Справа № 814/5258/13-а
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2013-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

(вступна та резолютивна частини)

30 грудня 2013 р.
Справа № 814/5258/13-а

м. Миколаїв

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Біоносенка В.В., за участю секретаря
судового засідання Кононенка Д.Ф.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "ЮГ-ГРАНД",
доДержавної податкової інспекції у
Заводському районі м.Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області, третя особа за
участю представників: від
позивача:Снігір Є.О. від
відповідача:Майстренко П.С. від третьої
особи: не з'явивсяТовариство з
обмеженою відповідальністю
"Авто-трейнд", провизнання
протиправними дії, На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС
України, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Апеляційна скарга на цю
постанову може бути подана до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Миколаївський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання у повному
обсязі.

Суддя
В. В. Біоносенко

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 грудня 2013 р.
справа № 814/5258/13-а

м.
Миколаїв

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Біоносенка В.В., за участю секретаря
судового засідання Кононенка Д.Ф.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Юг-Гранд» до третя
особа Державної податкової інспекції у
Заводському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Авто-трейнд»за участю представників:
від позивача: Снігір Є.О. від
відповідача: Майстренко П.С. від
третьої особи: не з'явився про визнання
протиправними дії та бездіяльність В С
Т А Н О В И В:

Підприємство звернулось до
адміністративного суду з позовом про
оскарження дій податкового органу щодо
не підтвердження у акті перевірки
господарських операцій позивача з ТОВ
«Авто-Трейд».

Відповідач позов не визнав, просив в
його задоволенні відмовити.

Дослідив матеріали справи, вислухав
представників сторін, суд встановив
наступне.

ТОВ «Юг-Гранд» зареєстровано в якості
юридичної особи виконавчим комітетом
Миколаївської міської ради 09.04.10.
Основним видом діяльності товариства є
посередництво у торгівлі зерном та ін.

В листопаді 2013 року ДПІ у Заводському
районі м. Миколаєва провела
документальну позапланову перевірку
ТОВ «Юг-Гранд» з питань взаємовідносин
з ТОВ «Авто-Трейд». За результатами
перевірки податківці склали Акт від
25.11.13 за №13/15/14-04-22-02/37031432.

У висновках акту ревізором було
зазначено, що перевіркою не
підтверджено реальність здійснення
господарських операцій ТОВ «Юг-Гранд»
з зазначеними у акті перевірки
постачальниками та покупцями.

Відповідно до ст.86 Податкового кодексу
України акт це форма оформлення
результатів перевірки.

Відповідно до Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства, акт
- службовий документ, який є носієм
доказової інформації про виявленні
порушення законодавства суб'єктами
господарювання.

Акт перевірки - це лише компетентна
обґрунтована думка (позиція) ревізора
щодо результатів перевірки, яка
викладена ним для використання
уповноваженою службовою особою при
прийнятті конкретного управлінського
рішення. Уповноважена службова особа
при прийнятті управлінського рішення
на підставі акту перевірки може як
погодитися з думкою (позицією)
ревізора, так і відхилити її.

Запис ревізором у Акті відомостей про
підтвердження або не підтвердження
реальності господарських операцій
само по собі не породжує ніяких
правових наслідків.

Суд вважає, що акт перевірки сам по собі
не породжує, не змінює та не припиняє
права та обов'язків сторін. Він є лише
документом, який може бути
використаний як доказ або підстава при
прийнятті інших управлінських рішень:
винесення податкового
повідомлення-рішення, притягнення до
адміністративної відповідальності,
звернення до суду, порушення або
відмова в порушенні кримінальної
справи.

Будь-який доказ не має наперед
встановленої сили та може бути
спростований іншими доказами.

Відповідно до ст.86 ПК України рішення
при визначення грошових зобов'язань
приймається виключно керівником
органу державної податкової служби.
При цьому, керівник податкового органу
відповідно до ст.54.3 ПК України
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування, якщо дані перевірок
результатів діяльності платника
податків свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань.

Разом з тим, лише керівник податкового
органу може дати оцінку, чи свідчать
дані перевірок платника податків про
заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань. Оцінка
результатів перевірки є безперечним
правом керівника податкового органу,
його дискреційними повноваженнями.
Керівник податкового органу має право
з власної компетенції не погодитись з
висновками ревізора і не вбачать у
платника податків заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань.

Враховуючи, що після сплину строків,
визначених ст.86.6 ПК України, керівником
податкового органу не було прийнято
податкове повідомлення-рішення про
зменшення (збільшення) податкових
зобов'язань, суд приходить до висновку,
що керівник ДПІ у Заводському районі м.
Миколаєва не погодився з висновками
податкових ревізорів, викладених у
Акті №№13/15/14-04-22-02/37031432 від 25.11.13 та не
вважає, що дані зазначеної перевірки
свідчать про заниження або завищення
суми його податкових зобов'язань.

Тобто, відсутність з боку керівника
податкового органу дій по прийняттю
податкового повідомлення-рішення, є
фактичним спростуванням висновків
самого Акту.

Оскільки, висновки Акту перевірки не є
обов'язковими, а є лише суб'єктивною
оцінкою ревізора, ця оцінка може бути
правильною або неправильною, але у
будь-якому випадку ревізор як суб'єкт
правозастосування має право на цю
оцінку.

Судовому контролю належить не сама по
собі думка ревізора, навіть помилкова,
а лише юридично значимі дії носія такої
думки, які з неї випливають: рішення про
визначення грошового зобов'язання,
витребування майна тощо.

Дії службової особи щодо включення до
акту певних висновків не можуть бути
предметом розгляду у суді.

Водночас, судження контролюючого
органу про не підтвердження товарності
та реальності господарських операцій
можуть бути підтверджені або
спростовані судом у разі спору про
законність рішень, дій, в основу яких
покладені згадувані висновку акту.

Саме така правова позиції викладена у
постанові Верховного Суду України від
10.09.13 по справі №21-237а13 за позовом
ОСОБА_3 до Державної фінансової
інспекції у Волинської області.

Відповідно до ч.2 ст.160, 244-2 КАС України
при виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних відносин, суд
зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України.

Таким чином, в задоволенні позову
належить відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И
В:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Апеляційна скарга на цю
постанову може бути подана до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Миколаївський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання у повному
обсязі.

Суддя
В.В.Біоносенко

Відповідно до ч.3 ст.160 КАС України
постанова складена у повному обсязі
31.12.2013

Суддя
В.В. Біоносенко