Справа № 814/4403/13-а
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

13 січня 2014 року
справа № 814/4403/13-а

Миколаївський окружний
адміністративний суд, у складі судді
Мороза А.О., в письмовому провадженні
розглянув адміністративну справу

за позовомТОВ "Олми-Агрос", вул.
Луначарського, 23, кв. 12, м. Очаків,
Миколаївська область, 57500

доОчаківської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області, вул. Шкрептієнка, 27, м. Очаків,
Миколаївська область, 57508

проскасування податкового
повідомлення рішення від 11.10.13 р. №
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Олми-Агрос" (далі -
позивач, Товариство) звернулось із
адміністративним позовом до
Очаківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області (далі - відповідач, ОДПІ), в
якому просить суд скасувати податкове
повідомлення-рішення, яким Товариству
визначено грошове зобов'язання із
податку на додану вартість (далі - ПДВ) і
застосовано штраф.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що висновок відповідача про
безтоварний характер правочину із ТОВ
"Альфа-плюс" не підтверджений доказами.
Позивач вказує на наявність всіх
первинних документів, які надають
право на формування податкового
кредиту.

Відповідач позов не визнав, в
запереченнях, які по суті повторюють
зміст акту перевірки Товариства, навів
такі доводи. Під час перевірки позивач
не надав первинних документів, якими
оформлювались господарські операції
із ТОВ "Альфа-плюс", у зв'язку із чим на
підставі ст. 44 п. 44.6. Податкового
кодексу України (далі - ПК України) вони
вважаються відсутніми. Також,
відповідач посилається на
неможливість виконання ТОВ "Альфа-плюс"
зобов'язань перед позивачем із
поставки нафтопродуктів, у зв'язку із
відсутністю для цього виробничих
передумов - обладнання, транспорту,
персоналу (а. с. 56-60).

Під час розгляду справи за загальними
правилами Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС
України), сторони подали клопотання про
розгляд справи за їх відсутності, в
порядку письмового провадження (а. с.
95-96). Згідно ст. 122 ч. 4 КАС України особа,
яка бере участь у справі, має право
заявити клопотання про розгляд справи
за її відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Враховуючи, що обидві
сторони скористались своїм правом на
розгляд справи за їх відсутності та
приймаючи до уваги те, що їх вимоги і
заперечення викладені письмово, суд
вважає, що маються підстави,
передбачені вищенаведеною нормою КАС
України, для розгляду справи в
письмовому провадженні.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

У вересні 2013 р. ОДПІ провела
позапланову невиїзну перевірку
Товариства з питань правомірності
формування, правильності обчислення та
своєчасності сплати до державного
бюджету ПДВ при проведенні
взаєморозрахунків з ТОВ "Альфа-Плюс" за
липень 2011 р., результати якої оформлені
актом від 30 вересня 2013 р. № 50/22/36578620
(далі - акт перевірки) (а. с. 6-13).

У висновку акту перевірки вказано на
безтоварний характер господарських
операцій між позивачем і ТОВ
"Альфа-Плюс", зазначено про порушення
ст. 44 п. 44.1., 44.3., 44.6., ст. 198 п. 198.6. ПК
України, ст. ст. 2 і 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", що потягло
заниження Товариством податкових
зобов'язань із ПДВ за липень 2011 р. на
суму 66667,0 грн.

11 жовтня 2013 р. ОДПІ прийняла податкове
повідомлення-рішення № , яким
збільшила Товариству суму грошового
зобов'язання із ПДВ на 66667,0 грн. і
застосувала штрафну (фінансову)
санкцію в розмірі 16667,0 грн. (а. с. 15).

1 липня 2011 р. позивач уклав із ТОВ
"Альфа-плюс" договір № 1/07/011 поставки
нафтопродуктів (а. с. 23). За умовами
цього договору, контрагент повинен був
поставити позивачу бензин марок А-80,
А-92, А-95 та дизельне пальне на суму 8000000,0
грн. Асортимент, кількість, ціна за
літр, повинні були оговорюватись
сторонами у накладних. Товар
поставлявся позивачу на умовах EXW
Інкотермс 2000 р., які передбачають, що
продавець вважається виконавшим свої
зобов'язання з поставки, коли він
передасть товар у розпорядження
покупця на своєму підприємстві або в
іншому названому покупцем місці.

Відповідач заперечує товарність цієї
господарської операції позивача,
посилаючись при цьому на дані акту про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Альфа-плюс" (а. с. 73-86).

Суд має зазначити, що сам по собі факт
неможливості проведення звірки
контрагента, а також наявність у
ланцюгу його постачальників
підприємств, які, на думку податкового
органу, мають ознаки фіктивності, не
можуть вважатись беззаперечними
доказами порушення позивачем вимог
податкового законодавства. В той же
час, згідно ст. 11 КАС України, одним із
принципів адміністративного
судочинства є офіційне з'ясування всіх
обставин у справі, під яким слід
розуміти те, що адміністративний суд не
пов'язаний доводами суб'єкта владних
повноважень і може надавати спірним
обставинам власну оцінку.

Суд звертає увагу на суттєву різницю
між основними видами господарської
діяльності ТОВ "Альфа-плюс" і
характером товару, який повинен був
поставлятись цим підприємством
позивачу. Так, в акті про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Альфа-плюс" зафіксовано, що основними
видами його діяльності, є вирощування
зернових і торгівля ними,
посередництво в торгівлі
сільськогосподарською сировиною, інші
види оптової торгівлі, організація
перевезення вантажів, тоді як
контрагент повинен був поставити
позивачу нафтопродукти.

Нормативним актом, який врегульовує
правовідносини, пов'язані із
купівлею-продажем нафтопродуктів, є
Правила роздрібної торгівлі
нафтопродуктами, затверджені
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 1997 р. № 1442 (далі - Правила).
Ці Правила передбачають наявність у
суб'єкта господарювання, який здійснює
торгівлю нафтопродуктами,
автозаправних станцій,
кваліфікованого персоналу, засобів
його захисту, обладнання, за допомогою
якого здійснюється розвантаження
автоцистерн, які доставляють
нафтопродукти, навантаження
резервуарів, в яких зберігаються
нафтопродукти, ведення
спеціалізованого обліку отриманого,
проданого, залишкового товару та інше,
з чого суд робить висновок, що
специфіка торгівлі нафтопродуктами
врахована законодавцем, шляхом
встановлення ряду умов, яким повинні
відповідати торгівці нафтопродуктами.
З огляду на наведене, послідовним є
висновок про те, що торгівля
нафтопродуктами об'єктивно вимагає від
суб'єкта господарювання наявності
матеріально-технічної бази та
персоналу, зберігання і
транспортування нафтопродуктів також
потребує спеціального обладнання та
автотехніки. В той же час, як слідує з
акту про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "Альфа-плюс",
підприємство взагалі не має власних
основних фондів, обладнання, нерухоме
майно за підприємством не
зареєстровано, статутний фонд складає
0,884 тис. грн., тобто ТОВ "Альфа-плюс" не
має жодних умов для зберігання,
торгівлі, транспортування, ведення
обліку нафтопродуктів.

Обставиною, яка свідчить на користь
відповідача є і те, що ТОВ "Альфа-плюс"
не знаходиться за зареєстрованою
адресою, а тому виглядає
непереконливим укладення позивачем
договору із підприємством, яке
неможливо знайти за зареєстрованим
місцезнаходженням.

Суд враховує, що свідоцтво платника ПДВ
ТОВ "Альфа-плюс" неодноразово
анулювалось, в тому числі і на підставі
відсутності суб'єкта за зареєстрованим
місцезнаходженням, що опосередковано
свідчить про відсутність
систематичної господарської
діяльності цієї юридичної особи.

Враховуючи сукупність встановлених
обставин, суд приходить до висновку про
відсутність фактичного виконання
договору між його сторонами.

Позивач посилається на наявність у
нього первинних документів, які
підтверджують фактичне отримання
товару, але первинним юридичним фактом,
з яким податкове законодавство
пов'язує виникнення у платника
податків обов'язку на визначення
податкових зобов'язань, є господарська
операція, яка призвела до змін в
активах її сторін, а не наявність
документів, правовою природою яких є
лише документарне оформлення цієї
господарської операції для цілей
бухгалтерського і податкового обліків,
а тому будь-які документи мають правове
значення лише в разі фактичного
здійснення господарської операції,
відповідно, вказані документи не
набувають статусу первинних
документів, якщо фактичного здійснення
господарської операції і саме між тими
сторонами, які вказані в цих
документах, не було. Тільки наявність у
позивача первинних документів не може
слугувати доказом здійснення
господарської операції, якщо інші
обставини свідчать про неможливість її
здійснення.

Оскільки ОДПІ зроблено обґрунтований
висновок про неможливість постачання
позивачу товару з боку ТОВ "Альфа-плюс",
наявність у нього податкових
накладних, на які посилається позивач,
в даному спорі не має правового
значення.

З огляду на вищенаведене, суд приходить
до висновку про те, що відповідач,
приймаючи спірне податкове
повідомлення-рішення, діяв у межах,
спосіб та на підставі своїх
повноважень, а тому позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 94, 122, 158, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
Україні, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
Україні, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених цією
статтею, залишається без розгляду, якщо
суд апеляційної інстанції за заявою
особи, яка її подала, не знайде підстав
для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Суддя
А. О.
Мороз