Справа № К/9991/39092/11-С
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/39092/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва про
визнання протиправним і скасування
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії, касаційне провадження в якій
відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_3
на постанову Дніпровського районного
суду м. Києва від 03 березня 2010 року та
ухвалу Апеляційного суду м. Києва
від 16 червня 2011 року, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2010 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва, у якому
просила визнати протиправним та
скасувати рішення комісії по вирішенню
питань, пов'язаних з призначенням,
перерахунком та виплатою пенсії при
Управлінні Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва від 10
серпня 2009 року №1801.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Дніпровському районі м.
Києва зарахувати позивачу до стажу
роботи, що дає право на пенсію за
вислугою років відповідно до Закону
України «Про прокуратуру» період
роботи на посаді секретаря судових
засідань у Дніпровському та
Ватутінському районних судах м.
Києва із 19 вересня 1986 року по 07 серпня
1989 року і половину навчання на денному
відділенні юридичного факультету
Київського державного університету ім.
Т. Шевченка та призначити йому пенсію
за вислугу років відповідно до Закону
України «Про прокуратуру» з моменту
звернення - з 07 серпня 2009 року.

Постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 03 березня 2010 року,
залишеною без змін ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 16 червня
2011 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
рішення комісії по вирішенню питань,
пов'язаних з призначенням,
перерахунком та виплатою пенсії при
Управлінні Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва від 10
серпня 2009 року №1801 в частині не
зарахування до стажу роботи ОСОБА_3
половини періоду навчання 2 роки 4
місяці 23 дні на денному відділенні
юридичного факультету Київського
державного університету ім. Т.
Шевченка. Зобов'язано відповідача
зарахувати цей період до стажу роботи
позивачки. В задоволенні решти позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, ОСОБА_3 звернулася з касаційною
скаргою, в якій просить рішення судів
першої та апеляційної інстанцій в
частині відмови їй у задоволенні
позовних вимог скасувати та ухвалити в
цій частині нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в серпні 2009 року
ОСОБА_3 звернулася до відповідача із
заявою про призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
прокуратуру».

Рішенням комісії по вирішенню питань,
пов'язаних з призначенням,
перерахунком та виплатою пенсії при
Управлінні Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва від 10
серпня 2009 року №1801позивачці
відмовлено у призначенні пенсії за
вислугу років відповідно до ст. 50-1
Закону України «Про прокуратуру» у
зв'язку з відсутністю необхідного 20
річного спеціального стажу.

Відповідно до статті 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» прокурори і слідчі
зі стажем роботи не менше 20 років, у
тому числі зі стажем роботи на посадах
прокурорів і слідчих прокуратури не
менше 10 років, мають право на пенсійне
забезпечення за вислугу років
незалежно від віку.

До 20-річного стажу роботи, що дає право
на пенсію за вислугою років,
зараховується час роботи на
прокурорських посадах, перелічених у
статті 56 цього Закону, в тому числі у
військовій прокуратурі, стажистами в
органах прокуратури, слідчими, суддями,
на посадах начальницького складу
органів внутрішніх справ, офіцерських
посадах Служби безпеки України,
посадах державних службовців, які
займають особи з вищою юридичною
освітою, в науково-навчальних закладах
Генеральної прокуратури України
працівникам, яким присвоєно класні
чини, на виборних посадах у державних
органах, на посадах в інших
організаціях, якщо працівники, що мають
класні чини, були направлені туди, а
потім повернулися в прокуратуру,
строкова військова служба, половина
строку навчання у вищих юридичних
навчальних закладах, частково
оплачувана відпустка жінкам по догляду
за дитиною до досягнення нею трьох
років.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач з 01 вересня 1989
року по 11 червня 1994 року навчалася на
стаціонарному відділенні юридичного
факультету Київського державного
університету ім. Т. Шевченка.

Відповідно до ст. ст. 25, 30 Закону України
«Про вищу освіту» університет -
багатопрофільний вищий навчальний
заклад четвертого рівня акредитації,
який провадить освітню діяльність,
пов'язану із здобуттям певної вищої
освіти та кваліфікації широкого
спектра природничих, гуманітарних,
технічних, економічних та інших
напрямів науки, техніки, культури і
мистецтв, проводить фундаментальні та
прикладні наукові дослідження, є
провідним науково-методичним центром,
має розвинуту інфраструктуру
навчальних, наукових і
науково-виробничих підрозділів,
відповідний рівень кадрового і
матеріально-технічного забезпечення,
сприяє поширенню наукових знань та
здійснює культурно-просвітницьку
діяльність. Можуть створюватися
класичні та профільні (технічні,
технологічні, економічні, педагогічні,
медичні, аграрні, мистецькі,
культурологічні тощо) університети.
Факультет - основний організаційний і
навчально-науковий структурний
підрозділ вищого навчального закладу
третього та четвертого рівнів
акредитації, що об'єднує відповідні
кафедри і лабораторії.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій, що до стажу
роботи позивача, який дає право на
пенсію за вислугою років підлягає
зарахуванню період його навчання на
стаціонарному відділенні юридичного
факультету Київського державного
університету ім. Т.Шевченка.

Разом з тим, відмовляючи ОСОБА_3 у
задоволенні позову в частині
зобов'язання відповідача зарахувати
позивачу до стажу роботи, що дає право
на пенсію за вислугою років відповідно
до Закону України «Про прокуратуру»
період роботи на посаді секретаря
судових засідань у Дніпровському та
Ватутінському районних судах м. Києва
із 19 вересня 1986 року по 07 серпня 1989 року,
суди попередніх інстанцій виходили з
того, що позивач працюючи на посаді
секретаря судового засідання не мала
вищої юридичної освіти, а тому відсутні
підстави для зарахування вказаного
періоду роботи до стажу, що дає право на
пенсію за вислугою років.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком судів попередніх інстанцій
виходячи з наступного.

Пунктом 11 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005 №22-1, до заяви про
призначення пенсії за вислугу років,
крім документів, передбачених пунктами
"а" - "г", "д" пункту 7 цього Порядку,
надаються також документи, що
підтверджують виконання роботи, яка
дає право на призначення такого виду
пенсії.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 у період із 19
вересня 1986 року по 07 серпня 1989 року
працювала на посаді секретаря судових
засідань у Дніпровському та
Ватутінському районних судах м. Києва.

Разом з цим, Закон України «Про
прокуратуру» зараховує до стажу
роботи, що дає право на пенсію, саму
роботу на посадах державних
службовців, що займають особи, як
правило, з вищою освітою. Позивач таку
роботу у вказаний період виконувала і
це визнається відповідачем, а
відсутність диплому про вищу освіту не
є підставою для відмови в зарахуванні
трудового стажу державного службовця,
що дає право на пенсію згідно
зазначеного вище Закону.

Таким чином, виходячи з обставин
справи, встановлених судами, та
наведених вимог законодавства, колегія
суддів приходить до висновку про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 в частині
зобов'язання відповідача зарахувати
позивачу до стажу роботи, що дає право
на пенсію за вислугою років відповідно
до Закону України «Про прокуратуру»
період роботи на посаді секретаря
судових засідань у Дніпровському та
Ватутінському районних судах м. Києва
із 19 вересня 1986 року по 07 серпня 1989 року.
Висновок судів попередніх інстанцій в
цій частині є помилковим.

За правилами статті 229 КАС України суд
касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Оскільки обставини справи встановлені
повно і правильно, але суди першої та
апеляційної інстанцій порушили норми
матеріального права, судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
в частині позовних вимог про
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Дніпровському районі м.
Києва зарахувати ОСОБА_3 до стажу
роботи, що дає право на пенсію за
вислугою років відповідно до Закону
України «Про прокуратуру» період
роботи на посаді секретаря судових
засідань у Дніпровському та
Ватутінському районних судах м.
Києва із 19 вересня 1986 року по 07 серпня
1989 року підлягають скасуванню в цій
частині з ухваленням нового рішення
про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

постановила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Дніпровського районного
суду м. Києва від 03 березня 2010 року та
ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16
червня 2011 року в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Дніпровському районі м.
Києва зарахувати ОСОБА_3 до стажу
роботи, що дає право на пенсію за
вислугою років відповідно до статті 50-1
Закону України «Про прокуратуру»
період роботи на посаді секретаря
судових засідань у Дніпровському та
Ватутінському районних судах м. Києва
із 19 вересня 1986 року по 07 серпня 1989
року скасувати та ухвалити в цій
частині нову постанову про
задоволення позову.

Визнати протиправним та скасувати
рішення комісії по вирішенню питань,
пов'язаних з призначенням,
перерахунком та виплатою пенсії при
Управлінні Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва від 10
серпня 2009 року №1801 в частині не
зарахування до стажу роботи ОСОБА_3
період роботи на посаді секретаря
судових засідань у Дніпровському та
Ватутінському районних судах м. Києва
із 19 вересня 1986 року по 07 серпня 1989 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Дніпровському районі м.
Києва зарахувати ОСОБА_3 до стажу
роботи, що дає право на пенсію за
вислугою років відповідно до статті 50-1
Закону України «Про прокуратуру»
період роботи на посаді секретаря
судових засідань у Дніпровському та
Ватутінському районних судах м. Києва
із 19 вересня 1986 року по 07 серпня 1989 року.

В іншій частині постанову
Дніпровського районного суду м. Києва
від 03 березня 2010 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 16 червня
2011 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: