Справа № 727/5754/13-а
Суддя: Дудаков С. Є.
Дата ухвалення: 2013-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/5754/13-а
Провадження № 2-а/727/145/13
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ
УКРАІНИ

26 липня 2013 року.
Шевченківський районний суд м.Чернівці

в складі:

головуючого
судді Дудакова С.Є.

при секретарі
Никорчук Б.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Чернівці справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м.Чернівцях про визнання протиправними
дій та зобов»язання про нарахування і
виплату сум по щомісячному довічному
грошовому утриманню, -

В С Т А Н
О В И В:

Позивачка в червні 2013 року звернулася
до суду із даним позовом, в якому
посилалася на те, що постановою
Верховної Ради України від 08 лютого 2007
року її було звільнено з посади судді.

Зазначала, що в зв»язку з виходом у
відставку їй у відповідності до ст.43
Закону України від 15 грудня 1992 року
«Про статус суддів» (в редакції на
момент виходу у відставку) призначено
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 90% заробітної плати, працюючого
на відповідній посаді судді. Стаж
роботи, що давав їй право на відставку
складав 24 роки 8 місяців 5 днів.
Вказувала, що Закон України від 07 липня
2010 року «Про судоустрій і статус
суддів», по іншому, ніж Закон України
від 15 грудня 1992 року «Про статус
суддів», встановив розмір суддівської
винагороди, порядок її нарахування.
Крім цього зазначала, що 08 липня 2011 року
був прийнятий Закон України №3668-VІ «про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» розділ другий «Прикінцевих та
перехідних положень», який передбачав,
що виплата суддям пенсії здійснюється
без індексації та без проведення інших
перерахунків, передбачених
законодавством. Вказувала, що рішенням
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року №3-рп/2013 визнані
неконституційними вказані вище норми
Закону, стаття друга даного Закону, а
також частини третя, перше, друге,
третє речення частини п»ятої статті
138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 07 липня 2010
року№2453-VІ у редакції Закону України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08 липня 2011 року.

Вказувала, що вона звернулася до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Чернівцях із заявою про проведення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у
відставці, однак управління
Пенсійного Фонду України їй відмовило
у перерахунку довічного грошового
утримання, що вона вважає
безпідставним та протиправним.
Посилаючись на вимоги діючого
законодавства, які врегульовують
спірні правовідносини та ряд письмових
доказів просила визнати дії
відповідача щодо відмови у проведенні
перерахунку протиправними та
зобов»язати провести перерахунок та
виплату щомісячного довічного
грошового утримання у відповідності
до наданих довідок Апеляційного суду
Чернівецької області та ст..ст.129,138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», починаючи з 01 січня 2012
року, у розмірі 90% грошового утримання
працюючого судді на відповідній посаді
з урахуванням проведених раніше
виплат і без обмеження граничного
розміру утримання.

В судовому засіданні позивачка позов
підтримала, пославшись на обставини
викладені в позовній заяві і просила
позов задоволити в повному об»ємі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, при цьому
підтримав подані ним письмові
заперечення стосовно своєї правової
позиції відносно предмету та змісту
позову, якими обґрунтував невизнання
позову. Просив у задоволенні позову
відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
вважає, що позов підлягає до
часткового задоволення.
Відповідно до ст.. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
власті, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб»єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в
тому числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено, що позивачка
ОСОБА_1 згідно Постанови Верховної Ради
України від 08 лютого 2007 року за
№626-V(а.с.8) була звільнена у відставку з
посади судді Апеляційного суду
Чернівецької області, згідно поданої
заяви, вона отримує довічне грошове
утримання як суддя у відставці (а.с.22-23),
цей факт не оспорюється жодною із
сторін.

В червні 2013 року позивачка
звернулася до відповідача із заявою
про проведення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці, однак їй в
цьому було відмовлено. При цьому дана
відмова ґрунтувалася на тому, що
відповідно до пункту 4 статті 138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» у разі зміни розміру грошового
утримання діючих суддів
Коституційного Суду України
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання.
Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання здійснюється з
усієї суми заробітної плати діючих
суддів Конституційного суду України з
дня виникнення права на відповідний
перерахунок. Інших перерахунків
Законом не передбачено.

Суд вважає дану відмову
протиправною виходячи з наступного.

Правові засади організації
судової влади, загальний порядок
забезпечення діяльності судів та інші
питання судоустрою і статусу суддів
врегульовані Законом України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07
липня 2010 року.

Призначення та нарахування
щомісячного довічного грошового
утримання , призначене судді у
відставці, проводиться згідно вимог
статті 129 ЗУ «Про судоустрій і статус
суддів» від 07 липня 2010 року, якою
визначено вид, склад, розмір
суддівської винагороди, яка
складається з грошового утримання, яке
включає в себе посадовий оклад та
доплати за вислугу років; перебування
на адміністративній посаді в суді;
науковий ступінь; роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці, отже розмір довічного
грошового утримання безпосередньо
пов»язаний із розміром заробітної
плати суддів відповідних судів.
Призначення щомісячного грошового
утримання, його розмір врегульоване
частиною 3 ст. 138 Закону. Крім того, ст.. 129
Закону щодо суддівської винагороди
введена в дію з 01 січня 2012 року.
Суддівська винагорода, нарахована
судді відповідно до цього Закону з 01
січня 2012 року за повний відпрацьований
місяць, не може бути меншою ніж його
середній дохід на попередні 12 місяців.
Тобто право на перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання у розмірі та порядку
визначеному ч.3 ст.138 Закону можливе
лише з січня 2012 року.

Частина ІІ Перехідних положень
Закону України «По судоустрій та
статус суддів» (розділ ХІІІ) визначає
те, що судді, призначені чи обрані на
посаду до набрання чинності цим
Законом зберігають визначення стажу
роботи на посаді судді відповідно до
законодавства, що діяв раніше.

Нормативні акти втрачають силу,
якщо у дію вводяться нові нормативні
акти, які встановлюють інше
регулювання аналогічних питань. У
цьому випадку відбувається фактична
втрата нормативним актом юридичної
сили. При цьому немає зворотної вили
Закон, який відміняє чи звужує права
обмежує їх використання. Такий
загальноприйнятий принцип випливає з
положень статтей 22 та 58 Конституції
України.

Таким чином, суд вважає, що
правовий статус позивача після
набрання чинності Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» від 07
липня 2010 року регулюється саме ним.

У відповідності до вимог частини 3
ст. 138 вищевказаного Закону щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 90%
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді. За таких
обставин, вказані норми не
передбачають відсоток співвідношення
щорічного довічного грошового
утримання від власного заробітку (на
відміну від пенсії у
загальноприйнятному понятті), а
передбачають саме виплату від
грошового утримання судді , який
працює на відповідній посаді.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про судоустрій і
статус суддів» суди загальної
юрисдикції утворюють єдину систему
судів. Єдиним органом Конституційної
юрисдикції в Україні є Конституційний
Суд України.

Як встановлено положенням ч.4 ст. 17
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» єдність системи судів
загальної юрисдикції забезпечується
зокрема: єдиними засадами організації
і діяльності суддів, єдиним порядком
організаційного забезпечення
діяльності судів, фінансуванням судів
виключно з Державного бюджету України.

Згідно ч.5 ст. 109 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» за суддею
звільненого за його заявою у відставку
зберігається звання судді та гарантії
недоторканості, встановлені для суддів
до виходу у відставку.

Статтею 126 Конституції України
закріплено і гарантовано незалежність
і недоторканість суддів, невід'ємною
частиною яких є щомісячне довічне
грошове утримання. При прийнятті
нових законів або внесені змін до
чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу передбачених
законом гарантій самостійності судів,
незалежності та правової захищеності
суддів. Досліджуючи правове поняття
«щомісячне довічне грошове утримання
судді, Конституційний суд України у
мотивувальній частині рішення від 14
грудня 2011 року №18-рп/2011, вказав, що це
утримання є самостійною гарантією
судді та складовою його правового
статусу, а правова природа
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці та
щомісячне грошове утримання діючого
судді однакова, а самі ці поняття
однорідні та взаємопов»язані,
ідентичні, відрізняються лише за
способом фінансування: судді у
відставці сплачує Пенсійний фонд
України за рахунок Державного бюджету ,
діючому судді виключно з державного
бюджету. У цьому ж рішенні
Конституційний Суд України також
вказує про неможливість звуження
змісту та об»єму гарантій
незалежності суддів, а відповідно, і їх
матеріального та соціального
забезпечення. Таким чином щорічне
довічне грошове утримання на відміну
від пенсії та інших соціальних виплат
для інших громадян має особливий
статус і є невід»ємною частиною
гарантії незалежності суддів. Тільки
судді мають право як на пенсію при
досягненні визначеного віку, так і на
щомісячне довічне грошове утримання
коли йдеться про відставку при
наявності суддівського стажу. При
цьому щомісячне довічне грошове
утримання нараховується відповідно
від грошового утримання судді,
працюючого на відповідній посаді. Воно
(довічне грошове утримання судді у
відставці) є належним утриманням цього
судді після припинення виконання ним
своїх професійних обов»язків та
особливою формою його соціального
забезпечення.

За таких обставин, суд вважає, що
працюючі судді та судді у відставці
судів загальної юрисдикції не повинні
ставитися у менш вигідне становище в
питаннях пенсійного забезпечення
порівняно з суддями Конституційного
Суду України, що закріплено в Рішенні
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року №3-рп/2013.

Відповідно до ст.. 9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
законності відповідно до якого суд
вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов»язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України, а згідно ст.. 8 Конституції
України в Україні визнається і діє
принцип верховенства права.

Як встановлено судом, щомісячне
довічне грошове утримання
виплачувалося позивачці у
відповідності до норм Порядку подання
документів для призначення і виплати
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці органами
Пенсійного фонду України, яким не
передбачено перерахунку довічного
грошового утримання суддів у
відставці. Між тим, враховуючи
пріоритетність законів над
підзаконними актами суд вважає, що при
визначені розміру довічного грошового
утримання позивачки як судді
(апеляційного суду) у відставці
застосуванню підлягають положення ст..
138 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»,
які безпосередньо пов»язують виплату
довічного грошового утримання судді у
відставці з грошовим утриманням судді,
який працює на посаді, яку займав
позивач до виходу у відставку, що
зумовлює проведення перерахунку
довічного грошового утримання судді у
відставці при зміні розміру
суддівської винагороди працюючого
судді.

Статтею 2 Прикінцевих та перехідних
положень ЗУ «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 08
липня 2011 року встановлено, що обмеження
пенсії (довічного грошового утримання)
максимальним розміром, встановлення
цим законом не поширюється на
пенсіонерів, яким пенсія (довічне
грошове утримання) призначені до
набрання чинності цим законом, а як
вбачається з матеріалів справи
позивачка ОСОБА_1 звільнена у відставку
08 лютого 2007 року і тому їй відповідно
до ч.4 ст. 43 Закону України від 15 грудня
1992 року №2862-ХІ «Про статус суддів», в
редакції на момент виходу у відставку
було призначено щомісячне довічне
грошове утримання в розмірі 90 %
заробітної плати, працюючого на
відповідній посаді судді.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб»єкта владних
повноважень обов»язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

У розрізі вказаних вимог КАС України,
суд вважає, що відповідачем не надано
об»єктивних, законно обґрунтованих
доказів своєї правової позиції.

Отже позивачка має право на проведення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання у розмірі 90 %
грошового утримання працюючого судді
на відповідній посаді без обмеження
його граничним розміром.

Згідно довідок №06-15 - №0620 від 11 червня
2013 року виданих Апеляційним судом
Чернівецької області на ім»я
позивачки вбачається, що суддівська
винагорода працюючого на відповідній
посаді заступника голови суду з
врахуванням стажу її роботи склала з 01
січня 2012 року - 15107,2 грн., з 01 квітня 2012
року - 15403,2 грн., з 01 липня 2012 року - 15516,8
грн., з 01 жовтня 2012 року - 15740,8 грн., з 01
грудня 2012 року - 15966,4 грн., з 01 січня 2013
року - 20187,2 грн.

Зміст вказаних довідок визначає базу
для нарахування щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
у відповідності з вимогами ч.3 ст.138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», має усі необхідні для
цього дані, а також, передбачені ст.. 129
Закону про грошове утримання судді,
працюючої на відповідній посаді та
надає відповідачу можливість провести
відповідні нарахування.

Таким чином суд вважає, що саме
відповідач - Управління Пенсійного
фонду України в м.Чернівцях проявив
бездіяльність щодо законодавчо
визначеного обов»язку вчинити дії
пов»язані з нарахуванням щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці ОСОБА_1

Проаналізувавши всі надані сторонами
докази в їх сукупності, а також аналіз
правових норм, що регулюють виплату
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці, а також
правові позиції Конституційного суду
України, викладені в його рішеннях суд
доходить висновку саме про часткове
задоволення позову.

Разом з цим суд вважає, що позовні
вимоги позивачки за період з 01 січня 2012
року по 26 грудня 2012 року слід залишити
без розгляду відповідно до вимог ст.. 100
КАС України, оскільки відповідно до
вимог ст.. 99 ч.2 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів, а позивачка звернулася до
суду 26 червня 2013 року, тому позовні
вимоги в межах строків позовної
давності підлягають задоволенню з 26
грудня 2012 року.

Крім того у відповідності до ст.. 94 КАС
України підлягають стягненню з
Державного бюджету України на користь
позивачки судові витрати пропорційно
задоволеним позовним вимогам, а саме в
розмірі 18 грн.

Керуючись ст.ст.3, 18, 19, 22, 24 Конституції
України, ст.ст. 2, 17, 129, 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»,
Рішенням Конституційного Суду України
№ 3-рп-/2013 від 03 червня 2013 року, ст.ст. 6, 7,
9, 99, 100, 159-163, 256 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О
В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в місті Чернівцях про
визнання протиправними дій та
зобов`язання вчинити певні дії
задовольнити частково

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в місті
Чернівцях щодо відмови у проведенні
перерахунку ОСОБА_1 щомісячного
довічного грошового утримання як судді
у відставці у відповідності до ст.. 129,
ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій
і статус суддів».

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в місті Чернівцях
провести ОСОБА_1 перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання і здійснити його виплату в
розмірі 90 % грошового утримання
працюючого на відповідній посаді судді
Апеляційного суду Чернівецької
області на підставі довідок
Апеляційного суду Чернівецької
області від 11 червня 2013 року за № 06-215/13,
06-220/13, відповідно до ст.. 129, ч.3 ст.138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» - без обмеження її
граничного розміру та з урахуванням
проведених раніше виплат з 26 грудня 2012
року.

Позов в частині вимог щодо
зобов»язання провести перерахунок та
виплату щомісячного довічного
грошового утримання з 01 січня 2012 року
по 25 грудня 2012 включно - залишити без
розгляду.

На підставі ч.1 ст.256 КАС України
допустити постанову суду до негайного
виконання у частині здійснення
перерахунку та виплати Управлінням
Пенсійного фонду України в місті
Чернівцях на користь ОСОБА_1 різниці
між фактично виплаченим їй щомісячним
довічним грошовим утриманням та
щомісячним довічним грошовим
утриманням, яке повинно було бути їй
виплачене на підставі довідок про
суддівську винагороду для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці, в межах
суми виплати за один місяць.

Зобов'язати управління Державної
казначейської служби України в
Чернівецькій області стягнути з
Державного бюджету України шляхом
безспірного списання із рахунку
Управління пенсійного фонду України в
м. Чернівцях на користь ОСОБА_1 понесені
судові витрати по сплаті судового
збору в розмірі 18 грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до
Вінницького Апеляційного
Адміністративного суду через
Шевченківський районний суд м.Чернівці
на протязі 10 днів з дня її
проголошення.

СУДДЯ: