Справа № 2а-5990/09/1370
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2013-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2013 року
м. Київ К/9991/49718/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дрогобицькому
районі Львівської області на ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.07.2011 року
та постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 28.05.2010 року
по справі № 2а-5990/09/1370 за позовом
Приватного підприємства «Бурова
компанія «Надра» до Державної
податкової інспекції у Дрогобицькому
районі Львівської області про визнання
нечинними податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2009 року Приватне
підприємство «Бурова компанія «Надра»
звернулось до суду з позовною заявою до
Державної податкової інспекції у
Дрогобицькому районі Львівської
області про визнання нечинними
податкових повідомлень-рішень від
18.09.2009 року №/0, №/0, №/0
та від 18.12.2009 року №/0.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 28.05.2010 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 26.07.2011 року у даній справі позов
задоволено частково. Скасовано
податкові повідомлення - рішення від
18.09.2009 року № /0, № /0 та від
18.12.2009 року № /0. Скасовано
податкове повідомлення-рішення від
18.09.2009 року у № /0 в частині
визначення суми податкового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість в сумі 486,50 грн.
штрафних санкцій. У задоволенні іншої
частини вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог, оскільки
вважає, що постанову та ухвалу було
прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 15 вересня 2009 року ДПІ в
Дрогобицькому районі проведено
документальну невиїзну перевірку
дотримання ПП «Бурова компанія
«Надра», за результатами якої
встановлено порушення позивачем п.5.3.1
п.5.3. ст.5 Закону України від 21.12.2000 року
№2181-III «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (далі - Закон №2181-III) та ст. 9
Закону України від 25.06.1991 року № 1251-XII
«Про систему оподаткування» (далі -
Закон №1251-XII).

На підставі висновків перевірки від
15.09.2009 року №834/15-2 ДПІ у Дрогобицькому
районі 18.09.2009 року прийнято податкові
повідомлення-рішення №/0 про
визначення позивачу суми штрафу 2933,44
грн. за платежем

податок на додану вартість; №/0
про визначення позивачу суми штрафу 90,60
грн. за платежем податок на додану
вартість; №/0 про визначення
позивачу суми штрафу 123,72 грн. за
платежем податок на додану вартість.

14 грудня 2009 року ДПІ в Дрогобицькому
районі проведено документальну
невиїзну перевірку ПП «Бурова компанія
«Надра», за результатами якої
встановлено порушення позивачем п.5.3.1
п.5.3. ст.5 Закону №2181-III та ст. 9 Закону
№1251-XII.

На підставі висновків перевірки ДПІ у
Дрогобицькому районі 18.12.2009 року
прийнято податкове повідомлення -
рішення №/0 про визначення
позивачу суми штрафу 41,39 грн. за
платежем податок на додану вартість
(штраф розмірі 20% від суми несплати (206,95
грн.) за несплату узгодженої суми
податкового зобов'язання по декларації
від 15.10.2009 року №).

Задовольняючи позов частково, суди
виходили з наступних мотивів, з чим
погоджується суд касаційної інстанції.

Спірна сума податкового боргу виникла
у зв'язку з тим, що податковим органом
за даними облікової картки здійснений
перерозподіл сум ПДВ, що самостійно
сплачені позивачем за платіжними
дорученнями, без врахування
«Призначення платежу».

Згідно пункту 1.2 статті 1 Закону №2181-III
податкове зобов'язання - зобов'язання
платника податків сплатити до бюджетів
або державних цільових фондів
відповідну суму коштів у порядку та у
строки, визначені цим Законом або
іншими законами України. Відповідно до
пункту 1.3 статті 1 цього Закону
податковий борг (недоїмка) - податкове
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником податків або
узгоджене в адміністративному чи
судовому порядку, але не сплачене у
встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого податкового
зобов'язання.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 9 Закону №2181-III
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання з податків. Джерелами
самостійної сплати податкових
зобов'язань платника податків, згідно
пп. 7.1.1 п. 7.1 ст. 7 Закону №2181-III,
визнаються будь-які власні кошти та
інші активи. Обов'язок юридичної особи
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів) припиняється із
сплатою податку (ч. 3 ст. 9 Закону України
«Про систему оподаткування»). Податок,
збір (обов'язковий платіж) вважається
зарахованим в дохід державного бюджету
лише з моменту зарахування на єдиний
казначейський рахунок державного
бюджету (ч.5 ст.50 Бюджетного кодексу
України).

З врахуванням зазначеного, є підстави
для висновку, що з поданням позивачем
до установи банку платіжних доручень
на перерахування вищевказаних сум ПДВ
його обов'язок щодо сплати податку в
цих сумах припинився.

Як на підставу здійснення відповідачем
самостійного перерозподілу
(зарахування) сплачених позивачем сум у
погашення податкового боргу за інші
податкові періоди ніж ті, що визначив
платник у платіжних документах,
податковий орган, посилається на п.п.7.7
ст.7 Закону №2181-III.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
що зазначена норма взагалі не визначає
коло осіб, на яких розповсюджується її
дія, чи то контролюючі органи, чи
платники податків. У будь-якому випадку
ця норма не встановлює право чи
обов'язок саме контролюючого органу
якимось чином змінювати податкові
зобов'язання, в рахунок сплати яких
платник податків самостійно у
відповідності до вищенаведених вимог
Законів України спрямував власні
кошти. Не передбачено таке право
податкового органу і будь-якими іншими
нормами Закону №2181-III, або іншими
законами з питань оподаткування.

Натомість, до визначеної законом
компетенції податкового органу
відноситься здійснення самостійних
заходів з погашення податкового боргу
платника податків шляхом вчинення
безпосередньо податковим органом як
органом стягнення дій, передбачених
пп.7.2.1 ст.7, п.10.1 ст.10, пп. 16.3.3 ст.16 Закону
№2181-III.

З огляду на зазначене, суди правомірно
дійшли висновку, що у податкового
органу відсутні повноваження
змінювати призначення платежу, яке
було визначено самостійно платником
податків у платіжних дорученнях під
час виконання ним свого
конституційного обов'язку по
своєчасній сплаті сум податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість, та направляти такі суми при
веденні оперативного обліку платежів
на погашення податкового боргу за
інший податковий період.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суди
дійшли обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для часткового
задоволення позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дрогобицькому
районі Львівської області відхилити.

Ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.07.2011 року
та постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 28.05.2010 року
по справі №2а-5990/09/1370 залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.