Справа № 803/2766/13-а
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2014-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2014 року Справа № 803/2766/13-a

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

при секретарі судового засідання
Ткачук І.І.,

з участю представника позивача Козака
А.Ю.,

представників відповідача Грицишиної
І.О., Швець Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
приватного акціонерного товариства
"Луцькавтодор" до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
"Луцькавтодор" (далі - ПрАТ
"Луцькавтодор", позивач) звернулося з
адміністративним позовом до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області (далі -
Луцька ОДПІ, відповідач) про визнання
протиправним та скасування повністю
податкового повідомлення-рішення від 7
листопада 2013 року № та визнання
протиправним та скасуваня частково
податкового повідомлення-рішення від 7
листопада 2013 року № в частині
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) на загальну суму 360822,00 грн., в
тому числі за основним платежем 240548,00
грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями 120274,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Луцькою ОДПІ проведено планову виїзну
документальну перевірку з питань
дотримання приватним акціонерним
товариством "Луцькавтодор" вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2012 року по
31.12.2012 року, про що складено акт
№1173/22.1/13349767 від 30.10.2013 року. Перевіркою
податкового органу було встановлено
порушення ПрАТ "Луцькавтодор" статей 138,
139, 198, 201 Податкового кодексу України
(далі - ПК України), в результаті чого
товариством занижено податок на додану
вартість в періоді, що перевірявся, на
загальну суму 251381,00 гри., у тому числі за
квітень 2012 року в сумі 23574,00 грн., за
травень 2012 року в сумі 57851,00 гри., за
червень 2012 року в сумі 69952,00 грн., за
серпень 2012 року в сумі 5016,00 грн., за
вересень 2012 року в сумі 28110,00 грн., за
жовтень 2012 року в сумі 10047,00 грн., за
листопад 2012 року в сумі 56831,00 грн., та
занижено податок на прибуток на
загальну суму 249652,00 грн., в тому числі за
II квартал 2012 року в сумі 158946,00 грн., за III
квартал 2012 року в сумі 31859,00 грн., за IV
квартал 2012 року в сумі 58847,00 грн.

Позивач зазначає, що не погодився з
актом перевірки та підписав його із
застереженнями, зазначивши, що всі
фінансово-господарські операції
підтверджені первинними документами.

На підставі вказаного акту перевірки
Луцької ОДПІ №1173/22.1/13349767 від 30.10.2013 року
відповідачем винесені податкові
повідомлення-рішення № та №
від 07.11.2013 року.

Податковим повідомленням-рішенням
№ від 07.11.2013 року встановлено
порушення підприємством п.44.1, 44.6 ст. 44,
пп.138.1.1 п. 138.1 ст. 138, п.138.2, п.138.8
ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139 ПК України, в
результаті чого збільшено суму
грошового зобов'язання ПрАТ
"Луцькавтодор" з податку на прибуток
приватних підприємств на загальну суму
312065,00 грн., в тому числі за основним
платежем на 249652,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями на 62413,00 грн.

Податковим повідомленням-рішенням
№ від 07.11.2013 року встановлено
порушення ст. 192, п. 198.1, 198.2, п. 198.3, п. 198.6
ст. 198, п. 201.1 ст. 201 ПК України, в
результаті чого збільшено суму
грошового зобов 'язання з податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) на
загальну суму 377071,50 грн., в тому числі за
основним платежем на 251381,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями на
125690,50 грн.

Не погодившись з винесеними
податковими повідомленнями-рішеннями,
позивач оскаржив їх в
адміністративному порядку до
Головного управління Міндоходів у
Волинській області, яке своїм рішенням
залишила скаргу без задоволення, а
оскаржувані рішення без змін.

ПрАТ "Луцькавтодор" не погоджується з
висновками акта перевірки та
прийнятими податковими
повідомленнями-рішеннями з наступних
підстав.

Позивач зазначає, що підприємство
здійснює свою господарську діяльність
у відповідності до норм чинного
законодавства України. Бухгалтерський
та податковий облік господарських
операцій за перевіряємий період також
проводився у відповідності до положень
Податкового кодексу України,
стандартів бухгалтерського обліку та
інших нормативних документів.

Підприємство наголошує, що
господарські операції з ТзОВ
"Луцькавтодор-транс" та ТОВ "Техно-Торг",
які зазначені в акті перевірки,
реально відбулися та підтверджені
первинними документами, а саме:
договорами з контрагентами,
податковими, видатковими накладними,
актами здачі-прийняття.

Так, господарські операції з ТзОВ
"Луцькавтодор-транс" здійснювалися на
підставі укладеного з цим контрагентом
договору №01-2 від 04.01.2011 року про
надання транспортних послуг. ПрАТ
"Луцькавтодор" вказує, що формування
податкового кредиту за цими операціями
здійснено на підставі належно
оформлених податкових накладних, які
надавались перевірці.

Податковий орган в акті перевірки
висловив зауваження щодо неоформлення
товарно-транспортних накладних (ТТН),
шляхових (дорожніх) листів,
довіреностей, і, як наслідок, стверджує
про безтоварність операції, при цьому
не звертає увагу і не досліджує умови
надання транспортних послуг, не
звертає увагу на положення чинного
законодавства з приводу обігу
товарно-транспортних накладних та
шляхових листів. Підприємство пояснює,
що оформлення ТТН з порушеннями чи
взагалі їх неоформлення не спричиняє
недійсність договору та господарської
операції. Товарно-транспортні не
передбачались договором, а тому
надання транспортних послуг ТзОВ
"Луцькавтодор-транс" підтверджується
актами здачі-прийняття. Позивач
додатково зазначає, що жодним
нормативно-правовим актом не
передбачено обов'язкове застосування
товарно-транспортних накладних. Орган
доходів і зборів фактично досліджував
дотримання вимог транспортного
законодавства, на що податковий орган
не уповноважений.

Ненадання під час перевірки шляхових
(дорожніх) листів зумовлено тим, що ПрАТ
"Луцькавтодор" виступало замовником
транспортних послуг з перевезення
вантажів, а дорожні листи виписував
перевізник в одному примірнику.

З приводу ненадання довіреностей під
час перевірки, то позивач вказав, що
підприємству взагалі не зрозуміло це
зауваження податкового органу,
оскільки відносини сторін виникли в
сфері надання послуг, а не отримання
(придбання) товарно-матеріальних
цінностей.

Крім того, в акті перевірки Луцької
ОДПІ №1612/22.1/31011672 від 27.03.2013 року,
наданому позивачу за його зверненням
ТзОВ "Луцькавтодор-транс", не було
виявлено порушень по в
взаємовідносинах із ПрАТ
"Луцькавтодор", подібних тим, які
описані в акті перевірки від 30.10.2013 року
№1173/22.1/13349767.

Висновки Луцької ОДПІ про відсутність
реального характеру відносин із ТОВ
"Техно-Торг" не підтверджуються
належними і допустимими доказами, а
грунтуються на аналізі лише баз даних
податкового органу з відомостями про
чисельність працюючих та податкової
звітності з ПДВ, без фактичного
з'ясування контролюючим органом
реального майнового стану суб'єкта
господарювання та перевірки його
фінансово-господарської діяльності за
період, коли виникли спірні
правовідносини.

Також ПрАТ "Луцькавтодор" повідомляє,
що не можуть також вважатися підставою
для зменшення скаржнику податкового
кредиту з ПДВ дані податкової
звітності його контрагента, оскільки
податківцями не враховано, що такі
обставини не можуть бути достатнім
доказом неспроможності виконання тих
чи інших господарських операцій.
Підприємство-контрагент не було
позбавлено можливості використовувати
у господарській діяльності орендовані
основні засоби, техніку, устаткування,
транспортні засоби і механізми,
використовувати найману працю шляхом
укладення не трудових, а
цивільно-правових договорів з
фізичними особами на виконання тих чи
інших робіт, укладати договори з
перевізниками про надання послуг з
перевезення вантажів.

Вважає висновки податкового органу
щодо неможливості здійснення операцій
між скаржником і його контрагентом є
передчасними і зроблені без повного та
належного дослідження доказів
результатів господарських операцій.

На підставі вищевикладеного позивач
важає, що господарські зобов'язання в
обох випадках не мають ознак
нікчемності, а є правомірними,
відповідають всім вимогам закону і
спрямовані на реальне настання
наслідків. У зв'язку з цим оскаржувані
податкові повідомлення-рішення вважає
необґрунтованими, протиправними та
просить їх скасувати.

В поданих до суду 10.01.2013 року письмових
запереченнях проти позову представник
відповідача адміністративний позов не
визнав з підстав, викладених в акті
перевірки №1173/22.1/13349767 від 30.10.2013 року.
Вважає, що ПрАТ "Луцькавтодор" не надало
всіх необхідних первинних документів
щодо підтвердження фактичного
здійснення господарських операцій із
отримання послуг від ТзОВ
"Луцькавтодор-транс" по перевезенню
вантажу, а саме: товарно-транспортних
накладних, шляхових листів,
довіреностей тощо. Необхідність
надання зазначених документів для
підтвердження господарських операцій
передбачена ст. 16 Закону України "Про
дорожній рух", ст.57 Закону України "Про
автомобільний транспорт", п.21 ст. 11
Закону України "Про міліцію", наказом
Міністерства транспорту України "Про
затвердження правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні".

Зазначає також, що перевіркою
встановлено, що ПрАТ "Луцькавтодор" у
вересні 2012 року здійснило
фінансово-господарську операцію з ТОВ
"Техно-Торг", у якого придбало
маршрутизатор в кількості 3 шт. та
ноутбук на загальну суму 16702,70 грн., в
тому числі ПДВ в сумі 2783,78 грн. згідно
договору поставки від 04.09.2012 року №026115.
На зазначений товар ТОВ "Техно-Торг"
виписало податкову накладну №295 від
04.09.2012 року на вищезазначену суму.

Крім того, зазначає, що в ході перевірки
використано акт ДПІ у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві №385/3-22-08-35791183 від
11.10.2013 року про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "Техно-Торг" щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за 2012 рік. Даним
актом встановлено відсутність об'єктів
оподаткування по операціях з придбання
товарів (послуг) у
контрагентів-постачальників та по
операціях з продажу цих товарів
(послуг) підприємствам-покупцям за
період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року. В
ході аналізу податкової звітності,
поданої ТОВ "Техно-Торг" до ДПІ у
Голосіївському районі м. Києва не
встановлено наявних складських
приміщень, автомобільного чи іншого
транспорту, а також устаткування, що
необхідне для здійснення
фінансово-господарської діяльності
підприємства. Фактично відсутні
трудові ресурси, оскільки загальна
чисельність працюючих на ТОВ
"Техно-Торг" відповідно до бази АІС РПП
складає 1 особа.

Враховуючи відсутність у ТОВ
„Техно-Торг" матеріальних та трудових
ресурсів для здійснення
фінансово-господарської діяльності,
перевіркою зроблено висновок про
відсутність реальної господарської
діяльності та проведення в податковому
обліку транзитних фінансових операцій.

Оскільки, при здійсненні ТОВ
„Техно-Торг" фінансово-господарської
діяльності була відсутня дійсна воля і
волевиявлення директора підприємства,
а первинні бухгалтерські документи,
будь-які угоди та податкові декларації
ТОВ „Техно-Торг" підписані від імені
Радика Івана Львовича є правочинами,
які вчинені без наміру створення
правових наслідків, відсутність
необхідних умов для досягнення
результатів відповідної
підприємницької, економічної
діяльності в силу відсутності
управлінського або технічного
персоналу, виробничих активів,
складських приміщень, транспортних
засобів при значних обсягах реалізації
товарів (робіт, послуг) перевіркою
встановлено відсутність об'єктів
оподаткування при придбанні та продажу
товарів (послуг) за період з 01.01.2012 року
по 31.12.2012 року, які підпадають під
визначення ст.185 ПК України.

Таким чином, задекларовані ТОВ
„Техно-Торг" податкові зобов'язання та
податковий кредит за період з 01.01.2012
року по 31.12.2012 року за результатами
перевірки зменшені до « 0». Крім того,
задекларований податковий кредит
контрагентів-покупців ТОВ „Техно-Торг"
за вказаний період сформований
неправомірно та підлягає зменшенню до
« 0».

Враховуючи вищевикладене, а саме
відсутність підтверджуючих документів
на транспортування товару та висновки
акту про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ „Техно-Торг",
немає можливості підтвердити
здійснення господарських операцій з
отримання послуг та придбання товарів
позивачем в ТОВ „Техно-Торг" та ТзОВ
"Луцькавтодор-транс". У зв'язку з цим
Луцька ОДПІ вважає винесені податкові
повідомлення-рішення від 07.11.2013 року
№ та № законними, а тому
просить у задоволенні
адміністративного позову ПрАТ
"Луцькавтодор" відмовити.

В судовому засіданні представник
позивача адміністративний позов
підтримав з підстав, викладених у
позовній заяві, просить його
задовольнити. Додатково надав
документи, що підтверджують
використання в господарській
діяльності вантажу, який перевозився
ТзОВ "Луцькавтодор-транс" згідно
договору про надання транспортних
послуг.

Представники відповідача в судовому
засіданні адміністративний позов не
визнали з підстав, викладених у
письмовому запереченні проти позову,
просять у його задоволенні відмовити
повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, з'ясувавши всі обставини у
справі та перевіривши їх письмовими
доказами, суд прийшов до висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню повністю з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами по справі, що приватне
акціонерне товариства "Луцькавтодор"
10.01.2005 року зареєстроване виконавчим
комітетом Луцької міської ради
Волинської області як юридична особа
та перейменоване із закритого
акціонерного товариства
"Луцькавтодор", що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію
юридичної особи серії А01 №655109 (а.с.163,
том 1), довідкою АА №531854 з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України (а.с.164, том 1),
випискою з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 14.03.2013 року (а.с.165,
том 1), витягами з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців серії АБ №603240, №603241,
№603242, №603243, №603244 (а.с.166-170, том 1), та
статутом Приватного акціонерного
товариства "Луцькавтодор" (а.с.173-186, том
1). Одними із видів діяльності
товариства згідно КВЕД-2010 є
будівництво доріг і автострад (42.11) та
виробництво бетонних розчинів, готових
для використання (23.63), що
підтверджується вищезазначеною
довідкою АА №531854 з ЄДРПОУ (а.с.164, том 1).
Підприємство взяте на облік як платник
податків в Луцькій ОДПІ, про що
свідчить довідка Луцької ОДПІ про
взяття на облік платника податків від
18.04.2012 року №430 (а.с.171, том 1). Позивач є
платником податку на додану вартість
згідно свідоцтва №100331659 про реєстрацію
платника податку на додану вартість
(а.с.172, том 1).

Луцькою ОДПІ проведена планова виїзна
документальна перевірка ПрАТ
"Луцькавтодор" () з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.04.2012 року по
31.12.2012 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2012 року по
31.12.2012, про що складено акт №1173/22.1/13349767
від 30.10.2013 року (а.с.18-32, том 1), у
висновках якого зазначено, що
перевіркою встановлено порушення ПрАТ
"Луцькавтодор" вимог п.198.1, п. 198.2, п. 198.3,
п. 198.6 ст. 198, п.201 ст. 201 ПК України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість в періоді, що
перевірявся, на загальну суму 251381,00
гри., у тому числі за квітень 2012 року в
сумі 23574,00 грн., за травень 2012 року в сумі
57851,00 гри., за червень 2012 року в сумі 69952,00
грн., за серпень 2012 року в сумі 5016,00 грн.,
за вересень 2012 року в сумі 28110,00 грн., за
жовтень 2012 року в сумі 10047,00 грн., за
листопад 2012 року в сумі 56831,00 грн. Також
встановлено порушення п.44.1, п.44.6 ст.44,
п.п. 138.1.1 п. 138.1, п.138.2, п.138.8 ст. 138, п.п. 139.1.9
п. 139.1 ст. 139 ПК України, в результаті
чого занижено податок на прибуток на
загальну суму 249652,00 грн., в тому числі за
II квартал 2012 року в сумі 158946,00 грн., за III
квартал 2012 року в сумі 31859,00 грн., за IV
квартал 2012 року в сумі 58847,00 грн.

До такого висновку податковий орган
дійшов на підставі дослідження
господарських операцій між ПрАТ
"Луцькавтодор" та ТзОВ
"Луцькавтодор-транс", оскільки за
договором про надання транспортних
послуг №01-2 від 04.01.2011 року між
згаданими суб'єктами господарювання
відсутні підтверджуючі документи на
транспортування товарів:
товарно-транспортні накладні, шляхові
листи, довіреності, тощо, а також, з
урахуванням акта про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Техно-Торг", неможливо підтвердити
господарську операцію поставки
офісної техніки зазначеним
контрагентом позивачу. На підставі
цього зроблено висновок про ненадання
всіх необхідних первинних документів
та відсутність об'єкта оподаткування, а
відтак і витрат, що враховуються для
визначення цього об'єкта
оподаткування.

На підставі складеного акта перевірки
позивачу Луцькою ОДПІ 7 листопада 2013
року було винесене податкове
повідомлення-рішення №, яким ПрАТ
"Луцькавтодор" збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств на
312065,00 грн., в тому числі 249652,00 грн. - за
основним платежем, 62413,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями
(а.с.16, том 1). Також було винесене
податкове повідомлення-рішення від 7
листопада 2013 року №, яким
збільшено податок на додану вартість
на 377071,50 грн., в тому числі 251381,00 грн. - за
основним платежем, 125690,50 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями
(а.с.17, том 1).

Позивач не погодився з цими
податковими повідомленнями-рішеннями
та оскаржив їх 20.11.2013 року до Головного
управління Міндоходів у Волинській
області (а.с.44-47, том 1), яке своїм
рішенням про результати розгляду
первинної скарги від 09.12.2013 року
№3501/10/10.2-06 (а.с.48-50, том 1) вирішило
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення залишити без
змін, а скаргу - без задоволення.

Надаючи правову оцінку податковим
повідомленням-рішенням Луцької ОДПІ
від 7 листопада 2013 року № та
№, суд виходить з наступного.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України
передбачено, що з урахуванням строків
давності платник податків має право
оскаржити в суді податкове
повідомлення-рішення або інше рішення
контролюючого органу про нарахування
грошового зобов'язання у будь-який
момент після отримання такого рішення.

Згідно із частиною другою статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) юрисдикція
адміністративних судів поширюються на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

На думку суду, відповідач не довів
правомірність винесених податкових
повідомлень-рішень від 07.11.2013 року
№ та № в частині заявлених
позовних вимог, з огляду на таке.

Судом встановлено в судових засіданнях
та підтверджено матеріалами справи, що
ПрАТ "Луцькавтодор" (Замовник) мало
правовідносини із ТзОВ
"Луцькавтодор-транс" (Виконавець). Між
зазначеними контрагентами 4 січня 2011
року було укладено договір про надання
транспортних послуг №01-2 (а.с.51-52, том 1)
та додаткова угода №1 від 11 квітня 2011
року до цього договору (а.с.53, том 1), на
основі яких протягом квітня-листопада
2012 року позивач отримував транспортні
послуги по перевезенню вантажів від
ТзОВ "Луцькавтодор-транс" згідно
податкових накладних, рахунків-фактур,
актів здачі-прийняття робіт.

Згідно п. 1.1. вказаного договору
Виконавець зобов'язується за завданням
Замовника надати власним
автомобільним транспортом послуги по
перевезенню вантажу (далі - транспортні
послуги), а Замовник зобов'язується
прийняти та оплатити надані
транспортні послуги, на умовах та в
порядку передбачених цим Договором.

Крім того, договір передбачає, що
оплата транспортних послуг по
перевезенню вантажу здійснюється на
підставі даного договору, рахунків,
виставлених Виконавцем, та актів
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
які підписані представниками сторін (п.
2.1.). Вартість перевезення вказується
Виконавцем у рахунках на оплату та
визначається з урахуванням розцінок,
тарифів, які вказані у рахунках та
актах здачі-прийняття робіт (надання
послуг) (п. 2.2.). Розрахунки за послуги
між Виконавцем та Замовником
проводяться в безготівковому порядку
платіжними дорученнями, векселями або
іншими не забороненими формами
розрахунків, передбаченими
законодавством України, на підставі
виставлених рахунків та актів
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
(п. 2.3.). Обсяг всіх наданих послуг по
перевезенню вантажу фіксується в актах
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
що є обов'язковими для підписання обома
Сторонами (п. 2.7.).

У відповідності до умов вказаного
договору ТзОВ "Луцькавтодор-транс"
протягом квітня-листопада 2012 року
надало позивачу транспортні послуги по
перевезенню вантажів, що
підтверджується податковими
накладними від 30.04.2012 року №69, від 23.04.2012
року №44, від 31.05.2012 року №115, від 31.05.2012
року №116, від 27.06.2012 року №144, від 29.06.2012
року №172, від 31.08.2012 року №254, від 28.09.2012
року №328, від 01.10.2012 року №350, від 30.11.2012
року №414, від 22.11.2012 року №385, від 31.10.2012
року №360, актами здачі-прийняття
робіт (надання послуг) від 10.04.2012 року
№ОУ-0000028, від 30.04.2012 року №ОУ-0000065, від
31.05.2012 року №ОУ-0000110, від 31.05.2012 року
№ОУ-0000109, від 27.06.2012 року №ОУ-0000136, від
29.06.2012 року №ОУ-0000164, від 31.08.2012 року
№ОУ-0000241, від 28.09.2012 року №ОУ-0000316, від
31.10.2012 року №ОУ-0000348, від 01.10.2012 року
№ОУ-0000338, від 01.11.2012 року №ОУ-0000373, від
30.11.2012 року №ОУ-0000402,
рахунками-фактурами №СФ-0000028 від 10.04.2012
року, №СФ-0000066 від 30.04.2012 року, №СФ-0000111
від 31.05.2012 року, №СФ-0000110 від 31.05.2012 року,
№СФ-0000134 від 01.06.2012 року, №СФ-0000164 від
29.06.2012 року, №СФ-0000246 від 31.08.2012 року,
№СФ-0000316 від 28.09.2012 року, №СФ-0000348 від
31.10.2012 року, №СФ-0000338 від 01.10.2012 року,
№СФ-0000373 від 01.11.2012 року, №СФ-0000402 від
29.11.2012 року (а.с.54-77, том 1).

Оплату придбаного товару позивач
здійснював згідно умов договору в
безготівковому порядку.

На підтвердження господарських
операцій позивач надав Луцькій ОДПІ
вищезазначені податкові накладні та
акти здачі-прийняття робіт (надання
послуг). Також до позовної заяви
підприємство на підставі поданої ним
заяви до ТзОВ "Луцькавтодор-транс" про
надання підтверджуючої інформації від
18.11.2013 року (а.с.78, том 1) та отриманої
відповіді з додатками від 09.12.2013 року
(а.с.79, том 1) додало копії подорожніх
листів вантажного автомобіля (а.с.88-144,
том 1) та копії заявок на перевезення
вантажу (а.с.80-87, том 1), які
підтверджують виконання наданих ТзОВ
"Луцькавтодор-транс" транспортних
послуг по перевезенню вантажу. Вважає,
що згаданих первинних документів
достатньо для підтвердження
господарських операцій, а вимоги
податкового органу про надання
документів, що підтверджують
транспортування товарів є незаконними,
оскільки послуги надавалися згідно
документів, які передбачалися
договором, а неоформлення та ненадання
під час перевірки товарно-транспортних
накладних не спричиняє недійсність
договору та господарської операції.
Оскільки товар отримувався згідно
актів здачі-прийняття робіт (надання
послуг), тому останніх достатньо для
підтвердження факту отримання
транспортних послуг, а відтак
товарно-транспортних накладних не
потрібно.

Відповідно до пункту 11.1 Правил
перевезення вантажів автомобільним
транспортом в Україні, які затверджені
наказом Міністерства транспорту
України №363 від 14.10.1997 року (в редакції,
чинній на момент виникнення
правовідносин), основними документами
на перевезення вантажів є
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля.

Пунктом 14.1 вказаних Правил
встановлено, що форма і порядок
розрахунків, а також випадки зміни
розміру оплати за перевезення вантажів
і надання інших послуг, пов'язаних з
цим, визначаються Перевізником з
вантажовідправником або
вантажоодержувачем - Замовником при
укладенні ними Договору на перевезення
вантажів.

Суд зазначає, що даними Правилами не
передбачено, що товарно-транспортна
накладна є документом суворої
звітності.

Враховуючи умови договору про надання
транспортних послуг №01-2 від 04.01.2011 року
та проаналізувавши вищезазначені
норми, суд дійшов висновку, що актів
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
та наданих суду подорожніх листів
вантажного автомобіля достатньо для
підтвердження факту реального надання
транспортних послуг по перевезенню
вантажів.

На думку суду, відсутність
товарно-транспортних накладних за
наявності інших, належним чином
оформлених первинних документів, які
підтверджують реальність
господарської діяльності, не може бути
підставою для позбавлення платника
податків на формування податкового
кредиту та валових витрат.

Крім того, Законами України "Про
автомобільний транспорт", "Про дорожній
рух", "Про міліцію" не передбачено, що
відсутність товарно-транспортних
накладних є обов'язковою підставою для
висновків про відсутність
господарської операції.

Ненадання позивачем під час перевірки
довіреностей зумовлена особливістю
правовідносин у сфері надання послуг,
оскільки в даному випадку це не є
господарська операція з придбання
товарно-матеріальних цінностей.

Також ПрАТ "Луцькавтодор" мав
правовідносини з ТОВ „Техно-Торг", на
підставі усного замовлення та договору
поставки від 04.09.2012 року №026115 позивач
придбав згідно податкової накладної
від 04.09.2012 року №295 (а.с.155, том 1),
видаткової накладної від 04.09.2012 року
№26115 (а.с.154, том 1) та платіжного
доручення №2113 від 04.09.2012 року (а.с.156, том
1) офісну техніку, а саме: маршрутизатор
ASUS RT-N56U в кількості 3 шт. та ноутбук Apple
MacBook в кількості 1 шт. Техніку згідно
витягу із журналу довіреностей отримав
ОСОБА_6 (а.с.157, том 1). Згідно довідки
ПрАТ "Луцькавтодор" від 18.12.2013 року №192
(а.с.162, том 1) зазначена вище офісна
техніка використовується в
господарській діяльності та перебуває
на балансі підприємства. Позивач
вважає наданих первинних документів
достатньо для підтвердження виконання
цієї господарської операції.

Підставою виявлених порушень, на думку
податкового органу стало те, що Луцькою
ОДПІ отримано акт ДПІ у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві №385/3-22-08-35791183
від 11.10.2013 року про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Техно-Торг" щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за 2012 рік. При цьому, Луцькою
ОДПІ не зроблено жодних досліджень по
ланцюгу поставок, не встановлено, які
платники податків вказані в акті ТОВ
„Техно-Торг", з приводу яких неможливо
здійснити перевірку.

Суд також бере до уваги те, що документи
від імені ТОВ "Техно-Торг" підписані
директором Маковським О.С., а не Радиком
Іваном Львовичем, як стверджує
відповідач на стор. 17 акта перевірки
№1173/22.1/13349767 від 30.10.2013 року.

Висновки Луцької ОДПІ про відсутність
реального характеру відносин із ТОВ
"Техно-Торг" не підтверджуються
належними і допустимими доказами, а
грунтуються на аналізі лише баз даних
податкового органу з відомостями про
чисельність працюючих та податкової
звітності з ПДВ, без фактичного
з'ясування контролюючим органом
реального майнового стану суб'єкта
господарювання та перевірки його
фінансово-господарської діяльності за
період, коли виникли спірні
правовідносини.

Не можуть також вважатися підставою
для зменшення суб'єкта господарювання
податкового кредиту з ПДВ дані
податкової звітності його контрагента,
оскільки податковим органом не
враховано, що такі обставини не можуть
бути достатнім доказом неспроможності
виконання тих чи інших господарських
операцій. Контрагент не був
позбавлений можливості
використовувати у господарській
діяльності орендовані основні засоби,
техніку, устаткування, транспортні
засоби і механізми, використовувати
найману працю шляхом укладення не
трудових, а цивільно-правових
договорів з фізичними особами на
виконання тих чи інших робіт, укладати
договори з перевізниками про надання
послуг з перевезення вантажів.

Також суд зазначає, що чинним
законодавством України на покупця
товару - платника податку не покладено
обов'язку при формування податкового
кредиту та заявлені суми від'ємного
значення до бюджетного відшкодування
перевіряти дотримання постачальниками
товару вимог податкового
законодавства зі сплати податкових
зобов'язань до бюджету. Якщо контрагент
не виконав свого зобов'язання щодо
сплати податку до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме для цієї особи. Зазначені
обставини не є підставою для
позбавлення платника податку права на
відшкодування податку на додану
вартість у випадку, коли останній
виконав усі передбачені законом умови
стосовно отримання такого
відшкодування та має необхідні
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту.

Як передбачено підпунктом 134.1.1 пункту
134.1 статті 134 ПК України, об'єктом
оподаткування податком на прибуток
підприємств є прибуток із джерелом
походження з України та за її межами,
який визначається шляхом зменшення
суми доходів звітного періоду,
визначених згідно зі статтями 135 - 137
цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138 - 143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 ПК
України витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із:

витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті;

інших витрат, визначених згідно з
пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Витрати операційної діяльності згідно
з підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 ПК
України включають:

собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2
- 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку;

перелічені в ПК України витрати
банківських установ.

Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу (пункт 138.2 статті 138 ПК
України).

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 ПК України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Як передбачено підпунктом 14.1.181 пункту
14.1 статті 181 ПК України (чинного з 01.01.2011
року), податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Пунктами 198.1, 198.2 статті 198 розділу V ПК
України передбачено, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно із пунктом 198.3 статті 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу. У разі коли на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
(пункт 201.10 статті 201 ПК України).

Згідно з пунктами 200.1, 200.3 - 200.4 статті 200
ПК України сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду. Якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України -сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України
для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 року №
996-XIV (з наступними змінами та
доповненнями) визначено, що первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Таким чином, будь-які документи (у тому
числі, договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг відповідні
суми не можуть включатися до складу
витрат для цілей оподаткування
податком на прибуток або податкового
кредиту з ПДВ навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Крім того, відповідно до статті 203
Цивільного кодексу України (ЦК України)
від 16.01.2003 року №435-IV (з змінами і
доповненнями) зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Судом встановлено, що надання
транспортних послуг здійснювалося
згідно з договором про надання
транспортних послуг №01-2 від 04.01.2011
року, оформленого податковими
накладними, рахунками-фактурами,
актами здачі-прийняття робіт та
додатково наданими суду подорожніми
листами вантажного автомобіля та
заявками на перевезення вантажу, які
складені у відповідності до вимог
законодавства та є первинними
документами, що підтверджують
реальність надання транспортних
послуг ТзОВ "Луцькавтодор-транс"
позивачу.

Крім того, отримання вищезазначених
послуг та перевезення вантажу, який
зазначений в актах здачі-прийняття
робіт (надання послуг) та подорожніх
листах вантажного автомобіля не
суперечить господарській діяльності
позивача, а, навпаки свідчить про
використання їх у господарській
діяльності платника податків. ПрАТ
"Луцькавтодор" під час розгляду справи
надав копії актів приймання виконаних
будівельних робіт на об'єктах, куди
доставлявся вантаж згідно перевезень
ТзОВ "Луцькавтодор-транс" (а.с.201-245, том 1,
а.с.1-28, том 2). Дані докази підтверджують
реальність здійснення господарської
операції з надання транспортних
послуг, оскільки виконані роботи на
об'єкті, куди доставлявся товар,
прийняті замовником та ним оплачені. В
актах виконаних робіт та у підсумкових
відомостях по ресурсах до них включено
перевезення асфальту, щебню на об'єкт
виконання робіт. Податковий орган у
свою чергу не заперечує реальність
виконаних робіт на об'єктах бюджетних
замовлень. Надана позивачем копія
договору поставки №01/12 від 05.03.2012 року
із специфікаціями, укладеного із ПАТ
"Томашгородський щебеневий завод" на
поставку щебня різних фракцій (а.с.41-46,
том 2), підтверджує вантаж та реальність
його перевезення ТзОВ
"Луцькавтодор-транс" по маршруту
Томашгород-Луцьк. Також підприємством
додатково надані копії рахунків-фактур
та актів здачі-прийняття робіт (надання
послуг) (а.с.29-40, том 2) із ТзОВ
"Луцькавтодор-транс" за період
перевірки з 01.04.2012 року по 31.12.2012 року,
які не були включені відповідачем під
час перевірки та по них не було
визначено податкових зобов'язань,
свідчать про непослідовність та
суперечність у діях відповідача,
оскільки вказані акти, як і ті, що
оспорюються Луцькою ОДПІ в акті
перевірки, складені аналогічним
способом і оплачені в однаковому
порядку.

Господарська операція поставки
офісної техніки позивачу ТОВ
„Техно-Торг" від 04.09.2012 року №026115
підтверджена належним чином
оформленими первинними документами,
техніка знаходиться на балансі ПрАТ
"Луцькавтодор" та використовується в
його господарській діяльності.
Висновки податкового органу щодо
неможливості здійснення
вищезазначеної господарської операції
є передчасними і зроблені без повного
та належного дослідження доказів
результатів господарських операцій.
Податковий орган для підтвердження
своєї позиції використовує лише дані
своїх баз даних платників податків без
реального дослідження та
співставлення господарських операцій,
а відтак висновки Луцької ОДПІ
ґрунтуються на припущеннях.

На підставі вищевикладеного суд
вважає, що господарські операції в обох
випадках мають реальний характер, є
правомірними, відповідають всім
вимогам закону і спрямовані на реальне
настання правових наслідків.

Згідно зі статтею 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України) кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

При вирішенні спору судом оскаржувані
рішення, прийняте відповідачем як
суб'єктом владних повноважень,
перевірялося на відповідність вимогам
частини 3 статті 2 КАС України.

Аналізуючи досліджені в судовому
засіданні докази та наведені норми
законодавства в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що відповідач не
довів правомірності прийнятих
податкових повідомлень-рішень від 7
листопада 2013 року №, №, а
тому останні є протиправними та
підлягають скасуванню в частині
позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 94
КАС України, якщо судове рішення
увалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Таким чином, з Державного бюджету
України на користь позивача слід
стягнути судовий збір в розмірі 458,80
грн., сплачений відповідно до
платіжного доручення від 19.12.2013 року
№1663.

Керуючись частиною третьою статті 160,
статтями 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на підставі Податкового
кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
повністю податкове
повідомлення-рішення Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області
№ від 07.11.2013 року.

Визнати протиправним та скасувати
частково податкове
повідомлення-рішення Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області
№ від 07.11.2013 року в частині
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) на загальну суму 360822,00 грн., в
тому числі за основним платежем 240548,00
грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями 120274,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь приватного акціонерного
товариства "Луцькавтодор" судові
витрати в сумі 458,80 грн. (чотириста
п'ятдесят вісім гривень 80 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі 15 січня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
В.Д. Ковальчук