Справа № 815/8665/13-а
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/8665/13-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2014 року
м. Одеса

13:24

Одеський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.;

за участі:

секретаря судового засідання -
Мураховської А.І.;

представника позивача - Антоненка І.І.
(за довіреністю від 23.08.2013 року);

відповідача - ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Одеського міського центру
зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення 5437,55
грн.,-

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з адміністративним
позовом до ОСОБА_2 в якому просив суд
стягнути з ОСОБА_2 на користь Одеського
міського центру зайнятості суму
коштів, витрачених на професійне
навчання у сумі 5437,55 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив наступне.

ОСОБА_2 зареєстрована 19.02.2013 року як
безробітна.

28.02.2013 року Одеський міський центр
зайнятості та ОСОБА_2 уклали договір на
професійне навчання №84/13В за
спеціальністю - водій трамвая.

Після закінчення навчання ОСОБА_2
відмовилась працювати за набутою в
результаті навчання професією,
відповідно до корінця направлення на
працевлаштування від 17.07.2013 року
№0012001.

16.10.2013 року за №553 Одеський міський
центр зайнятості видав Наказ про
повернення коштів безробітною ОСОБА_2 у
зв'язку з відмовою працювати за
професією, набутою в результаті
професійного навчання.

17.10.2013 року Одеський міський центр
зайнятості направив на адресу ОСОБА_2
лист - претензію разом з наказом від
16.10.2013 року №553 про повернення витрат на
професійне навчання в розмірі 5437,55 грн.

Станом на 18.12.2013 року вищезазначена
заборгованість відповідачем не
сплачена, що стало підставою для
звернення до суду.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
задовольнити посилаючись на
обґрунтування викладені в позовній
заяві (а.с.3-5).

Відповідач в судовому засіданні визнав
позовні вимоги.

Заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача, дослідивши
надані письмові докази, перевіривши
матеріали справи, а також
проаналізувавши законодавство, яке
регулює спірні правовідносини, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов належить задовольнити. Свій
висновок суд вмотивовує наступним
чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 зареєстрована та перебуває на
обліку у Одеському міському центру
зайнятості як безробітна відповідно до
персональної картки особи, яка
звернулась до центру зайнятості
№00023 (а.с.6).

Наказом від 25.02.2013 року №НТ130225 ОСОБА_2
надано статус безробітного (а.с.7).

28.02.2013 року позивач та відповідач
уклали договір №84/13В (а.с.8).

Відповідно до ч.1 вищезазначеного
договору ОСОБА_2 направлена на
підготовку в комунальне підприємство
«Одесміськелектротранс» для навчання
за спеціальністю - водій трамвая з
01.03.2013 року по 16.07.2013 року з метою
сприяння подальшому працевлаштуванню.

Після закінчення навчання ОСОБА_2
направлено на працевлаштування до
комунального підприємства
«Одесміськелектротранс».

Відповідно до корінця направлення на
працевлаштування після закінчення
професійного навчання від 17.07.2013 року
№0012001 відповідач відмовилась від
працевлаштування до комунального
підприємства «Одесміськелектротранс»
(а.с.9).

16.10.2013 року за №553 позивач видав Наказ
про повернення коштів безробітною
ОСОБА_2 у зв'язку з відмовою працювати
за професією, набутою в результаті
професійного навчання.

В зв'язку з цим Одеський міський центр
зайнятості 17.10.2013 року направив на
адресу ОСОБА_2 лист - претензію разом з
наказом від 16.10.2013 року №553 про
повернення витрат на професійне
навчання в розмірі 5437,55 грн.

В судовому засіданні представник
позивача підтвердив, що на час розгляду
справи заборгованість відповідачем не
сплачена.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.9 Закону України
«Про зайнятість населення» кожен має
право на соціальний захист у разі
настання безробіття, що реалізується
шляхом надання безоплатних соціальних
послуг, зокрема,
інформаційно-консультаційних та
профорієнтаційних, професійної
підготовки, перепідготовки, підвищення
кваліфікації з урахуванням попиту на
ринку праці, сприяння у
працевлаштуванні, зокрема, шляхом
фінансової підтримки самозайнятості
та реалізації підприємницької
ініціативи відповідно до
законодавства.

Згідно з абзацем 1 та 3 ч.2 ст.7 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» до видів
соціальних послуг за цим Законом та
Законом України «Про зайнятість
населення» є професійна підготовка або
перепідготовка, підвищення
кваліфікації у професійно-технічних та
вищих навчальних закладах, у тому числі
в навчальних закладах державної служби
зайнятості, на підприємствах, в
установах, організаціях та пошук
підходящої роботи та сприяння у
працевлаштуванні.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України
«Про зайнятість населення» формування
та реалізацію державної політики у
сфері зайнятості населення
забезпечують у межах своїх повноважень
Верховна Рада України, Кабінет
Міністрів України, центральний орган
виконавчої влади у сфері соціальної
політики, інші центральні органи
виконавчої влади, Верховна Рада
Автономної Республіки Крим та Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцеві державні адміністрації, органи
місцевого самоврядування.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» Фонд
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття створюється для
управління страхуванням на випадок
безробіття, акумуляції страхових
внесків, контролю за використанням
коштів, виплати забезпечення та
надання соціальних послуг, здійснення
інших функцій згідно із цим Законом і
статутом Фонду.

Відповідно до п.1 Положення про
Державну службу зайнятості України,
затвердженого Указом Президента
України від 16.01.2013 року №19/2013 Державна
служба зайнятості України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра соціальної
політики України. Державна служба
зайнятості України входить до системи
органів виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції.

Пункт 28 вищезазначеного Положення
передбачає, що Державна служба
зайнятості України представляє
інтереси Фонду в судових та інших
органах, у відносинах з органами
державної влади та органами місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями,
громадськими об'єднаннями з питань
соціального захисту, а також з органами
соціального страхування на випадок
безробіття іноземних держав,
міжнародними організаціями,
діяльність яких пов'язана із захистом
соціальних прав людини.

Крім того, відповідно до п.8
вищезазначеного Положення Державна
служба зайнятості України організовує
професійне навчання зареєстрованих
безробітних у професійно-технічних та
вищих навчальних закладах, на
підприємствах, в установах та
організаціях незалежно від форми
власності, виду діяльності та
господарювання з урахуванням поточної
та перспективної потреби ринку праці.

Так, суд встановив, що ОСОБА_2 була
направлена на підготовку в комунальне
підприємство «Одесміськелектротранс»
для навчання за спеціальністю - водій
трамвая з 01.03.2013 року по 16.07.2013 року з
метою сприяння подальшому
працевлаштуванню відповідно до
договору №84/13В від 28.02.2013 року.

Відповідно до п.п.3.1.2 п.3.1 ч.3 договору
№84/13В від 28.02.2013 року у разі припинення
навчання без поважних причин або
відмови працювати за професією
(спеціальністю), набутою в результаті
професійного навчання з громадянки
стягується загальна сума витрат на
професійне навчання, витрат на проїзд
до місця навчання і назад (включаючи
оплату щоденного проїзду) та витрат на
проживання.

Суд встановив, що відповідач
відмовився від працевлаштування до
комунального підприємства
«Одесміськелектротранс» відповідно до
корінця направлення на
працевлаштування після закінчення
професійного навчання від 17.07.2013 року
№0012001, що знаходиться у
матеріалах справи.

Так, в судовому засіданні представник
позивача підтвердив той факт, що
відповідачка добровільно не сплатила
кошти на професійне навчання в розмірі
5437,55 грн.

Крім того, в судовому засіданні
відповідачка визнала адміністративний
позов у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» у разі припинення
професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації за направленням
державної служби зайнятості без
поважних причин або відмови працювати
за одержаною професією (спеціальністю)
із застрахованих осіб стягується сума
витрат на професійну підготовку,
перепідготовку або підвищення
кваліфікації.

З сукупного аналізу вищезазначених
правових норм суд робить висновок про
обґрунтованість позовних вимог
Одеського міського центру зайнятості
до ОСОБА_2 щодо стягнення суми коштів,
витрачених на професійне навчання у
сумі 5437,55 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Під час судового розгляду відповідач
не надав доказів, які б спростовували
позовні вимоги позивача, доказів
самостійної сплати заборгованості до
суду не надходили.

Відповідно до ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів,
висновків експертів. Належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування.

Згідно з ст.86 КАС України, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В ході розгляду справи позивач довів
суду ті обставини, на які він посилався
в обґрунтування заявлених вимог.

Згідно з ч.2 ст.94 КАС України: «Якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз».

Відповідно до п.18 ч.1 ст.5 Закону України
«Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI
органи Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття
звільнені від сплати судового збору.

Оскільки суд по справі свідків не
залучав та не призначав проведення
судових експертиз, розподіл судових
витрат не здійснюється.

У процесі розгляду справи не
встановлено інших фактичних обставин,
що мають суттєве значення для
правильного вирішення спору, і доказів
на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, Законом України
«Про зайнятість населення», Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття», Положенням про
Державну службу зайнятості України,
ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-71, 86, 94, 159-163 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 (65072, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Одеського міського центру
зайнятості суму коштів, витрачених на
професійне навчання у розмірі 5437 (п'ять
тисяч чотириста тридцять сім),55 грн.

Порядок і строки оскарження постанови
визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185,
частини першої-другої, четвертої
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, сторони які
беруть участь у справі, а також особи,
які не брали участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
дану постанову повністю або частково
шляхом подання апеляційної скарги до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а
також прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
безпосередньо в суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Одеського апеляційного
адміністративного суду через
адміністративний суд першої інстанції,
який ухвалив судове рішення.

Повний текст постанови складений 14
січня 2014 року.

Суддя:
О.Я. Бойко