Справа № 2а-447/11
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/61127/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді: Заїка М.М., Загородній А.Ф.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційні скарги
ОСОБА_1 на постанову Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 06.08.2012р. та управління Пенсійного
фонду України в Дубровицькому районі
Рівненської області на постанову
Дубровицького районного суду
Рівненської області від 25.06.2011р. та
постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 06.08.2012р. у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області про визнання незаконними дій
щодо нарахування пенсії, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом про зобов'язання
провести перерахунок державної пенсії,
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, з 01.06.2002р. та
підвищення пенсії з 30.08.2005р. відповідно
до ст. ст. 39, 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» виходячи з
розмірів відповідно мінімальної
пенсії за віком та мінімальної
заробітної плати.

Постановою Дубровицького районного
суду Рівненської області від 25.06.2011р.,
яка частково скасована постановою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 06.08.2012р.,
позов задоволено частково щодо вимог
про стягнення щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, та
підвищення пенсії відповідно до ст. ст.
39, 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 29.09.2010р. по 29.03.2011р.

З такими рішеннями судів не погодився
відповідач, подав касаційну скаргу, в
якій посилається на порушення судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Просить скасувати постановлені
судами рішення в частині задоволення
позову та в цій частині ухвалити нове
про відмову у задоволенні позову.

Крім того, з рішенням суду апеляційної
інстанції не погодився позивач, подав
касаційну скаргу, в якій посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.
Просить скасувати постановлене
апеляційним судом рішення та залишити
в силі рішення суду першої інстанції,
виключивши з його резолютивної частини
обмеження строку спірних виплат датою
по 29.03.2011р.

Заслухавши доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
касаційні скарги в межах наведених у
них доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що касаційні скарги не
підлягають задоволенню з наступних
мотивів та передбачених законом
підстав.

Відповідно до частини другої статті 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» пенсії непрацюючим
пенсіонерам, які проживають на
території зони гарантованого
добровільного відселення,
підвищуються у розмірі - дві мінімальні
заробітні плати.

Згідно з положенням статті 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема, інвалідам ІІ групи - у розмірі
75 процентів мінімальної пенсії за
віком.

Відповідно до частини четвертої статті
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими, зокрема, по IІ
групі інвалідності - 8 мінімальних
пенсій за віком.

Судами встановлено, що позивач є
особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
та інвалідом ІІ групи, проживає на
території зони гарантованого
добровільного відселення. Позивачу
виплачувались спірні виплати в
розмірах, встановлених постановами
Кабінету Міністрів України.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив із того, що
відповідачем безпідставно
виплачувались позивачу державна,
щомісячна додаткова пенсії та
підвищення пенсії в меншому розмірі
ніж передбачено законом, оскільки
впродовж 2010, 2011 років до 23.07.2011р. жодні
обмеження розміру таких видів виплат
на законодавчому рівні встановлені не
були, а тому при визначенні їх розміру
слід керуватись положеннями статей 39,
50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постановами Кабінету
Міністрів України.

В задоволенні решти позову відмовлено
в зв'язку з пропуском позивачем строку
звернення до суду встановленого
статтею 99 КАС України.

Скасовуючи в частині рішення суду
першої інстанції про часткове
задоволення позову, апеляційний суд
виходив із того, що оскільки позивач
отримує державну пенсію за його
вибором згідно Закону України «Про
державну службу», то відсутні законні
підстави для виплати позивачу
державної пенсії згідно Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

З такими висновками судів колегія
суддів погоджується і вважає, що вони
відповідають нормам матеріального і
процесуального права та фактичним
обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній
скарзі відповідача, висновки судів не
спростовують і є безпідставними,
оскільки чинним законодавством
повноваження по нарахуванню та виплаті
пенсій в Україні покладені на органи
Пенсійного фонду, а відсутність
бюджетного фінансування не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

Крім того, розмір мінімальної пенсії за
віком визначається з врахуванням
положень Закону України «Про Державний
бюджет України» на відповідний рік та
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Також безпідставними є доводи
касаційної скарги позивача, оскільки
він отримує пенсію згідно Закону
України «Про державну службу», а тому
підстави її перерахунку за правилами
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» відсутні.

Крім того, позовні вимоги позивача
стосувались перерахунку отримуваних
ним платежів по час звернення до суду, в
зв'язку з чим суди правомірно обмежили
задоволення його вимог кінцевим
строком.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що при ухваленні
оскаржуваних рішень суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права, а тому касаційні
скарги слід залишити без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 224, 230, 231, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_1 та управління
Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області залишити без задоволення, а
постанову Дубровицького районного
суду Рівненської області від 25.06.2011р. та
постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 06.08.2012р. у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області про визнання незаконними дій
щодо нарахування пенсії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П. Стародуб

Судді:
М.М. Заїка

А.Ф. Загородній