Справа № 826/3417/13-а
Суддя: Усенко В.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
826/3417/13-а Головуючий у
1-й інстанції: Смолій І.В.,
Суддя-доповідач: Усенко В.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

09 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді
Усенка В.Г,

суддів:
Бистрик Г.М., Оксененка О.М.,

при секретарі
Костюченко М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги Державної податкової інспекції
у Подільському районі м. Києва
Державної податкової служби на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 25 червня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «ЮАЙПІ ЛТД» до
Державної податкової інспекції у
Подільському районі м. Києва Державної
податкової служби про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЮАЙПІ ЛТД» (далі -
Позивач) звернулось до суду із
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Подільському
районі м. Києва Державної податкової
служби (далі - Відповідач), в якому
просило визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 25.09.2012 року №
.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 25
червня 2013 року вимоги
адміністративного позову задоволено
повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просив скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
вимог адміністративного позову в
повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції було порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Заслухавши представників сторін, що
прибули у судове засідання,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову - без змін,
виходячи з наступного.

Згідно зі ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
працівниками ДПІ у Подільському районі
м. Києва ДПС проведено камеральну
перевірку податкової декларації з
податку на додану вартість ТОВ «ЮАЙПІ
ЛТД» з питань правомірності
відображення залишку від'ємного
значення по декларації з ПДВ за липень
2012року. За результатами перевірки
складено акт від 06.09.13р. № 217/15-314/25194502
(далі по тексту - акт перевірки).

В результаті порушень позивачем норм
податкового законодавства, ДПІ у
Подільському районі м. Києва ДПС було
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від
25.09.12р., відповідно до якого, ТОВ «ЮАЙПІ
ЛТД» позбавлено право на отримання
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість та на використання
від'ємного значення податку на додану
вартість у розмірі 4 996 320,00грн.

Приймаючи рішення про задоволення
вимог адміністративного позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
висновки відповідача є
необґрунтованими щодо відсутності
права у позивача на використання
від'ємного значення податку на додану
вартість у розмірі 4 996 320,00 грн. за
період: з листопада 2008р. по липень 2009р.,
оскільки підприємством залишок
від'ємного значення з податку на додану
вартість не був використаний протягом
1095 днів.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він знайшов
своє підтвердження під час
апеляційного розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, що
ТОВ «ЮАЙПІ ЛТД» до ДПІ у Подільському
районі м. Києва ДПС подано податкову
декларацію з податку на додану
вартість за липень 2012 року, в якій
позивач зазначив про відсутність
податкових зобов'язань за звітний
період, а в рядку 24 визначив залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду в
розмірі 9 256 217,00 грн.

Крім того, позивачем подано довідку про
залишок від'ємного значення попередніх
податкових періодів, що залишається
непогашеним після бюджетного
відшкодування, отриманого у звітному
податковому періоді, та підлягає
включенню до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (Д2).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
приписи пункту 102.5 статті 102
Податкового кодексу України регулюють
виключно питання повернення
надміру сплачених грошових зобов'язань
та відшкодування сум податку на додану
вартість і саме для вирішення цих
питань законодавець встановлює
1095-денний термін. Будь-яких обмежень
щодо строків відображення податкового
кредиту та перенесення залишку
від'ємного значення попередніх
податкових періодів до складу сум, що
відносяться до податкового кредиту
наступного податкового періоду,
Податковий кодекс України не містить.

Посилання податкового органу на
встановлення таких обмежень Законом
України «Про податок на додану
вартість» також не відповідають
дійсності, оскільки як нормами
Податкового кодексу України так і
Закону України «Про податок на додану
вартість» визначено однаковий порядок
формування від'ємного значення об'єкта
оподаткування, та повернення надміру
сплачених грошових зобов'язань або про
їх відшкодування (ст. 7 ЗУ «Про ПДВ»).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України визначено,
що податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку, а також придбанням
(будівництвом, спорудженням) основних
фондів (основних засобів, у тому числі
інших необоротних матеріальних
активів та незавершених капітальних
інвестицій у необоротні капітальні
активи), у тому числі при їх імпорті, з
метою подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з пункту 200.1 статті 200
Податкового кодексу України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При цьому, при від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (пункт 200.3 статті
200 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 200.4 статті 200
Податкового кодексу України, якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то: а)
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг; б) залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Згідно з пунктом 102.1 статті 102
Податкового кодексу України
контролюючий орган, крім випадків,
визначених пунктом 102.2 цієї статті, має
право самостійно визначити суму
грошових зобов'язань платника податків
у випадках, визначених цим Кодексом, не
пізніше закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання.

Пунктом 102.5 статті 102 Податкового
кодексу України передбачено, що заяви
про повернення надміру сплачених
грошових зобов'язань або про їх
відшкодування у випадках, передбачених
цим Кодексом, можуть бути подані не
пізніше 1095 дня, що настає за днем
здійснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що позивач мав право
на використання від'ємного значення
податку на додану вартість у розмірі 4
996 320,00 грн. за період: з листопада 2008р. по
липень 2009р., оскільки ТОВ «ЮАЙПІ ЛТД»
залишок від'ємного значення з податку
на додану вартість не був використаний
протягом 1095 днів.

Отже, колегія суддів апеляційної
інстанції вважає, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам,
прийнято законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній
скарзі, до уваги не приймаються,
оскільки є необґрунтованими та не є
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову окружного
суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, Київський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Подільському
районі м. Києва Державної податкової
служби - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 25 червня 2013 року - без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно
до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення
в повному обсязі.

Головуючий - суддя
В.Г. Усенко

судді:
Г.М. Бистрик

О.М. Оксененко

Головуючий суддя
Усенко В.Г.

Судді:
Бистрик Г.М.

Оксененко О.М.