Справа № 812/9479/13-а
Суддя: Н.В. Кравцова
Дата ухвалення: 2014-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 січня 2014 рокуЛуганськ№ 812/9479/13-а

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

судді:
Кравцової Н.В.,

при секретарі: Олейнік
О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Євросвітло-Луганськ» до Луганської
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України в Луганській області
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів
№702000003/2013/00314/2 від 31.10.2013, визнання
протиправною та скасування картки
відмови №702000003/2013/00306 від 31.10.2013,
стягнення суми надмірно сплаченого
податку на додану вартість у розмірі
31226,30 грн., -

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2013 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов позов Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Євросвітло-Луганськ» до Луганської
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України в Луганській області
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів
№702000003/2013/00314/2 від 31.10.2013, визнання
протиправною та скасування картки
відмови №702000003/2013/00306 від 31.10.2013,
стягнення суми надмірно сплаченого
податку на додану вартість у розмірі
31226,30 грн.

В обґрунтування заявлених вимог
позивачем зазначено, що 12.04.2013 між ТОВ
«Євросвітло-Луганськ» та Company Jiangsu Shenghui
& Export Co., Ltd (КНР) було укладено контракт
№13/04-12, предметом якого було придбання
позивачем світильників або інших
товарів у кількості та за цінами згідно
специфікації.

30.10.2013 з метою розмитнення імпортованих
товарів до Луганської митниці
позивачем було подано декларацію
митної вартості №702200001/2013 до МД вн. №31.
Для оформлення товару позивачем була
подана вантажна митна декларація ІМ-40
ДЕ (за формою МД-2). Позивачем було
заявлено митну вартість товару у
розмірі 7,82 USD або 62,53 - за одиницю товару;
загальна сума - 38333,94 USD, яка була
визначена виходячи з ціни контракту,
тобто за основним методом, який
встановлений ст.58 Митного кодексу
України.

За результатами розгляду поданих до
митного оформлення документів
відповідачем було відмовлено в
прийнятті декларації митної вартості
товарів №702000003/2013/00314/2 від 31.10.2013.

Позивач вважає, що оскаржуване рішення
таким, що прийняте з порушенням вимог
чинного законодавства України.

Картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України, видана
позивачу митним органом, містить
відомості щодо відмови декларанта у
наданні додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів, та, відповідно,
відсутністю документального
підтвердження відомостей про заявлену
декларантом митну вартість товарів, що
передбачено положеннями статті 58 МК
України.

Позивач вважає безпідставним не
застосування відповідачем заявленої
декларантом митної вартості товарів за
основним методом митної оцінки,
оскільки були надані всі необхідні
документи для підтвердження
визначення митної вартості за ціною
контракту.

Просить визнати протиправним та
скасувати рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів
№702000003/2013/00314/2 від 31.10.2013, визнати
протиправною та скасувати картку
відмови №702000003/2013/00306 від 31.10.2013 у
прийнятті митної декларації, стягнути
з Державного бюджету України суму
надмірно сплаченого податку на додану
вартість у розмірі 31226,30 грн.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав, викладених у позові, та
наполягав на їх задоволенні в повному
обсязі.

Представники відповідачів в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечували з відстав, викладених в
запереченні проти позову, просив
відмовити у задоволенні позову
повністю.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши подані суду письмові
докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає позовні вимоги такими, що не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно з умовами контракту № 13/04-12 від
12.04.2013, укладеного між Компанією «Jiangsu
Shenghui Import Co., Ltd» (Продавець) та
товариством з обмеженою
відповідальністю
«Євросвітло-Луганськ» (Покупець),
продавець продав, а Покупець придбав
світильники або інші товари, в
кількості, асортименті та за цінами,
згідно специфікації, яка є невід'ємною
частиною контракту та оформлюється при
кожній окремій поставці під час
виконання даного контракту. Ціна на
товар складає 500000,00 доларів США. Ціни
на товар зазначені у специфікаціях та
включають в себе всі витрати Продавця
на умовах FOB Шанхай, Китай, в тому числі
витрати на завантаження на борту судна,
упаковку, маркіровку, митну процедуру в
Країні експортна, оформлення
сертифіката походження. (а.с. 102-106).

Відповідно до умов вказаного контракту
та специфікації до нього позивачем на
територію України ввозяться товари -
світильники типу SH03-418/F у кількості 1900
шт., типу SH03-418/A- 1000 шт., типу SH03-418/C - 2000 шт.
(а.с. 35).

30.10.2013 з метою розмитнення імпортних
товарів до відповідача було подано
декларацію митної вартості №
702200001/2013/014906, до якої були надані
наступні документи: виписка по
особовим рахункам від 05.08.2013, від 23.09.2013;
платіжні доручення № 8 від 05.08.2013, № 18
від 23.09.2013; рахунок-фактури про надання
транспортно-експедиційних послуг № 1377
від 21.10.2013; довідка про транспортні
витрати № 8921 від 21.10.2013; коносамент від
24.09.2013; інвойс від 16.09.2013; страховий
поліс від 18.09.2013; специфікація № 1807 від
18.07.2013; контракт № 13/04-12 від 12.04.2013;
експортна декларація № 13095136 від
19.09.2013; проформа-інвойс від 18.06.2013;
прас-лист продавця; декларація країни
експорту від 19.09.2013 № 5136, з
перекладом; лист про розрахунок цін від
17.09.2013; договір на перевезення від 01.07.2013
№ 1-07-2013; технічний опис світильника з
перекладом;. Прибуткова накладна від
17.05.2013 № 273 (а.с. 102-139).

Декларантом в декларації митної
вартості № 702200001/2013/014906 від 30.10.2013 була
задекларована митна вартість у розмірі
7,82 доларів США за одиницю товару;
загальна сума - 38333,94 доларів США.

Між митним органом та декларантом
проведена процедура консультації з
метою визначення основи вартості. Під
час консультації для підтвердження
митної вартості товарів, позивач подав
до митного органу додаткові документи:
розрахунок цін (калькуляція виробника);
висновок спеціалізованої організації;
витяг з мережі Інтернет; прас-листи
інших виробників та ідентичні товари
(а.с. 23)..

Карткою відмови у прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№702000003/2013/00306 від 31.10.2013 відмовлено
позивачу у митному оформленні (випуску)
товарів відповідно до вимог ст.53-55, 58
Митного кодексу України у зв'язку із
недостатнім документальним
підтвердженням, необхідним для
підтвердження заявленої митної
вартості (арк. справи 18-19).

За результатами розгляду поданих до
митного оформлення документів
відповідачем було відмовлено в
прийнятті декларації митної вартості
та прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів № 702000003/2013/00314/2
від 31.10.2013 (а.с. 18-23).

Підставами для коригування стали
наступні обставини. Після опрацювання
документів, наданих декларантом для
підтвердження заявленої за 1 методом
митної вартості товарів, перелік яких
зазначено у п. 18 даного рішення,
встановлено невідповідність,
розбіжності та неповні дані, а саме:
зовнішньоекономічний контракт № 13/04-12
від 12.04.2013 та специфікація завірені
печаткою лише контрагента, тобто
двостороння угода узгоджена лише
однією із сторін. Інвойс № ISSH1 від
16.09.2013 містить помітку Південної
митниці «Інвойс на теплохід не
надавався», що не дає змогу однозначно
впевнитись ким та на якій території
виданий товаросупровідний документ.
Ціни в прас-листі виробника дійсні на 1
вересня 2013 року, тоді як за
специфікацією ціни узгоджені на 18.07.2013.
Додатково врахована наявна у митного
органу інформація щодо митної вартості
ідентичних/подібних товарів, які
продаються на експорт в Україну з тієї
ж країни і час який є максимально
наближеним (п. 2, п. 2 ст. 55 МК України)
митна вартість яких вища. Дані факти
призвели до виникнення сумніві
відповідно заявленого рівні митної
вартості. У зв'язку з цим, у декларанта,
відповідно до п. 3 ст. 53 МК України були
запрошені додаткові документи, а саме:
1) виписку з бухгалтерської
документації (стосовно кількісно
виражених складових митної вартості у
відповідності до умов поставки); 2)
висновок про вартісні характеристики
товарів, підготовлений
спеціалізованою експертною
організацією; 3) інші документи на
розсуд та бажання декларанта ( в тому
числі з мережі Інтернет щодо вартості
ідентичних/подібних товарів тощо).
Декларантом для підтвердження
заявленої митної вартості товарів були
надані додаткові документи, які не були
достатніми для застосування основного
методу, за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
неможливо, у зв'язку з недостатнім
документальним підтвердженням
заявленої митної вартості товарів.

Між митним органом та декларантом
проведена процедура консультації з
метою обґрунтування вибору методу
визначення митної вартості, обміну
інформацією яка наявна у декларанта та
митного органу, при цьому було
досягнуто згоди щодо неможливості
застосування 2 методу, оскільки у
митниці та декларанта відсутня
інформація щодо митних оформлень
ідентичних товарів, 3 методу - з причин
неможливості у повній мірі виконати
умови, передбачені ст.. 60 МК України,
методу 4 та методу 5, з причин
відсутності вартісної основи для
розрахунку митної вартості в митного
органу та декларанту. Здійснена митна
оцінка товару за 6 резервним методом на
підставі цінової інформації, яка
наявна у митному органу, із розрахунку
3,8 доларів США/кг на умовах DAF - кордон
України та складає - 56 937,30 доларів США.
Джерело інформації: МД № 508050000/2013/008848
від 05.08.2013.

Додатково декларанту повідомлено
про право звернутися до митного органу
з проханням випустити товари у вільний
обіг за умови надання гарантій
відповідно до розділу Х МКУ та право
оскаржити Рішення про коригування
заявленої митної вартості у митному
органі вищого рівня відповідно до
глави 4 МКУ або до суду (а.с.100).

Згідно статті 52 Митного кодексу
України (далі за текстом - МК України)
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з органом
доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати,
пов'язані з коригуванням митної
вартості або наданням органу доходів і
зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
мають право:

1) надавати органу доходів і зборів (за
наявності) додаткові відомості у разі
потреби уточнення інформації;

2) на випуск у вільний обіг товарів, що
декларуються:

у разі визнання органом доходів і
зборів заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю;

у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу Х цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
статті 55 цього Кодексу;

3) проводити цінову експертизу договору
(контракту) шляхом залучення експертів
за власні кошти;

4) оскаржувати у порядку, визначеному
главою 4 цього Кодексу, рішення органу
доходів і зборів щодо коригування
митної вартості оцінюваних товарів та
бездіяльність органу доходів і зборів
щодо неприйняття протягом строків,
встановлених статтею 255 цього Кодексу
для завершення митного оформлення,
рішення про визнання митної вартості
оцінюваних товарів;

5) приймати самостійне рішення про
необхідність коригування митної
вартості після випуску товарів;

6) отримувати від органу доходів і
зборів інформацію щодо підстав, з яких
орган доходів і зборів вважає, що
взаємозв'язок продавця і покупця
вплинув на ціну, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари;

7) у випадках та в порядку, визначених
цим Кодексом, вимагати від органу
доходів і зборів надання письмової
інформації про причини, за яких
заявлена ними митна вартість не може
бути визнана;

8) у випадках та в порядку, визначених
цим Кодексом, вимагати від органу
доходів і зборів надання письмової
інформації щодо порядку і методу
визначення митної вартості,
застосованих при коригуванні
заявленої митної вартості, а також щодо
підстав для здійснення такого
коригування.

У випадках, визначених цим Кодексом,
для заявлення митної вартості товарів,
що переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, органу доходів і зборів, який
проводить митне оформлення цих
товарів, разом з митною декларацією та
іншими необхідними для митного
оформлення зазначених товарів
документами в установленому порядку
подається декларація митної вартості.

Згідно статті 53 МК України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Згідно статті 54 МК України контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право:

1) упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим
Кодексом, письмово запитувати від
декларанта або уповноваженої ним особи
встановлені статтею 53 цього Кодексу
додаткові документи та відомості, якщо
це необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим
Кодексом, здійснювати коригування
заявленої митної вартості товарів;

Орган доходів і зборів може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і
зборів документально підтвердженої
офіційної інформації органів доходів і
зборів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Згідно статті 55 МК України (коригування
митної вартості товарів) рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
органом доходів і зборів у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо органом доходів і
зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Згідно статті 57 МК України визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 58 МК України
метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у
якому товари можуть бути перепродані
(відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на
вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або
їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Згідно частина 2 вказаної статті метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Відповідно до частини 3 статті 58 МК
України у разі якщо митна вартість не
може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи, зазначені у пункті 2 частини
першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, 2 статті 59 МК України У разі
якщо митна вартість оцінюваних товарів
не може бути визначена згідно з
положеннями статті 58 цього Кодексу, за
основу для її визначення береться
вартість операції з ідентичними
товарами, що продаються на експорт в
Україну з тієї ж країни і час експорту
яких збігається з часом експорту
оцінюваних товарів або є максимально
наближеним до нього.

При застосуванні цього методу
визначення митної вартості за основу
береться прийнята органом доходів і
зборів вартість операції з ідентичними
товарами з дотриманням умов,
зазначених у цій статті. При цьому під
ідентичними розуміються товари,
однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими, як:

1) фізичні характеристики;

2) якість та репутація на ринку;

3) країна виробництва;

4) виробник.

Згідно ч. 3, 4 статті 59 МК України
незначні зовнішні відмінності не
можуть бути підставою для відмови у
розгляді товарів як ідентичних, якщо в
цілому такі товари відповідають
вимогам частини другої цієї статті.

Ціна договору щодо ідентичних товарів
береться за основу для визначення
митної вартості товарів, якщо ці товари
ввезено приблизно в тій же кількості та
на тих же комерційних рівнях, що й
оцінювані товари.

Метод визначення митної вартості за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів

Згідно ч. 1, 2 статті 60 МК України у разі
якщо митна вартість оцінюваних товарів
не може бути визначена згідно з
положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу,
за митну вартість береться прийнята
органом доходів і зборів вартість
операції з подібними (аналогічними)
товарами, які продано на експорт в
Україну і час експорту яких збігається
з часом експорту оцінюваних товарів
або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не
однакові за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики і складаються зі
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними.

При застосуванні методу визначення
митної вартості на основі віднімання
вартості, у відповідності до ст.. 62 МК
України, за основу береться ціна
одиниці товару, за якою оцінювані
товари або ідентичні чи подібні
(аналогічні) імпортовані товари
продаються на території України у
найбільших загальних кількостях
покупцю, який не пов'язаний з продавцем
особою, одночасно або у час, наближений
до дати ввезення оцінюваних товарів, за
умови вирахування, якщо вони можуть
бути виділені, компонентів,
передбачених у ч. 2 даної статті.

Згідно статті 63 МК України для
визначення митної вартості товарів на
основі додавання вартості (обчислена
вартість) за основу береться надана
виробником товарів, що оцінюються, або
від його імені інформація про їх
вартість, яка повинна складатися із
сум:

1) вартості матеріалів та витрат,
понесених виробником при виробництві
оцінюваних товарів. Така інформація
повинна базуватися на комерційних
рахунках виробника за умови, що такі
рахунки сумісні із загальновизнаними
принципами бухгалтерського обліку, які
застосовуються в країні, де ці товари
виробляються;

2) обсягу прибутку та загальних витрат,
що дорівнює сумі, яка звичайно
відображається при продажу товарів
того ж класу або виду, що й оцінювані
товари, які виготовляються виробниками
у країні експорту для експорту в
Україну;

3) загальних витрат при продажу в
Україну з країни вивезення товарів
того ж класу або виду, тобто витрат на
завантаження, розвантаження та обробку
оцінюваних товарів, їх транспортування
до аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України,
витрат на страхування цих товарів.

Частиною 1 статті 64 МК України
встановлено, що у разі якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 58-63 цього Кодексу, митна
вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (GAТТ).

Згідно ч. 2, 3 статті 64 МК України митна
вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
ґрунтуватися на раніше визнаних
(визначених) органами доходів і зборів
митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не
визначається згідно із положеннями
цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження
на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для
митних цілей вищої з двох
альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку
країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж
обчислена вартість, визначена для
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів відповідно до положень статті
63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з
країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

У судовому засіданні було встановлено,
що позивачем було додатково 31.10.2013 у
рамках консультації електронним
повідомленням надано відповідачу
контракт № 13/04-12 від 12.04.2013 та
специфікацію № 1807 від 18.07.2013 до нього,
засвідчені обома сторонами вказаного
контракту (а.с. 146-150).

Також у рамках консультації позивачем
було надано прас-лист з цінами
виробника на 01.07.2013 та цінами станом на
дату 01.09.2013. Проти вказаних обставин
відповідач не заперечував у судовому
засіданні.

Посилання податкового органу у рішенні
на Інвойс № ISSH1 від 16.09.2013, який
містить помітку Південної митниці
«Інвойс на теплохід не надавався» (а.с.
33), що не дає змогу однозначно
впевнитись ким та на якій території
виданий товаросупровідний документ, є
незмістовним з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні,
супровідні документи по контракту №
13/04-12 від 12.04.2013, зокрема, Інвойс №
ISSH1 від 16.09.2013 були направлені до
позивача з Китаю кур'єрською службою
окремо від поставки товару, що
підтверджується офіційним листом -
підтвердженням доставки № 9-9580/12 від
08.11.2013 (а.с. 40). Також зі змісту Інвойсу
від 16.09.2013 вбачається, що даний
документ складений Company Jiangsu Shenghui Import
Export Co., Ltd. (КНР) та скріплений її
печаткою.

Крім того, позивачем було подано до
митного органу лист ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» від 30.10.2013, з
якого вбачається, що рівень ціни на
світильник вбудованого типу SH03-418/A, а
саме, 6,40 доларів США/шт., на умовах
поставки FOB -Шанхай, Китай, що
імпортується згідно Рахунку-Фактури №
JSSH1 від 16.09.2013 до контракту № 13/04-12
від 12.04.2013, відповідає поточній
кон'юнктурі ринку (а.с. 61).

Таким чином, в судовому засіданні було
встановлено, що позивач відповідно до
положень статті 53 МК України одночасно
з митною декларацією подав відповідачу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний ним
основний - метод її визначення - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, а тому в
наявності підстави для визнання
протиправними та скасувати рішення
Луганської митниці Міндоходів про
коригування заявленої митної вартості
товарів №702000003/2013/00314/2 від 31.10.2013 та
картку відмови №702000003/2013/00306 від 31.10.2013
у прийнятті митної декларації.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення з Державного бюджету України
суму надмірно сплаченого податку на
додану вартість у розмірі 31226,30 грн., то
суд зазначає наступне.

Матеріалами справи встановлено, що
позивач скористався своїм правом,
передбаченим абзацом 2 пункту 2 частини
3 ст. 52 МК України щодо випуску у вільний
обіг товарів, що декларуються, у разі
згоди декларанта або уповноваженої ним
особи з рішенням органу доходів і
зборів про коригування митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно з митною вартістю,
визначеною органом доходів і зборів.
Тобто, Позивач, задекларувавши
відкориговану рішенням митного органу
митну вартість товару та сплативши
відповідні кошти, в тому числі ПДВ,
підтвердив свою згоду з рішенням про
коригування відповідача. В судовому
засіданні не виявленого жодної дії з
боку відповідача щодо примушення
позивача для декларування
відкоригованої вартості товарів та
сплати коштів.

Згідно частини 7 статті 55 МК України у
випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів орган доходів і зборів за
зверненням декларанта або
уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною органом доходів і
зборів, шляхом надання гарантій
відповідно до розділу Х цього Кодексу.
Строк дії таких гарантій не може
перевищувати 90 календарних днів з дня
випуску товарів.

Частинами 8,9,10 статті 55 МК України
передбачено, що протягом 80 днів з дня
випуску товарів декларант або
уповноважена ним особа може надати
органу доходів і зборів додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів, що
декларуються.

У разі надання декларантом або
уповноваженою ним особою додаткових
документів орган доходів і зборів
розглядає подані додаткові документи і
протягом 5 робочих днів з дати їх
подання виносить письмове рішення щодо
визнання заявленої митної вартості та
скасовує рішення про коригування
заявленої митної вартості або надає
обґрунтовану відмову у визнанні
заявленої митної вартості з
урахуванням додаткових документів. У
такому випадку надана фінансова
гарантія відповідно повертається
(вивільняється) або реалізується в
порядку та у строки, визначені цим
Кодексом

Якщо орган доходів і зборів протягом
строку, зазначеного у частині дев'ятій
цієї статті, не надає обґрунтованої
відмови у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів, вважається, що декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість товарів визначено правильно.
У такому випадку орган доходів і зборів
скасовує рішення про коригування
заявленої митної вартості, а надана
фінансова гарантія повертається
(вивільняється) у порядку та строки,
визначені цим Кодексом.

Статтею 312 МК України передбачено, що у
разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого фінансовою гарантією,
наданою у вигляді документа, суми
митних платежів, що підлягають сплаті,
повинні бути перераховані гарантом на
рахунок органу доходів і зборів
впродовж трьох банківських днів з дня
отримання гарантом вимоги органу
доходів і зборів про таку сплату. Форма
вимоги встановлюється в угоді,
передбаченій частиною третьою статті
314 цього Кодексу.

Отримані від гаранта кошти в рахунок
погашення зобов'язань перераховуються
органом доходів і зборів до державного
бюджету впродовж одного робочого дня.

Виходячи із аналізу норм статті 55, 312 МК
України декларант або уповноважена ним
особа може подати митному органу
додаткові документи для підтвердження
митної вартості товару протягом
строку, що не перевищує 90 календарних
днів з дня випуску товарів у вільний
обіг.

Як встановлено у судовому засіданні
відповідно до ч. 7 статті 55 МК України
товар було випущено у вільний обіг -
31.10.2013 під фінансову гарантію. Термін
дії гарантійних зобов'язань - 18.01.2014.
Тобто, станом на час розгляду даної
справи, строк протягом якого декларант
або уповноважена ним особа може подати
митному органу додаткові документи для
підтвердження митної вартості товару
ще не сплинув, за таких підстав судом не
встановлено порушення прав позивача з
цього питання, а тому позовна вимога в
цій частині є передчасною.

Враховуючи встановлені обставини у
справі, надані сторонами докази, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню в
частині визнання протиправними та
скасування рішення Луганської митниці
Міндоходів про коригування заявленої
митної вартості товарів №702000003/2013/00314/2
від 31.10.2013 та картку відмови
№702000003/2013/00306 від 31.10.2013 у прийнятті
митної декларації. В іншій частині
слід відмовити.

Питання щодо судових витрат вирішено у
відповідності до вимог статті 94 КАС
України.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Євросвітло-Луганськ» до Луганської
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України в Луганській області
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів
№702000003/2013/00314/2 від 31.10.2013, визнання
протиправною та скасування картки
відмови №702000003/2013/00306 від 31.10.2013,
стягнення суми надмірно сплаченого
податку на додану вартість у розмірі
31226,30 грн. задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати
рішення Луганської митниці Міндоходів
про коригування заявленої митної
вартості товарів №702000003/2013/00314/2 від
31.10.2013 та картку відмови №702000003/2013/00306
від 31.10.2013 у прийнятті митної
декларації.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь позивача судові витрати у
розмірі 68,82 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Постанова або ухвала суду першої
інстанції набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено та
підписано 14 січня 2014 року.

Суддя
Н.В. Кравцова