Справа № 817/4297/13-а
Суддя: Щербаков В. В.
Дата ухвалення: 2014-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/4297/13-а

08 січня 2014 року 12год. 15хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Щербакова В. В. за участю секретаря
судового засідання Таргоній А.В. та
сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: не прибув

відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_1 до
Володимирецьке відділення
Кузнецовської об"єднаної податкової
інспекції Рівненської області про
визнання дій неправомірними, визнання
протиправною та скасування вимоги
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського
окружного адміністративного з позовом
до Володимирецького відділення
Кузнецовської об"єднаної податкової
інспекції Рівненської області про
визнання дій неправомірними, визнання
протиправною та скасування вимоги.

Позов обґрунтовує тим, що позивач є
пенсіонером за віком та отримує пенсію;
як фізична особа-підприємець перебуває
на спрощеній системі оподаткування,
обліку та звітності, отже відповідно до
статті 4 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" звільнена від
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а тому у
відповідача відсутні будь-які законні
підстави для нарахування позивачу до
сплати сум єдиного внеску.

Позивач в судове засідання не прибула,
подала заяву про розгляд справи без її
участі.

Відповідач уповноваженого
представника в судовому розгляді
справи не забезпечив, позов не визнав,
подав письмове заперечення, в якому
зазначив, що умови призначення пенсії
за віком визначені статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", а саме
особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення віку 60
років та наявності страхового стажу не
менше 15 років. ОСОБА_1 отримує пенсію зі
зменшенням пенсійного віку, призначену
відповідно до Закону України "Про
статус і соціальних захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи". Зазначає,
що звільнення від сплати єдиного
внеску не стосується тих осіб, які
отримують інші види пенсійних виплат
відповідно до законів України і не
досягли пенсійного віку відповідно до
ст.26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Для таких осіб сплата
єдиного внеску залишається
обов'язковою. З урахуванням наведеного,
вважає, що відповідач правомірно
направив позивачу вимогу про сплату
боргу. В задоволенні
адміністративного позову просив
відмовити повністю та справу
розглянути без його участі.

За таких обставин суд вважає за можливе
розглянути справу без участі
представників сторін на підставі
наявних доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до положень ч.6 ст.12, ч.1 ст.41
КАС України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, встановивши
фактичні обставини справи, перевіривши
їх доказами, дослідженими в судовому
засіданні, оцінивши їх в сукупності,
відповідно до вимог закону, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, є фізичною
особою-підприємцем, що здійснює
підприємницьку діяльність із
застосуванням спрощеної системи
оподаткування.

Як вбачається з пенсійного посвідчення
серії НОМЕР_1 від 15.07.2009р. та ОСОБА_1, як
постраждалій внаслідок Чорнобильської
катастрофи 4 категорії, призначено з
16.06.2009р. пенсію за віком.

20.11.2013 року Володимирецьким
відділенням Кузнецовської об"єднаної
податкової інспекції Рівненської
області сформовано для ОСОБА_1 вимогу
про сплату боргу № Ф-49 на суму 1194,02 грн.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати,
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом №2464-VI.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно з п.4. ч.1. ст.4 Закону №2464-VI
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону №2464-VI
особи, зазначені у пункті 4 частини 1
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно зі ст.26 Закону №1058-IV особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років. До досягнення віку,
встановленого абзацом першим цієї
статті, право на пенсію за віком мають
жінки 1961 року народження і старші після
досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися до 30 вересня 1956
року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957
року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958
року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959
року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960
року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961
року по 31 грудня 1961 року.

Разом з тим, статтею 55 Закону №796-XII
встановлено, що особам, які працювали
або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
№1058-IV.

У даному випадку положення ст.55 Закону
№796-XII потрібно розуміти в контексті з
положеннями ст.26 Закону №1058-IV. Відтак,
пенсія за віком може бути надана особі,
яка не досягла пенсійного віку,
встановленого Законом №1058-IV, за умови,
якщо остання працювала або проживала
на територіях радіоактивного
забруднення.

Судом встановлено, що позивачу,
відповідно до вимог Закону №796-XII була
призначена пенсія за віком із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого ст.26 Закону №1058-IV.

Частиною 4 статті 4 Закону №2464-VI
визначені необхідні умови для
звільнення від сплати єдиного внеску, а
саме: особа обрала спрощену систему
оподаткування і є пенсіонером за віком
або інвалідом та отримує відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Вказані факти щодо позивача
підтверджуються наявними у справі та
дослідженими судом вищезазначеними
доказами.

Таким чином, обов'язок сплачувати
єдиний внесок у фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 відсутній.

При цьому, суд не бере до уваги
посилання відповідача на те, що ОСОБА_1
призначено пенсію за віком потерпілим
внаслідок аварії на ЧАЕС при повному
стажі (шифр 150), тобто пільгову, а не на
загальних підставах, оскільки вважає,
що ця обставина жодним чином не
позбавляє позивача права бути
звільненою від сплати єдиного внеску.
Вказана пільгова пенсія є пенсією за
віком (лише зі зниженням останнього), а
ч.4 ст.4 Закону №2464-VI не передбачено
обов'язковою умовою звільнення від
сплати єдиного внеску призначення
особі пенсії за віком саме на підставі
Закону №1058-IV.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 звільнена від
сплати за себе єдиного внеску, жодних
інших обставин щодо існування у
позивача боргу, відповідачем суду не
доведено, у відповідача відсутні
правові підстави для формування
оспорюваної вимоги про сплату боргу
від 20.11.2013 року №Ф-49.

Суд вважає необґрунтованим твердження
відповідача про недотримання
позивачем порядку оскарження вимог,
встановленого ч.4 ст.25 Закону №2464-VI, як
підстави для відмови у задоволенні
позову.

Так, відповідно до ч.2 ст.55 Конституції
України кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Рішенням Контитуційного Суду України
від 25.11.1997р. №6-зп у справі за
конституційним зверненням громадянки
ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення
частини другої статті 55 Конституції
України та статті 248-2 Цивільного
процесуального кодексу України (справа
громадянки ОСОБА_2 щодо права на
оскарження в суді неправомірних дій
посадової особи) встановлено, що
частину другу статті 55 Конституції
України необхідно розуміти так, що
кожен, тобто громадянин України,
іноземець, особа без громадянства має
гарантоване державою право оскаржити в
суді загальної юрисдикції рішення, дії
чи бездіяльність будь-якого органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб, якщо громадянин України,
іноземець, особа без громадянства
вважають, що їх рішення, дія чи
бездіяльність порушують або ущемляють
права і свободи громадянина України,
іноземця, особи без громадянства чи
перешкоджають їх здійсненню, а тому
потребують правового захисту в суді.
Такі скарги підлягають
безпосередньому розгляду в судах
незалежно від того, що прийнятим раніше
законом міг бути встановлений інший
порядок їх розгляду (оскарження до
органу, посадової особи вищого рівня по
відношенню до того органу і посадової
особи, що прийняли рішення, вчинили дії
або допустили бездіяльність). Подання
скарги до органу, посадової особи
вищого рівня не перешкоджає оскарженню
цих рішень, дій чи бездіяльності до
суду.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Жодна з норм КАС України не передбачає
обов'язок особи перед зверненням до
адміністративного суду оскаржувати
відповідне рішення, дію чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень в адміністративному
порядку, якщо такий порядок визначено
законом.

Таким чином, скористатися правом на
оскарження в суді вимоги відповідача
про сплату недоїмки особа може у
будь-який момент, з урахуванням строків
позовної давності, після отримання
відповідної вимоги або з моменту
отримання відомостей про таку вимогу.

За встановлених обставин позовні
вимоги підлягають до часткового
задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України суд
присуджує судові витрати на користь
позивача відповідно до задоволених
вимог.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Дії Володимирецького відділення
Кузнецовської об"єднаної податкової
інспекції Рівненської області щодо
прийняття рішення зі сплати єдиного
внеску, штрафу та пені за №Ф-49 від 20.11.2013
року визнати протиправними.

Вимогу Володимирецького відділення
Кузнецовської об"єднаної податкової
інспекції Рівненської області№Ф-49 від
20.11.2013 року скасувати.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1
із Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 240,87 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Щербаков
В. В.