Справа № 2а/0570/13066/12
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2014 р. м.
Київ К/9991/74292/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Артемівського міського
відділу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області про визнання
протиправною бездіяльність,
зобов'язання внести зміни в розрахунок
вислуги років на пенсію та стягнення
моральної шкоди, касаційне провадження
в якій відкрито за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на ухвалу Донецького окружного
адміністративного суду від 03 жовтня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30 жовтня 2012
року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом до Артемівського
міського відділу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області (далі по тексту -
Артемівське МВ ГУ МВС України в
Донецькій області) в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність
відповідача по не включенню в
календарну вислугу років ОСОБА_3
періоду навчання (заочно) в Донецькому
державному університеті з 01.09.1989 року
по 27.02.1991 року з розрахунку 1 рік
навчання на 6 місяців служби;
зобов'язати відповідача внести зміни в
розрахунок вислуги років позивача та
врахувати період його навчання в
Донецькому державному університеті з
01.09.1989 року по 27.02.1991 року з розрахунку 1
рік навчання на 6 місяців служби. Крім
того, позивач просив ухвалити рішення,
яким стягнути з відповідача на його
користь моральну шкоду в розмірі 40000
гривень у рахунок відшкодування йому
моральної шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я, стійкою втратою
професійної працездатності.

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 03 жовтня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30 жовтня 2012
року, позов ОСОБА_3 залишено без
розгляду.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, ОСОБА_3 звернувся з касаційною
скаргою, в якій просить рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
скасувати, а справу повернути до суду
першої інстанції для продовження
розгляду, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 99 КАС України
передбачено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до частини 3 ст. 99 КАС
України для захисту прав, свобод та
інтересів особи цим Кодексом та іншими
законами можуть встановлюватися інші
строки для звернення до
адміністративного суду, які, якщо не
встановлено інше, обчислюються з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач оскаржує
розрахунок вислуги років по виходу на
пенсію, складений 11.09.2006 року, в якому,
на його думку, відповідач допустив
помилку, а саме не включив в його
календарну вислугу років період його
навчання (заочно) в Донецькому
державному університеті, з 01.09.1989 року
27.02.1991 рік, з розрахунку 1 рік навчання
за 6 місяців служби у відповідності до
ст. 2 постанови Кабінету Міністрів
України №393 від 17.07.1992 року.

Крім того, судами встановлено, що
з моменту складання спірного
розрахунку вислуги років по виходу на
пенсію ОСОБА_3 щомісячно отримував
пенсію, а тому про порушене право
повинен був дізнатися понад шість
років тому, однак, із даним позовом він
звернувся до суду лише 01.10.2012 року, про
що свідчить штамп вхідної
кореспонденції суду на позовній заяві,
тобто після закінчення, передбаченого
законом строку.

Відповідно до ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
що позивач не обґрунтував та не довів
поважності причин пропущення
вказаного процесуального строку.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України
судове рішення повинно відповідати
вимогам законності і обґрунтованості.

Між тим, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
зазначає, що судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій не
можна визнати в повній мірі законними і
обґрунтованими.

Згідно з приписами ст.11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу й кожна
особа, яка звернулася за судовим
захистом, розпоряджається своїми
вимогами на свій розсуд.

Як вже зазначалося, в позовній заяві
ОСОБА_3 просив ухвалити рішення, яким
стягнути з відповідача на його користь
моральну шкоду в розмірі 40000 гривень у
рахунок відшкодування йому моральної
шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я
та стійкою втратою професійної
працездатності. Вказану позовну вимогу
обґрунтовував тим, що ушкодження його
здоров'я пов'язано з виконанням ним
службових обов'язків, що спричинило
йому моральні та фізичні страждання, а
отже, не пов'язував вимогу про
стягнення моральної шкоди з вимогою
вирішити публічно-правовий спір.

Ухвалюючи рішення, суди попередніх
інстанцій вирішили лише питання щодо
позовних вимог стосовно оскарження
розрахунку вислуги років по виходу на
пенсію. Позовна вимога щодо стягнення з
відповідача на користь ОСОБА_3
моральної шкоди в розмірі 40000 гривень
заподіяної ушкодженням здоров'я та
стійкою втратою професійної
працездатності залишилася не
розглянута.

Колегія суддів звертає увагу, що
компетенція адміністративних судів не
поширюється на публічно-правові
справи, що належить вирішувати в
порядку іншого судочинства.

Крім того, частиною другою статті 21
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що вимоги про
відшкодування шкоди, заподіяної
протиправними рішеннями, діями чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень або іншим порушенням прав,
свобод та інтересів суб'єктів
публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір.

За приписами ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
однак, виходячи з наведеного, у суду
відсутня можливість використати такі
свої повноваження, адже певні
обставини (яким має бути надана правова
оцінка) повинні встановлюватися лише в
контексті заявлених вимог.

Оскільки порушення норм
процесуального права є підставою для
скасування судових рішень за правилами
ст.227 КАС України і, враховуючи
неможливість їх усунення судом
касаційної інстанції, колегія суддів
вважає за необхідне скасувати судові
рішення, а справу направити для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Керуючись статтею 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу Донецького окружного
адміністративного суду від 03 жовтня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30 жовтня 2012
року скасувати, а справу направити для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: