця.

Згідно з п. 1 та 2 ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» із змінами та доповненнями
суб'єкти підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (надання послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані,
зокрема, проводити розрахункові
операції на повну суму покупки (надання
послуг) через зареєстровані,
опломбовані у встановленому порядку та
переведені у фіскальний режим роботи
реєстратори розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових операцій, або у випадках,
передбачених цим Законом, із
застосуванням зареєстрованих у
встановленому порядку розрахункових
книжок та видавати особі, яка отримує
або повертає товар, отримує послугу або
відмовляється від неї, розрахунковий
документ встановленої форми на повну
суму проведеної операції.

Пунктом 6 ст. 9 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» передбачено право суб'єкта
підприємницької діяльності не
застосовувати РРО при продажу товарів
(наданні послуг) суб'єктами
підприємницької діяльності - фізичними
особами, оподаткування доходів яких
здійснюється відповідно до
законодавства з питань оподаткування
суб'єктів малого підприємництва (в тому
числі шляхом отримання свідоцтва про
сплату єдиного податку), якщо такі
суб'єкти не здійснюють продаж
підакцизних товарів (крім пива на
розлив).

Як встановлено судами, податковим
органом встановлено факт реалізації
ФОП ОСОБА_4 підакцизного товару на
загальну суму 24,00 грн. без застосування
реєстратора розрахункових операцій.

Позивач даний факт не спростував.

Тому суди попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку про законність
застосування штрафних (фінансових)
санкцій до позивача за допущені
порушення Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Що стосується посилання підприємця на
пропуск відповідачем строку
застосування штрафних санкцій,
передбачений ч. 1 ст. 250 Господарського
кодексу України, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 Господарського
кодексу України
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Як встановлено судами, акт перевірки
позивача № 180689 складено 21.04.2010.

Рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій № прийнято
06.05.2010, тобто в межах строку,
визначеного для його прийняття. Той
факт, що ФОП ОСОБА_4 отримав рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій № лише 22.11.2010, жодним
чином не впливає на понесення
відповідальності за вчинене порушення,
оскільки фабула ч. 1 ст. 250
Господарського кодексу України не
пов'язує застосування
адміністративно-господарської санкції
з моментом отримання особою рішення
про її накладення.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
під час розгляду справи повно і
правильно встановили обставини справи,
та при ухваленні судових рішень не
допустили порушень норм матеріального
та процесуального права. Зазначена
обставина, відповідно до частини
першої статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є підставою для залишення
касаційної скарги без задоволення, а
судових рішень - без змін.

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 220-1, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

1. Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

2. Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 20.12.2010 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 31.05.2012 у
справі № 2а-3247/10/0370 (3695/11/9104) залишити без
змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:(підпис)А.М. Лосєв
Судді(підпис)Л.І. Бившева (підпис) Т.М.
Шипуліна