Справа № 803/1898/13-а
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2014-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2014 року Справа № 803/1898/13-a

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Сороки Ю.Ю.,

при секретарі судового засідання
Шепталовій А.П.,

за участю представника позивача
Максимчука Ю.В.,

представника відповідача Мельничука
М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агротехніка" до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень № від 21.05.2013
року та № від 16.07.2013 року,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агротехніка" (далі -
ТОВ "Агротехніка") звернулося з
адміністративним позовом до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області (далі -
Луцька ОДПІ) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
від 21.05.2013 року та № від 16.07.2013
року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
працівниками Луцької ОДПІ в період з
09.04.2013 року по 17.04.2013 року було проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ "Агротехніка" з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий
рахунок платника у банку за січень 2013
року, за результатами якої складено акт
перевірки №2527/15.3/21750952 від 24.04.2013 року, у
якому Луцькою ОДПІ встановлено
порушення п.198.6 ст.198, п.201.6 ст.201 та абз.
"а" п.200.4 ст.200 Податкового Кодексу
України від 02.12.2010 року №2755-VI, в
результаті чого ТОВ "Агротехніка"
завищено суму податкового кредиту за
січень 2013 року на 1 004 392 грн., що призвело
до заниження суми позитивного значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та податкового кредиту
відповідного звітного періоду на 1 004 392
грн. та завищено заявлену суму
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за січень 2013 року на 938 516 грн. На
підставі акту перевірки та за
результатами розгляду первинної
скарги позивача, відповідачем прийняті
податкові повідомлення-рішення №
від 21.05.2013 року, яким позивачу зменшено
суму бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість в розмірі 938
516 грн. та застосовано штрафні санкції в
розмірі 469 258 грн. та № від 16.07.2013
року, яким позивачу зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 65 876 грн.

Однак, позивач не погоджується з
податковими повідомленнями-рішеннями
№ від 21.05.2013 року та № від
16.07.2013 року, оскільки вважає, що
господарські операції між ТОВ
"Агротехніка" та ФОП ОСОБА_3 та ПП
"Євромаш" фактично були здійснені,
спричинили реальні зміни майнового
стану сторін і були спрямовані на
реальне настання правових наслідків, а
товар був придбаний з метою його
використання в господарській
діяльності.

Даний факт підтверджується
відповідними первинними документами, а
саме договорами, видатковими і
податковими накладними,
товарно-транспортними накладними,
платіжними дорученнями та ін. Всі
вищевказані документи були досліджені
працівниками Луцької ОДПІ при
перевірці, зауважень щодо оформлення
зазначених документів ними не
висувалося.

Таким чином, на думку позивача, для
отримання права на податковий кредит
із сум податку на додану вартість,
сплачених в ціні придбаного товару
(робіт, послуг), платник ПДВ повинен
мати податкові накладні, видані на
реально отриманий товар (роботи,
послуги), призначений для використання
в господарській діяльності.

При цьому, зазначає, що можливі
порушення вищезазначеними
контрагентами ТОВ «Агротехніка»
податкової дисципліни та правил
здійснення господарської діяльності
не можуть бути підставою для
позбавлення позивача, як
добросовісного платника податків,
права на формування податкового
кредиту з ПДВ та отримання бюджетного
відшкодування.

З огляду на вищевикладене, позивач
просить визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення № від 21.05.2013
року та № від 16.07.2013 року.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав з
підстав викладених у позовній заяві та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав. В
письмових запереченнях вказав, що
перевіркою правильності визначення
заявленого бюджетного відшкодування
податку на додану вартість у
декларації за січень 2013 року
встановлено, що ТОВ "Агротехніка" до
податкового кредиту у січні 2013 року
включило отримані від ФОП ОСОБА_3
податкові накладні на поставку
соняшника, які були виписані у вересні
2012 року на загальну суму 686 488 грн. та у
жовтні 2012 року на загальну суму 181 434
грн.

Проте, згідно інформації наявної в
системі автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПС України у ТОВ
„Агротехніка" виявлено розбіжності по
податковому кредиту у вересні 2012 року
на 686 488 грн. та у жовтні 2012 року на 181 434
грн., які виникли в результаті того, що
26.11.2012 року ФОП ОСОБА_3 на вищевказані
суми у зазначених звітних періодах
самостійно зменшила податкові
зобов'язання, що також вбачається в
акті перевірки Прилуцької ОДПІ
Чернігівської області №973/17/НОМЕР_1 від
27.12.2012 року.

Також, в акті перевірки ТОВ
"Агротехніка" вказано, що згідно
автоматизованої системи співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПС України у товариства
встановлено розбіжності у податковій
звітності за січень 2013 року по
взаємовідносинах з ПП "Євромаш", а саме -
завищено податковий кредит на 136 344 грн.,
оскільки ПП "Євромаш" не декларувало
податкові зобов'язання в сумі 136 344 грн.
у своїй податковій звітності за січень
2013 року.

Згідно інформаційних баз даних
встановлено, що стан платника ПП
"Євромаш" - „до ЄДР внесено запис про
відсутність за місцезнаходженням", з
січня 2012 року приватне підприємство не
подає до податкового органу звітності
з податку на додану вартість, у зв'язку
з чим 16.11.2012 року йому анульовано
свідоцтво платника ПДВ, а тому ТОВ
"Агротехніка" безпідставно сформувало
по даному постачальнику у січні 2013 року
податковий кредит в сумі 136 344 грн.

Крім того перевіркою встановлено, що
ТОВ "Агротехніка" помилково віднесено
до податкового кредиту січня 2013 року
суми в розмірі 126 грн. згідно розрахунку
коригування до податкової накладної
від 23.11.2012 року №967 по ТОВ "Метал Холдинг
Львів".

Таким чином, представник відповідача
вважає правомірним зменшення Луцькою
ОДПІ суми заявленого до відшкодування
з бюджету податку на додану вартість в
розмірі 938 516 грн. та зменшення на 65 876
грн. залишку від'ємного значення, який
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду, а податкові
повідомлення-рішення № від 21.05.2013
року та № від 16.07.2013 року такими,
що винесені з дотриманням вимог
чинного законодавства. У зв'язку з чим,
просив відмовити в задоволені позовних
вимог повністю.

Заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
дослідивши наявні у матеріалах справи
письмові докази в їх сукупності, судом
встановлені наступні обставини.

В період з 09.04.2013 року по 17.04.2013 року
працівниками Луцької ОДПІ було
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ТОВ "Агротехніка" з
питань достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий
рахунок платника у банку за січень 2013
року, за результатами якої складено акт
перевірки №2527/15.3/21750952 від 24.04.2013 року.

З акту перевірки вбачається, що TOB
„Агротехніка" безпідставно віднесено
до складу податкового кредиту суми
податку на додану вартість по
взаємовідносинам з контрагентами ФОП
ОСОБА_3 та ПП "Євромаш".

Так, в ході перевірки встановлено, що TOB
„Агротехніка" до податкового кредиту
січня 2013 року включило контрагента ФОП
ОСОБА_3 на загальну суму 5 207 527, 06 грн., в
т.ч. ПДВ - 867 921, 18 грн. по податкових
накладних виписаних: у вересні 2012 року
в т.ч. ПДВ - 686 487,67 грн., у жовтні 2012 року в
т.ч. ПДВ - 181 433, 50 грн. Контрагентом у
зазначених періодах було поставлено на
TOB "Агротехніка" соняшник, який
використовується для виробництва олії
соняшникової та пелетів з лузги
соняшника.

Проте, вищевказані податкові накладні
січня 2013 року виписані у вересні 2012
року на загальну суму 686 487, 67 грн. були
попередньо включені до податкового
кредиту вересня 2012 року та поданим
уточнюючим розрахунком податкових
зобов'язань у зв'язку із виправленням
самостійно виявлених помилок у
листопаді 2012 року самостійно зняті
платником з податкового кредиту
відповідного звітного періоду.

Також встановлено, що вищевказані
податкові накладні січня 2013 року
виписані у жовтні 2012 року на загальну
суму 181 433, 50 грн. були попередньо
включені до податкового кредиту жовтня
2012 року та поданим уточнюючим
розрахунком податкових зобов'язань у
зв'язку із виправленням самостійно
виявлених помилок у листопаді 2012 року
самостійно зняті платником з
податкового кредиту відповідного
звітного періоду.

Крім того, згідно системи
"Автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів"
встановлено, що у TOB „Агротехніка" з
контрагентом ФОП ОСОБА_3 наявні
розбіжності по завищенню податкового
кредиту у вересні 2012 року на загальну
суму 686 487, 68 грн. та у жовтні 2012 року на
загальну суму 181 433, 50 грн. Вказані
розбіжності виникли у зв'язку із тим, що
контрагентом ФОП ОСОБА_3 суми
податкових зобов'язань за вересень 2012
року в розмірі 686 487, 68 грн. та за жовтень
2012 року в розмірі 181 433, 50 грн. самостійно
зняті у відповідних періодах.

Враховуючи вищевикладене, Луцька ОДПІ
дійшла висновку, що TOB "Агротехніка" у
січні 2013 року не мало права на
податковий кредит сформований по
контрагенту ФОП ОСОБА_3 на загальну
суму із вересня та жовтня 2012 року, що
складає 867 921, 18 грн.

Перевіркою встановлено, що до
податкового кредиту січня 2013 року
включено контрагента ПП "Євромаш" на
загальну суму податкового кредиту - 136
344, 11 грн. За результатами
автоматизованого співставлення
податкової звітності з ПДВ в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України,
встановлено наявність розбіжностей у
податковій звітності TOB „Агротехніка",
а саме: завищення податкового кредиту
по контрагенту ПП "Євромаш" за січень 2013
року в сумі 136 344, 11 грн.

Розбіжність виникла у зв'язку з тим, що
ПП "Євромаш" не задекларовано суму
податкових зобов'язань в розмірі 136 344, 11
грн. у податковій декларації з податку
на додану вартість у відповідному
звітному періоді. Також встановлено, що
платник розпочинаючи із січня 2012 року
не подає звітності з податку на додану
вартість та станом на 16.11.2012 року
свідоцтво платника податку на додану
вартість анульовано, у зв'язку із
неподанням декларацій з податку на
додану вартість. Стан ПП "Євромаш" - "8" -
до ЄДР внесено запис про відсутність за
місцезнаходженням.

Враховуючи вищевикладене, TOB
"Агротехніка" у січні 2013 року не мало
права на податковий кредит сформований
по контрагенту ПП "Євромаш" на загальну
суму 136 344, 11 грн.

У зв'язку з чим, в акті перевірки
№2527/15.3/21750952 від 24.04.2013 року Луцькою ОДПІ
зроблено висновок про порушення TOB
"Агротехніка" п.198.6 ст.198, п.201.6 ст.201 та
абз. «а» п.200.4 ст.200 Податкового Кодексу
України від 02.12.2010 року №2755-VI, в
результаті чого TOB "Агротехніка"
завищено суму податкового кредиту за
січень 2013 року на загальну суму 1 004 392
грн. та занижено суму позитивного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту з податку на додану вартість за
січень 2013 року на 1 004 392 грн., що призвело
до завищення суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість заявленої на рахунок платника
у банку у січні 2013 року в сумі 938 516 грн.

На підставі акту перевірки, Луцькою
ОДПІ винесено податкові повідомлення
рішення № від 21.05.2013 року, згідно
якого позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування на 938 516 грн.
та застосовано штрафні-фінансові
санкції в розмірі 469 258 грн. та №
від 21.05.2013 року, згідно якого позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на 1 506 588
грн.

23 травня 2013 року товариством, на
вищезазначені податкові
повідомлення-рішення Луцької ОДПІ,
подано скаргу до ДПС у Волинській
області.

Рішенням Головного управління
Міндоходів у Волинській області
№728/10/10.2-06 від 11.07.2013 року "Про
результати розгляду первинної скарги",
скарга позивача була задоволена
частково, а саме: податкове
повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від
21.05.2013 р. № про зменшення
заявленого до відшкодування з бюджету
податку на додану вартість за січень 2013
року на 938 516 грн. і застосування
штрафних (фінансових) санкцій в сумі 469
258 грн. залишено без змін; податкове
повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від
21.05.2013 року № про визначення
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість в сумі 1 506 588 грн.
скасовано повністю та прийнято нове
податкове повідомлення-рішення №
від 16.07.2013 року, яким TOB "Агротехніка"
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість в
розмірі 65 876 грн.

26 липня 2013 року позивачем до
Міністерства доходів і зборів України
було подано повторну скаргу, проте,
рішенням Міндоходів від 15.08.2013 року
№9022/6/99-99-10-01-15 "Про результати розгляду
скарги" скарга товариства залишена без
задоволення, а податкові
повідомлення-рішення - без змін.

Однак, суд вважає податкові
повідомлення-рішення Луцької ОДПІ
№ від 21.05.2013 року та № від
16.07.2013 року протиправними та такими, що
підлягають скасуванню з огляду на
наступне.

Правові підстави віднесення сум
податку на додану вартість до
податкового кредиту визначено статтею
198 Податкового кодексу України, пунктом
198.1 якої визначено, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Пунктами 198.2 та 198.3 статті 198 ПК України
визначено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.6 ПК України, не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу. У разі
якщо платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України, встановлено, що
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках
обов'язкові реквізити.

Згідно п.201.4 ст.201 Податкового кодексу
України, податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Податкова накладна, відповідно до
абзацу першого пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, для отримання права на
податковий кредит із сум податку на
додану вартість, сплачених в ціні
придбаного товару (робіт, послуг),
платник ПДВ повинен мати податкові
накладні, видані на реально отриманий
товар (роботи, послуги), призначений для
використання в господарській
діяльності.

Водночас, статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 року №
996-XIV (далі - Закон №996-XIV) визначено, що
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства. Отже,
визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків. Вимога щодо
реальних змін майнового стану платника
податків як обов'язкової ознаки
господарської операції
кореспондується з нормами ПК України.

Згідно із частиною другою статті 3
Закону №996-ХIV, бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку. Статтею 9
зазначеного Закону передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Підпунктом 2.4 пункту 2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995
року за № 168/704, передбачено, що для
надання юридичної сили і доказовості
первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити.

Проаналізувавши наведені норми
чинного законодавства України, суд
дійшов висновку, що віднесення TOB
"Агротехніка" сум податку на додану
вартість по взаємовідносинам з
контрагентами ФОП ОСОБА_3 та ПП
"Євромаш" до складу податкового кредиту
та отримання бюджетного відшкодування,
можливо лише при фактичному здійсненні
і підтвердженні належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарських
операцій (зміну активів), яка є
підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Як встановлено судом, 30.01.1997 року
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агротехніка"
зареєстроване як юридична особа
виконавчим комітетом Луцької міської
ради Волинської області, що
підтверджується копією свідоцтва про
державну реєстрацію юридичної особи
Серії А01 №152375.

Відповідно до довідки Головного
управління статистики у Волинській
області АА №504915 від 17.07.2012 року, TOB
"Агротехніка" з 16.07.2012 року включене до
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України.

З матеріалів справи вбачається, що
20.02.2013 року позивачем подано до Луцької
ОДПІ податкову декларацією з податку
на додану вартість за січень 2013 року, у
якій товариством визначено позитивне
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду (рядок 18) в сумі 37
687 грн. та заявлено податок на додану
вартість, що підлягає відшкодуванню з
бюджету на рахунок платника в банку в
сумі 938 516 грн.

Судом встановлено, що 10.09.2012 року між
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3,
надалі "Продавець", яка діє на підставі
свідоцтва платника податку, з однієї
сторони, та TOB "Агротехніка", що є
платником податку на прибуток на
загальних підставах, що діє на підставі
Статуту, в подальшому по тексті
"Покупець" з другої сторони, укладено
договір поставки №КВ-В3-1-2-473, за умовами
якого постачальник зобов'язується
передати у власність покупця насіння
соняшникове в кількості сто тон +/-5% по
заліковій вазі за ціною однієї тони 4 300,
00 грн., з яких ПДВ складає 71, 666 грн.
загальна вартість товару становить 4 300
000 грн., з яких ПДВ складає 71 666, 67 грн.

Згідно додаткової угоди №1 від 14.09.2012
року до договору №КВ-В3-1-2-473 від 10.09.2012
року постачальник зобов'язується
передати у власність покупця насіння
соняшникове в кількості 1 000 тон за
ціною однієї тони 4 350 грн. з ПДВ.
Загальна вартість товару становить 1 350
000 грн. з ПДВ. Термін поставки до 31.10.2012
року.

Відповідно до додаткової угоди №2 від
18.09.2012 року до договору №КВ-В3-1-2-473 від
10.09.2012 року постачальник зобов'язується
передати у власність покупця насіння
соняшникове: в кількості 100 тон за ціною
однієї тони 4 300 грн. з ПДВ, в кількості 1
000 тон за ціною однієї тони 4 350 грн. з
ПДВ, в кількості 500 тон за ціною однієї
тони 4 700 грн. з ПДВ. Загальна вартість
товару становить 6 700 430, 00 грн. в тому
числі ПДВ. Термін поставки до 31.10.2012
року.

На виконання умов даного договору
поставки позивачем у вересні-жовтні 2012
року придбано у ФОП ОСОБА_3 товар -
соняшник, який використовується для
виробництва олії соняшникової та
пелетів з лузги соняшника на загальну
суму 5 207 527, 06 грн., в тому числі ПДВ 867 921,
18 грн., що підтверджується видатковими
та податковими накладними,
товарно-транспортними накладними,
долученими до матеріалів справи.

Позивачем проведено розрахунок по
договірних зобов'язаннях з ФОП ОСОБА_3,
що також підтверджується виписаними TOB
"Агротехніка" платіжними дорученнями
за період з вересня по жовтень 2012 року
та випискою з банка по особовому
рахунку.

З наявних в матеріалах справи
товарно-транспортних накладних форми
№1-ТН, документально підтверджується
перевезення товару соняшника від
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до TOB
"Агротехніка".

В подальшому, на підставі отриманих від
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
податкових накладних, позивачем
включено до складу податкового кредиту
з податку на додану вартість 867 921, 18 грн.
та відображено в податковій декларації
з податку на додану вартість за січень
2013 року.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що 14.08.2012 року між Приватним
підприємством "Євромаш" (продавець) та
TOB "Агротехніка" (покупець) було
укладено договір купівлі-продажу
№14/1-2012 за умовами якого, продавець
зобов'язується в порядку, на умовах та в
строки, передбачені даним договором
передати Покупцю, а Покупець
зобов'язується прийняти та своєчасно
здійснити розрахунки за макуху соєву в
кількості, за якістю та за цінами
вказаними у специфікаціях до Договору,
які є невід'ємною частиною Договору.
(а.с.78-80)

На виконання умов даного договору
купівлі-продажу №14/1-2012 від 14.08.2012 року,
ПП "Євромаш" було передано, а TOB
"Агротехніка" було прийнято товар жмих
соєвий згідно видаткових та податкових
накладних на загальну суму 818 065, 50 грн.,
в тому числі ПДВ 136 344, 11 грн.

Позивачем проведено розрахунок по
договірних зобов'язаннях з ПП "Євромаш".

TOB "Агротехніка" на підставі отриманих
податкових накладних від ПП "Євромаш"
включило суми податку на додану
вартість в розмірі 136 344, 11 грн. до складу
податкового кредиту у податковій
декларації з податку на додану
вартість в січні 2013 року.

Таким чином, на думку суду, позивач
надав належні та допустимі докази на
підтвердження того, що поставки товару
відбулися, товар використано в межах
господарської діяльності TOB
"Агротехніка", що також не
заперечується представником
відповідача в судовому засіданні.

Судом досліджені наведені вище
первинні документи, що містять
відомості про обставини, які є
предметом доказування у цій справі, та
пов'язані з рухом активів, виконанням
зобов'язань, останні підтверджують
наявність спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції, зв'язок між
фактом придбання товару і
господарською діяльністю позивача, а
відтак, обґрунтованість віднесення сум
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту в декларації з
податку на додану вартість за січень 2013
року.

Первинні документи відповідають
вимогам статті 9 Закону України "Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні" та підпункту 2.4
пункту 2 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995
року за № 168/704, нормам Інструкції про
порядок реєстрації виданих, повернутих
і використаних довіреностей на
одержання цінностей, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
16.05.1996 року № 99, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 12.06.1996
року за № 293/1318.

Разом з тим, суд не приймає до уваги
позицію податкового органу про
безпідставність віднесення TOB
"Агротехніка" сум податку на додану
вартість по взаємовідносинам з
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 в
розмірі 867 921, 18 грн. та ПП "Євромаш" в
розмірі 136 344, 11 грн., оскільки
контрагентами не задекларовано у своїй
податковій звітності за січень 2013 року
податкові зобов'язання по
взаємовідносинах з TзOB "Агротехніка" в
сумі 867 921, 18 грн. та 136 344, 11 грн.
відповідно, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, ТОВ "Агротехніка"
до податкового кредиту у січні 2013 року
включило отримані від ФОП ОСОБА_3
податкові накладні виписані у вересні
2012 року на загальну суму 686 488 грн. та у
жовтні 2012 року на загальну суму 181 434
грн.

Однак, як вбачається з акту перевірки, у
ТОВ „Агротехніка" та ФОП ОСОБА_3
виявлено розбіжності по податковому
кредиту у вересні 2012 року на 686 488 грн. та
у жовтні 2012 року на 181 434 грн., які
виникли в результаті того, що 26.11.2012
року ФОП ОСОБА_3 на вищевказані суми у
зазначених звітних періодах
самостійно зменшила податкові
зобов'язання, що також підтверджується
актом перевірки Прилуцької ОДПІ
Чернігівської області від 27.12.2012 року
№973/17/НОМЕР_1.

Таким чином, вказані розбіжності
виникли у зв'язку із тим, що
контрагентом ФОП ОСОБА_3 суми
податкових зобов'язань за вересень 2012
року в розмірі 686 487, 68 грн. та за жовтень
2012 року в розмірі 181 433, 50 грн. самостійно
зняті у відповідних періодах.

Також, актом перевірки встановлено
розбіжності у податковій звітності ТОВ
„Агротехніка" за січень 2013 року по
взаємовідносинах з ПП "Євромаш", а саме -
завищено податковий кредит на 136 344 грн.,
оскільки ПП "Євромаш" не декларувало
податкові зобов'язання в сумі 136 344 грн.
у своїй податковій звітності за січень
2013 року.

Проте, вищевказана розбіжність виникла
у зв'язку з тим, що ПП "Євромаш" не
задекларувало суму податкових
зобов'язань в розмірі 136 344, 11 грн. у
податковій декларації з податку на
додану вартість у відповідному
звітному періоді.

Тобто, як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
розбіжності у податковій звітності ТОВ
"Агротехніка" та ФОП ОСОБА_3 та ПП
"Євромаш" виникли саме через те, що
контрагенти не задекларували у своїй
податковій звітності за січень 2013 року
податкові зобов'язання по
взаємовідносинам з ТОВ "Агротехніка".

Однак, статтею 61 Конституції України
встановлено, що юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер. Тому несплата
контрагентами до бюджету податків чи
наявність інших їхніх порушень не може
впливати на результати діяльності
платника податків.

Разом з тим, питання податкового
кредиту та бюджетного відшкодування
поширюється також тільки на окремо
взятого платника податків і не ставить
цей факт у залежність від розрахунку з
бюджетом третіх осіб.

Таким чином, закон не ставить у
залежність право позивача на
формування податкового кредиту та на
бюджетне відшкодування від
податкового обліку (стану) інших осіб і
фактичної сплати контрагентом податку
до бюджету.

Тобто негативні наслідки, які
виникають при недекларуванні
зобов'язань перед бюджетом чи будь-яких
інших порушень з боку постачальника,
жодним чином не можуть впливати на
добросовісного платника податків, який
фіксує факти здійснення всіх
господарських операцій у належно
оформлених первинних документах.

Крім того, з пояснень представника
позивача в судовому засіданні
встановлено, що ПП "Євромаш" та ФОП
ОСОБА_3 на час здійснення спірних
господарських операцій були
зареєстровані в Єдиному державному
реєстрі і в процесі припинення не
перебували.

Вищезазначені контрагенти були
зареєстровані як платники ПДВ, що дає
їм право виписувати податкові
накладні, а покупцям - відносити
сплачені суми ПДВ до складу
податкового кредиту та отримання
бюджетного відшкодування.

А тому, зважаючи на встановлений судом,
реальний характер проведених операцій
між TOB "Агротехніка" та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 і ПП
"Євромаш", можливі порушення
вищезазначеними контрагентами ТОВ
"Агротехніка" податкової дисципліни та
правил здійснення господарської
діяльності не можуть бути підставою
для позбавлення товариства як
добросовісного платника податків
права на формування податкового
кредиту з ПДВ та отримання бюджетного
відшкодування.

Разом з тим, практика Європейського
Суду з прав людини також підтверджує
такий підхід до вирішення податкових
спорів. Зокрема, у рішенні від 22.01.2009
року по справі "БУЛВЕС" АД проти
Болгарії" (заява № 3991/03) ЄСПЛ зазначив,
що платник податку не повинен нести
наслідків невиконання постачальником
його зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ другий раз, а
також сплачувати пеню. На думку Суду,
такі вимоги стали надмірним тягарем
для платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Така ситуація вже знайшла своє
відображення і в практиці Верховного
Суду України щодо перегляду судових
рішень.

Так, Верховний Суд України у своєму
рішенні від 29.10.2010 року у справі № 21-14-а10
підтвердив, що несплата продавцем чи
його контрагентом податку на додану
вартість до бюджету, у разі фактичного
здійснення господарської операції, не
впливає на формування податкового
кредиту покупцем та не є підставою для
позбавлення останнього права на
відшкодування цього податку, якщо він
виконав усі передбачені законом умови
отримання такого відшкодування і має
всі документальні підтвердження
розміру заявленого податкового
кредиту.

Згідно рішення від 31.01.2011 року у справі
№ 21-47-а10 Верховним Судом України якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальності
за негативні наслідки саме для цієї
особи. Зазначені обставини не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування ПДВ у
випадку, коли останній виконав усі
передбачені законом умови стосовно
отримання такого відшкодування та має
необхідні документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Враховуючи вищенаведене, наявність у
платника податку виданої йому
продавцем товару податкової накладної,
оформленої з дотриманням вимог чинного
законодавства, і сплата продавцю
вартості товару з податком на додану
вартість є достатніми підставами для
визначення податкового кредиту. Адже,
чинне законодавство не передбачає
обов'язку й не надає права вимагати від
іншого платника податків будь-яких
інших відомостей з метою формування
податкового кредиту, в тому числі щодо
сплати податків до бюджету іншими
платниками і т. ін., окрім належним
чином оформленої податкової накладної.

Таким чином, діючим законодавством
України не встановлено обов'язку для
позивача здійснювати контроль за
веденням господарської діяльності та
зобов'язань сплати податку до бюджету
контрагентами.

З урахуванням вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що позивачем
правомірно віднесено суми податку на
додану вартість по взаємовідносинам з
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 в
розмірі 867 921, 18 грн. та ПП "Євромаш" в
розмірі 136 344, 11 грн. до складу
податкового кредиту в декларації з
податку на додану вартість за січень 2013
року та заявлено податок на додану
вартість, що підлягає відшкодуванню з
бюджету на рахунок платника в банку в
сумі 938 516 грн.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам
відповідачем не надано суду доказів в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються їх заперечення, і не
доведено правомірності прийняття
податкових повідомлень-рішень.

Судом досліджені первинні документи,
що містять відомості про обставини, які
є предметом доказування у цій справі та
пов'язані з рухом активів, виконанням
зобов'язань, останні відповідають
змісту проведених
фінансово-господарських операцій та
підтверджують обґрунтованість
віднесення сум податку на додану
вартість до складу податкового кредиту
у декларації з податку на додану
вартість за січень 2013 року.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що при винесенні
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень № від 21.05.2013
року та № від 16.07.2013 року
відповідачем не було досліджено та
враховано усіх обставин, що мають
значення для прийняття таких рішень, а
отже податкові повідомлення-рішення
№ від 21.05.2013 року та № від
16.07.2013 року є протиправними та
підлягають скасуванню.

Згідно ч.1 ст.94 КАС України якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Відтак, на підставі ч.1 ст.94 КАС України
суд присуджує з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агротехніка" понесені витрати зі
сплати судового збору в розмірі 2 294
гривні, підтверджені платіжним
дорученням №4083 від 04.09.2013 року.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями
162, 163 КАС України, на підставі
Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області № від 21.05.2013 року та
№ від 16.07.2013 року.

Присудити з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агротехніка" (21750952,
місто Луцьк, вулиця Єршова, 11)
документально підтверджені витрати по
сплаті судового збору в розмірі 2 294
гривні.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, повний
текст якої буде виготовлено 14 січня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
Ю.Ю. Сорока