Справа № 2-а-1682/11
Суддя: Голуб А. В.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1682/11
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючий - суддя Голуб А. В.
,

при секретарі - Руденко Н. Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду №4 м.Біла Церква
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до інспектора ВДАІ
Білоцерківського МВ (з обслуговування
м.Біла Церква та Білоцерківського
району) ГУ МВС України в Київській
області ОСОБА_2 про визнання
протиправною та скасування постанови в
справі про адміністративні
правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом посилаючись на те, що 11.08.2011
року відповідачем було винесено
постанову в справі про адміністративне
правопорушення серії АІ1 №131312 про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності за
ст. 122 ч.1 КУпАП і було накладено на
позивача адмінстягнення у вигляді
штрафу в сумі 300 гривень за вчинення
адмінправопорушення передбаченого ч.1
ст. 122 КУпАП, а саме за те, що 11.08.2011 року о
14 год. 25 хв. в м.Узин по вул. Набережна
водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем
ВАЗ-21053 д.н.з. НОМЕР_1 рухався зі
швидкістю 95 км/год., та перевищив
швидкість руху на 45 км/год. Швидкість
вимірювалася приладом «Сокол» № 0403318,
свідоцтво про повірку № 22-2/1042970 чинне
до 04.10.2011 року, чим допустив порушення п.
12.4 ПДР України. Позивач просив визнати
протиправною та скасувати вказану
постанову, оскільки як вказував
позивач, він не перевищував
максимально допустиму швидкість,
прилад «Сокол» на час зупинки
автомобіля позивача показував
швидкість не автомобіля позивача, а
також позивач рухався не по вул.
Набережна в м.Узин, а по автодорозі Р32 м.
Узин.

Позивач в суді позов підтримав.

Відповідач позов заперечував та просив
відмовити позивачу у задоволенні його
позову.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, оглянувши матеріали справи
суд приходить до висновку, що позов не
підлягає до задоволення.

В судовому засіданні, встановлено, що
11.08.2011 року відповідачем ОСОБА_2 було
винесено постанову в справі про
адміністративне правопорушення серії
АІ1 №131312 про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ст. 122 ч.1 КУпАП і було накладено на
останнього адмінстягнення у вигляді
штрафу в сумі 300 гривень за вчинення
адмінправопорушення передбаченого ч.1
ст. 122 КУпАП, а саме за те, що 11.08.2011 року о
14 год. 25 хв. в м.Узин по вул. Набережна
водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем
ВАЗ-21053 д.н.з. НОМЕР_1 рухався зі
швидкістю 95 км/год, та перевищив
швидкість руху на 45 км/год. Швидкість
вимірювалася приладом «Сокол» № 0403318,
свідоцтво про повірку № 22-2/1042970 чинне
до 04.10.2011 року, чим допустив порушення п.
12.4 ПДР України. Наведені обставини
підтверджуються копією постанови, та
поясненнями сторін.

В судовому засіданні також було
встановлено, що 11.08.2011 року інспектором
ВДАІ ОСОБА_2 було складено протокол про
адміністративне правопорушення де
також було зазначено про порушення
позивачем п. 12.4 ПДР України 11.08.2011 року о
14 год. 25 хв. Також встановлено, що у
вказаному протоколі позивач писав свої
пояснення в яких вказав, що рухався з
швидкістю 65 км/год., був зупинений
інспектором ДАІ, який сказав, що
перевищена швидкість (95 км/год.),
свідків, які їхали з позивачем
інспектори вписати відмовились
категорично. Наведене підтверджується
копією протоколу та вказане ствердили
позивач і відповідач.

В судовому засіданні позивач вказував
на те, що дійсно він керував
вищевказаним автомобілем 11.08.2011 року в
14 год. 25 хв. на ділянці автодороги Р32 м.
Узин в межах населеного пункту, але
його автомобіль рухався зі швидкістю 65
км/год. і допустиму максимальну
швидкість він не перевищував, однак
його вищевказаний автомобіль був
зупинений відповідачем в зв"язку з
порушенням ПДР України.

Відповідно до ст. 122 ч.1 КУпАП в редакції,
яка діяла на час вчинення
адміністративного правопорушення,
перевищення водіями транспортних
засобів встановлених обмежень
швидкості руху транспортних засобів
більш як на двадцять кілометрів на
годину, порушення вимог дорожніх
знаків та розмітки проїзної частини
доріг, правил перевезення вантажів,
буксирування транспортних засобів,
зупинки, стоянки, проїзду пішоходних
переходів, ненадання переваги у русі
пішоходам на нерегульованих
пішоходних переходах, а так само
порушення встановленої для
транспортних засобів заборони
рухатися тротуарами чи пішоходними
доріжками,- тягнуть за собою накладення
штрафу від п"ятнадцяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Згідно до ст. 280 КУпАП в редакції, яка
діяла на час вчинення
адміністративного правопорушення,
орган (посадова особа) при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення зобов"язаний з"ясувати:
чи було вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом"якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з"ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Згідно до п. 12.4 ПДР України в редакції,
яка діяла на час вчинення
адміністративного правопорушення, у
населених пунктах рух транспортних
засобів дозволяється із швидкістю не
більше 60 км/год.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов"язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

В ч.1 ст. 71 КАС України вказано, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких грунтуються її вимоги та
заперечення.

В ч.2 цієї ж статті вказано, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб"єкта владних
повноважень обов"язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оскільки відповідач заперечував проти
вказаного адміністративного позову, то
суд вважає, що на відповідача
покладається обов"язок щодо
доказування правомірності постанови
від 11.08.2011 року.

Враховуючи вищевикладені докази суд
вважає, що відповідач ОСОБА_2 довів те,
що винесена ним постанова 11.08.2011 року є
правомірною.

Так дослідивши всі докази по справі,
суд прийшов до висновку, що
відповідачем було зібрано докази того,
що саме ОСОБА_1 керував автомобілем
ВАЗ-21053 д.н.з. НОМЕР_1 в 14 год. 25 хв. в
м.Узин по вул. Набережна і що саме
позивач вчинив правопорушення
передбачене ст. 122 ч.1 КУпАП вказане в
спірній постанові. Наведене
підтверджується копією протоколу про
адміністративне правопорушення,
копією постанови, поясненнями
відповідача. Також з вищевказаних
доказів вбачається, що вчинене
позивачем адмінправопорушення було
зафіксоване технічним приладом "Сокол",
а згідно до п.1 Переліку технічних
засобів, що використовуються в
підрозділах Державтоінспекції МВС для
виявлення та фіксування порушень
правил дорожнього руху затвердженого
Наказом Міністерства внутрішніх справ
України 01.03.2010 року №33 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 30.03.2010 року за №262/17557,
вимірювач швидкості радіолокаційний
«Сокол» являється технічним засобом
для визначення швидкості руху.
Технічний засіб «Сокол» не являється
спеціальним технічним засобом, який
працює в автоматичному режимі, що має
функції фото- і кінозйомки,
відеозапису. ОСОБА_2 в суді ствердив, що
технічний прилад «Сокол» на час
зупинки автомобіля позивача показував
швидкість саме автомобіля позивача,
оскільки інші автомобілі не рухалися в
час вказаний у спірній постанові по
вул. Набережна в м.Узин.

Відповідно до ст. 251 КУпАП показання
технічних приладів є одним з видів
доказів в справі про адміністративне
правопорушення, і суд приймає цей доказ
до уваги. Як вбачається з матеріалів
справи, вказане правопорушення не
фіксувалося технічними засобами, що
мають функції фото- і кінозйомки,
відеозапису, чи засобами фото- і
кінозйомки, відеозапису.

Суд вважає, що позивач не надав до суду
доказів того, що він не вчиняв
вищевказане правопорушення. Так
позивач не надав до суду доказів про те,
що він рухався зі швидкістю 65 км/год.,
про те, що позивач не перевищував
максимально допустиму швидкість, та
про те, що прилад «Сокол» на час зупинки
автомобіля позивача показував
швидкість не автомобіля позивача.

Суд не приймає до уваги посилання
позивача, про те, що він рухався на
вищевказаному автомобілі 11.08.2011 року в
14 год. 25 хв. на ділянці автодороги Р32 м.
Узин, а не по вул. Набережна в м.Узин,
оскільки вказане спростовується
довідкою Філії "Білоцерківське
районне дорожнє управління" ДП
"Київське обласне дорожнє управління"
від 13.01.2014 року №9, та поясненнями
відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що дії відповідача є правомірними і
винесена ним постанова 11.08.2011 року є
законною, а тому суд не вбачає підстав
для її скасування.

На підставі вищевикладеного та ст.ст. 122
ч. 1, 251, 280 КУпАП, керуючись ст.ст.
6,9,17,71,128,158-163,167,171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Постанова суду є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Суддя А. В. Голуб