Справа № 2518/2а-9709/11
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2013-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Павленко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

29 листопада 2013 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Гром Л.М.

Міщука М.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Ріпкинському районі Чернігівської
області на постанову Ріпкинського
районного суду Чернігівської області
від 14 вересня 2012 р. по справі за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в Ріпкинському районі
Чернігівської області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання
перерахувати пенсію, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Ріпкинському районі
Чернігівської області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання
перерахувати пенсію.

Постановою Ріпкинського районного
суду Чернігівської області від 14
вересня 2012 р. позов задоволено
частково.

Не погоджуючись з постановою суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог позивачу.

Згідно п. 2 ч. 1 статті 197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач віднесений до 3 категорії осіб,
які постраждали від наслідків аварії
на ЧАЕС, отримує пенсію у відповідача
та доплату за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до ст. 39 та ст. 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до статті 49 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Частиною 2 ст.39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в редакції
від 28 лютого 1991 року, передбачено, що
пенсії непрацюючим пенсіонерам, які
проживають у зоні посиленого
радіоекологічного контролю,
підвищуються на дві мінімальні
заробітні плати

Статтею 51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визначено, що особам,
віднесеним до категорії 3,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" мінімальний
розмір пенсій за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Всупереч ст. 39 та ст. 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивачу
вказані доплати виплачувалися
частково, у фіксованому розмірі,
визначеному відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 р.
№ 836, а не в кратному відношенні до
мінімальної пенсії за віком, як того
вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що Закон України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівняні з Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 р. № 836,
колегія суддів вважає, що відповідач не
правомірно виплачував додаткову
пенсію в меншому розмірі ніж це
передбачено ст. 39 та 51 зазначеного
Закону.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про наявність у позивача
права на перерахунок доплати до пенсії
в розмірі передбаченому Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За наведених обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи викладені в
апеляційній скарзі відповідача, не
знайшли свого підтвердження, постанова
суду першої інстанції прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому
скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч.10 ст.183-2 КАС України,
судове рішення апеляційної інстанції
є остаточним та оскарженню не підлягає,
як таке, що постановлене за наслідками
апеляційного перегляду рішення суду
першої інстанції в справах, розгляд
яких передбачено п. 2 ч. 1 статті 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 183- 2, 197, 198, 200, 205, 206
КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Ріпкинському районі Чернігівської
області - залишити без задоволення.

Постанову Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 14 вересня 2012
р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.