Справа № 753/20529/13-а
Суддя: Каліушко Ф. А.
Дата ухвалення: 2013-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2013 р. суддя Дарницького
районного суду міста Києва Каліушко
Ф.А., розглянувши в приміщенні суду в
місті Києві у порядку скороченого
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Дарницькому районі м. Києва про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1)
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Дарницькому районні м. Києва
(далі по тексту - відповідач, УПФУ в
Дарницькому районі м. Києва) про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити дії.

Адміністративний позов мотивований
тим, що ОСОБА_1 є суддею Верховного Суду
України у відставці, при наявності
понад 20 років стажу на посаді судді
отримує щомісячне грошове утримання у
розмірі 90% грошового утримання
працюючого судді. Крім того, позивач
зазначає, що система оплати праці
суддів змінилась, розмір зарплати
працюючих суддів значно підвищився, а
розмір його грошового утримання
залишився незмінним.

02 жовтня 2013 року позивач звернувся до
відповідача з проханням визначити
розмір щомісячного грошового
утримання у відповідності з оплатою
праці працюючого судді Верховного Суду
України, з посади якого він пішов у
відставку, але 02 жовтня 2013 року йому
була надана відповідь, у якій йому
відмовлено у перерахунку. Підставою
для відмови відповідачем вказано норму
ч. 4 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» (далі по
тексту - ЗУ «Про судоустрій та статус
суддів»), в якій зазначено про право на
перерахунок лише суддям
Конституційного Суду України.

Позивач вважає таку відмову
протиправною, посилаючись на певні
нормативні акти, а також на рішення
Конституційного Суду України від 03.06.2013
року №3-рп/2013 у справі щодо змін умов
виплати пенсій і щомісячного довічного
грошового утримання суддів у
відставці.

Розгляд справи здійснюється у
передбаченому ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі по тексту - КАС України) порядку
скороченого провадження одноособово,
без проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі.

Відповідач належним чином
повідомлений про відкриття
провадження по справі, надав письмовий
відгук (заперечення) на позов, в якому
просив відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на положення наведеної
процесуальної норми, виходячи із суті
позовних вимог, під час розгляду даної
справи відповідачу необхідно довести
правомірність своїх дій.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 перебуває
на обліку в УПФУ в Дарницькому районі м.
Києва та, як суддя у відставці, отримує
щомісячне довічне грошове утримання
відповідно до ЗУ «Про судоустрій та
статус суддів» у розмірі 90% грошового
утримання працюючого судді, його стаж
на посаді судді становить понад 20
років.

Відповідно до виданої Верховним Судом
України довідки про розмір суддівської
винагороди для обчислення щомісячного
довічного грошового утримання судді
Верховного Суду України, станом на 03
червня 2013 року суддівська винагорода
судді, який працює на відповідній
посаді, становить 28 330,90 грн.

02 жовтня 2013 року позивач звернувся до
УПФУ в Дарницькому районі м. Києва з
заявою про перерахунок розміру
довічного грошового утримання згідно з
рішенням Конституційного Суду України
від 03 червня 2013 року № 3-рп2013 у частині
щодо відповідності Конституції
України окремим положенням ст. 138 ЗУ
«Про судоустрій та статус суддів»,
виходячи з оплати праці працюючого
судді на відповідній посаді, проте у
перерахунку пенсії позивачеві було
відмовлено.

Відповідно до листа УПФУ в Дарницькому
районі м. Києва № 395/3-317 від 02.10.2013 року,
підставою для відмови у перерахунку
позивачеві пенсії є те, що згідно ч. 4 ст.
138 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів»
визначено право на перерахунок пенсії
лише суддям Конституційного Суду
України.

Однак, дана відмова є безпідставною з
огляду на наступне.

Положеннями ст. 126 Конституції України
закріплені основоположні принципи
здійснення правосуддя в Україні -
незалежність і недоторканність суддів.

Відповідно до стст. 136-138 ЗУ «Про
судоустрій і статус суддів» належне
матеріальне та соціальне забезпечення
судді, в тому числі і щомісячне довічне
грошове утримання, є елементами
статусу судді та однією з
основоположних гарантій незалежності
судді.

Згідно з ч. 3 ст. 138 ЗУ «Про судоустрій і
статус суддів», в редакції від 07.07.2010
року, щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

В подальшому, з 01.10.2011 року зазначену
частину ст. 138 ЗУ «Про судоустрій і
статус суддів» викладено у новій
редакції, відповідно до якої, щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Однак, пунктом 8 мотивувальної частини
рішення Конституційного Суду України
№ 3-рп2013 від 03.06.2013 року у справі за
конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень статті 2, абзацу
другого пункту 2 розділу II «Прикінцеві
та перехідні положення» Закону України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», статті 138 ЗУ «Про судоустрій і
статус суддів» (справа щодо змін умов
виплати пенсій і щомісячного довічного
грошового утримання суддів у
відставці) визначено, що частина третя
статті 138 Закону №2453 у редакції Закону
№3668 суперечить Конституції України та
не підлягає застосуванню як така, що
втратила чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина третя статті 138
Закону №2453 в редакції до змін, внесених
Законом №3668, а саме: «Щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання».

На підставі вищевикладеного,
обчислення щомісячного довічного
утримання суддів у відставці повинно
здійснюватися у відсотковому
відношенні до розміру грошового
утримання працюючих суддів, а тому, у
разі зміни розміру грошового утримання
суддів, що працюють на відповідній
посаді, органи Пенсійного фонду
здійснюють відповідний перерахунок
раніше призначеного грошового
утримання судді у відставці.

Посилання відповідача при відмові
позивачу в перерахунку виплат на ч. 4 ст.
138 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»,
якою передбачено перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання суддів Конституційного Суду
України, суд вважає безпідставним, так
як до даних правовідносин
застосовується вищенаведена норма ч. 3
ст. 138 цього Закону.

Відповідно до ст. 22 Конституції України
конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод. А згідно з п. 14 ч.
1 ст. 92 Конституції України статус
суддів визначається виключно законами
України. Матеріальне та
соціально-побутове забезпечення, в
тому числі, і пенсія суддів, є
елементами статусу судді.

Таким чином, за підсумовуючим аналізом
наведених правових норм, суд дійшов
висновку, що дії УПФУ в Дарницькому
районі м. Києва щодо відмови позивачу у
здійсненні перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відповідності до вимог ч. 3 ст. 138 ЗУ «Про
судоустрій і статус суддів» є
протиправними, а тому порушують права і
законні інтереси останньої, які мають
бути поновлені шляхом зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок
його суддівського довічного грошового
утримання у розмірі 90 % від грошового
утримання судді, що працює на
відповідній посаді на підставі наданої
йому довідки про розмір суддівської
винагороди для обчислення щомісячного
довічного грошового утримання судді
Верховного Суду України виданої
Верховним Судом України.

На підставі викладеного та керуючись
стст. 22, 92, 126 Конституції України ст. 138
ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», та
стст. 9, 11, 71, 128, 159-163, 1832 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Дарницькому районі м. Києва про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити дії -
задовольнити.

Визнати протиправною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Дарницькому районі м. Києва щодо
відмови в проведенні перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді Верховного Суду
України у відставці ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Дарницькому районі м.
Києва провести перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1,
починаючи з 08 липня 2013 року, з
врахуванням довідки, наданої Верховним
Судом України щодо розміру грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді, та сплачувати його
у розмірі 90% від суми 28 330,90 грн.

Судові витрати у виді судового збору в
розмірі 34 гри. 41 коп. присудити ОСОБА_1 з
Державного бюджету України.

Постанова за результатами скороченого
провадження може бути оскаржена
сторонами протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови шляхом
подачі апеляційної скарги до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване рішення.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги.

СУДДЯ:
КАЛІУШКО Ф.А.