Справа № 824/1693/13-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 824/1693/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Боднарюк
Суддя-доповідач: Боровицький О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Боровицького О. А.

суддів: Полотнянка Ю.П. Смілянця Е. С.

при секретарі судового засідання:
Александровій К.В.

за участю :

прокурора Кислова Ю.А.

представника відповідача Юзиківа М.І.

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 та
Чернівецької міської ради на постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 10 жовтня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Прокурора міста Чернівці до
Чернівецької міської ради, третя особа
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
ОСОБА_3, про визнання протиправним та
скасування рішення , -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2013 року Прокурор міста
Чернівці, звернувся з адміністративним
позовом до Чернівецької міської ради,
третя особа яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_3, про визнання
протиправним та скасування п.1.6 рішення
36 сесії Чернівецької міської ради 6
скликання від 30 травня 2013 року №878 "Про
надання підприємцям дозволів на
складання проектів відведення
земельних ділянок на умовах договору
встановлення земельного сервітуту та
внесення змін до окремих рішень
міської ради".

Позов обґрунтовано тим, що незаконне
надання земельної ділянки на підставі
земельного сервітуту ОСОБА_3 порушує
інтереси держави у сфері контролю за
використанням та охоронною земель,
ефективного використання земельних
ресурсів, оскільки ОСОБА_3 є орендарем
нежитлового приміщення (кафе), яке
розташоване на АДРЕСА_1, а не
користувачем сусідньої земельної
ділянки, а також, вищевказана земельна
ділянка знаходиться на проїжджій
частині і відноситься до земель
транспорту, а тому повинна
використовуватись як землі за вказаним
цільовим призначенням, а не як землі
громадської та житлової забудови.

10 жовтня 2013 року Чернівецьким окружним
адміністративним судом постановлено
адміністративний позов задовольнити
повністю. Визнано протиправним та
скасовано п.1.6 рішення 36 сесії
Чернівецької міської ради 6 скликання
від 30 травня 2013 року №878 "Про надання
підприємцям дозволів на складання
проектів відведення земельних ділянок
на умовах договору встановлення
земельного сервітуту та внесення змін
до окремих рішень міської ради".

Не погодившись з ухваленим судом
першої інстанції рішенням його
оскаржили відповідач та третя особа.

Власне ОСОБА_3 в своїй апеляційній
скарзі, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
процесуального права просить
скасувати постанову Чернівецького
окружного адміністративного суду від
10.01.2013 у справі №824/1693/13-а та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Чернівецька міська рада в своїй
апеляційній скарзі, посилаючись на
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення та
неправильне застосування норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які прибули до суду апеляційної
інстанції, доводи апеляційних скарг,
вивчивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційних скарг, колегія суддів
Вінницького апеляційного
адміністративного суду вважає, що
апеляційні скарги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи
позов виходив з того, що спірне
рішення прийняте відповідачем не
обґрунтовано, тобто без урахування
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення; не розсудливо; не
пропорційно, зокрема без дотримання
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи (осіб) і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення.

Колегія суддів апеляційної інстанції
вважає висновки суду першої інстанції
не правильними і такими, що не
відповідають вимогам КАС України та
приймає доводи, наведені в апеляційних
скаргах про те, що постанова суду
першої інстанції підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про порушення
Чернівецькою міською радою чинного
законодавства України, яке регулює
спірні правовідносини, в частині
прийняття п. 1.6 рішення 36 сесії
Чернівецької міської ради 6 скликання
від 30 травня 2013 року №878 "Про надання
підприємцям дозволів на складання
проектів відведення земельних ділянок
на умовах договору встановлення
земельного сервітуту та внесення змін
до окремих рішень міської ради", а
відповідно про наявність підстав для
задоволення її позову з огляду на
наступне.

Судом з матеріалів справи встановлено,
що згідно договору оренди від 28 жовтня
2012 року ОСОБА_3 є орендарем нежитлового
приміщення (кафе), яке розташоване на
АДРЕСА_1.

01 квітня 2013 року приватний підприємець
ОСОБА_3 звернувся із заявою до
Чернівецької міської ради в якій
просив надати дозвіл на встановлення
літнього майданчика біля власного
приміщення кафе-бару, по АДРЕСА_1.

Рішенням 36 сесії Чернівецької міської
ради VI скликання надано дозвіл ОСОБА_3,
який зареєстрований на АДРЕСА_2, на
складання проекту відведення
земельної ділянки, орієнтованою площею
0,0104 га на умовах договору встановлення
земельного сервітуту терміном на 5
років для розміщення тимчасової
споруди сезонного використання
(літнього торгового майданчика) на розі
вул. Кобилянської Ольги-Челюскінців.

Система та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування визначені Законом
України "Про місцеве самоврядування в
Україні".

За правилами частини 2 статті 19
Конституції України положення якої
кореспондуються з частиною 3 статті 24
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", органи
місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Відповідно до положень статті 25 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання.

Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
такі питання: вирішення відповідно до
закону питань регулювання земельних
відносин.

За правилами статті 100 Земельного
кодексу України та статті 401
Цивільного кодексу України, сервітут
може бути встановлений договором між
будь-якою конкретно-визначеною особою
та власником (володільцем) земельної
ділянки для задоволення потреб, які не
можуть бути задоволені іншим способом.

Розглядаючи цей спір, суд першої
інстанції зазначив, що Чернівецька
міська рада під час прийняття
оскарженого рішення не дотрималась
Порядку розміщення і функціонування
тимчасових споруд для провадження
підприємницької діяльності на
території міста Чернівців,
затвердженого рішенням міської ради
від 25.04.2013 №848 (далі - Порядок)), оскільки
, згідно пункту 5 розділу 2 Порядку
забороняється розміщення нових
тимчасових споруд для провадження
підприємницької діяльності на площах
та магістральних вулицях міста, в
межах червоних ліній вулиць, крім ТС з
торгівлі друкованою продукцією,
літніх майданчиків та пересувних ТС.
Однак судом першої інстанції не
враховано, що зазначеним пунктом
Порядку передбачено заборону
розміщення нових тимчасових споруд,
проте дозволено розміщення літніх
майданчиків та пересувних ТС.

Відповідно до пункту 7.6 розділу 1
Порядку, літний торговий майданчик -
тимчасова споруда, яка розміщується
безпосередньо біля об'єкта сфери
торгівлі (послуг) в теплий період року
з 01 березня до 01 листопада, та яка
забезпечена санітарно-побутовими
умовами для дотримання правил
особистої гігієни з наявним (доступним)
санітарним вузлом.

Відповідно до зазначеного вище
Порядку та Порядку встановлення
земельного сервітуту на земельні
ділянки, які перебувають у
розпорядженні Чернівецької міської
ради, на яких розташовані або
планується розміщення малих
архітектурних форм для провадження
підприємницької діяльності,
затвердженого рішенням міської ради
від 25.02.2010 №1257, розміщення малих
архітектурних форм (тимчасових споруд
для провадження підприємницької
діяльності) здійснюється шляхом
укладення договору встановлення
земельного сервітуту.

Колегія суддів апеляційної інстанції
вважає обґрунтованими доводи
апелянтів стосовно того, що за
відсутності проекту землеустрою та
договору встановлення земельного
сервітуту висновки суду першої
інстанції щодо протиправності пункту
1.6 рішення Чернівецької міської ради
від 30.05.2013 №878 "Про надання підприємцям
дозволів на складання проектів
відведення земельних ділянок на
умовах договору встановлення
земельного сервітуту та внесення змін
до окремих рішень міської ради", яким
надано дозвіл на складання проекту
відведення є передчасним та
безпідставним.

Власне встановити факт порушення
земельного законодавства та порушення
інтересів держави в тому числі і
статті 18 Закону України "Про
автомобільні дороги" щодо обмежень
розташування будь-яких об'єктів в
межах "червоних ліній", можливо
виключно за наявності проекту
відведення земельної ділянки для
укладання договору встановлення
земельного сервітуту, яким буде чітко
визначено межі та конфігурацію
земельної ділянки, відповідно і точне
розташування літнього майданчика.

Статтею 1 Закону України "Про
автомобільні дороги" встановлено, що
автомобільна дорога - це лінійний
комплекс інженерних споруд,
призначений для безперервного,
безпечного та зручного руху
транспортних засобів.

Судом першої інстанції не враховано те,
що рішенням виконавчого комітету
Чернівецької міської ради від 16.07.2002
№229/6 "Про перекриття руху транспортних
засобів по вул. Кобилянської"
затверджено схему по перекриттю руху
транспортних засобів по пішохідній
вул. Кобилянської, яка передбачає
перекриття всіх вулиць, що примикають
до неї, зокрема, вулиць Шевченка,
Челюскінців, Гакмана, Кохановського,
Гоголя, Доброго та Центральної площі,
крім вулиці Вірменської та вулиці
Кафедральної.

Зазначене рішення виконавчого
комітету Чернівецької міської ради
ніким не оскаржувалось та є чинним
станом на день вирішення спору.

Таким чином вул. Челюскінців та
Кобилянської не є автомобільними
дорогами в розумінні статті 1 Закону
України "Про автомобільні дороги", як
вважає суд першої інстанції пославшись
на лист УДАІ УМВС в Чернівецькій
області від 01.08.2013 №8/2742, а відтак
стаття 18 Закону України "Про
автомобільні дороги" до спірних
правовідносин не застосовується.

Відповідно до вимог статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення та надання відповідних доказів
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Отже, в адміністративному
процесі, як виняток із загального
правила, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень встановлена
презумпція його винуватості.
Презумпція винуватості покладає на
суб'єкта владних повноважень обов'язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності та спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів. Такий
обов'язок відсутній, якщо відповідач
визнає позов. Відповідач, який є
суб'єктом владних повноважень, свою
позицію суду доказав та обґрунтував її.

Оскільки висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи і, крім того, судом порушено
норми матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи,
постановлене судове рішення на
підставі вимог статті 202 КАС України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та
Чернівецької міської ради
задовольнити повністю .

Постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 10 жовтня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Прокурора міста Чернівці до
Чернівецької міської ради, третя особа
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
ОСОБА_3, про визнання протиправним та
скасування рішення, - скасувати та
ухвалити нову постанову .

В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі "20" січня 2014 р. .

Головуючий суддя
Боровицький О. А.

Судді
Полотнянко Ю.П.

Смілянець Е. С.