Справа № 823/3664/13-а
Суддя: А.В. Каліновська
Дата ухвалення: 2013-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2013 року
справа № 823/3664/13-а

м. Черкаси

16 год. 37 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Каліновської А.В.,

при секретарі судового засідання
Нестеренко В.О., Будченку А.Ю.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача -ОСОБА_2,

представників відповідача - Зубенка
С.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до державної податкової
інспекції у м. Черкасах Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Черкаський
окружний адміністративний суд з
вищезазначеним позовом, в якому
просить визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 30.07.2013р.
№.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
відповідач помилково дійшов висновку
про порушення позивачем вимог
податкового законодавства, оскільки з
контрагентами здійснені реальні
господарські операції, на
підтвердження яких наявні необхідні
первинні документи. Відсутність
товарно-транспортної накладної не може
слугувати підставою для позбавлення
товариства права на податковий кредит.

Позивач та його представник позовні
вимоги підтримали з підстав зазначених
вище.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, просив у задоволенні
позову відмовити повністю, з огляду на
те, що позивачем занижено податок на
додану вартість та завищено податковий
кредит за жовтень 2012 р. на суму 12841 грн.
67 коп. та за лютий 2013 на суму 13066 грн. 67
коп., у зв'язку із відсутністю між ним та
контрагентами - ТОВ «Авто Безпека», ПП
«Нива Плюс» реального здійснення
господарських операцій. Крім того,
послався на невідповідність первинних
документів вимогам ст. 201.1 ст. 201
Податкового кодексу України, оскільки
у договорі від 03.10.2012 №12 між позивачем
та ТОВ «Авто Безпека», видатковій
накладній №1402 від 03.10.2012, податковій
накладній від 03.10.2012 відсутні прізвище,
ініціали та підпис особи, яка діяла від
ТОВ «Авто Безпека». Також послався на
акти неможливості проведення
зустрічної звірки ТОВ «Авто Безпека»
від 17.06.2013 та ПП «Нива Плюс», якими
встановлено, що первинні документи, які
містять відомості про господарську
операцію вказаних підприємств не
підтверджують їх здійснення. Також у
акті від 17.06.2013 зазначено про те, що
«проведено судову почеркознавчу
експертизу керівника ТОВ «Авто
Безпека»» ОСОБА_4 Відповідно до
висновку від 08.06.2013 №466 експерта
сектору з техніко-криміналістичного
забезпечення роботи Білоцерківського
МВ встановлено, що підписи в графах
«директор» документів, які надано для
експертизи ймовірно виконані не гр.
ОСОБА_4, а іншою особою.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, розглянувши подані
документи і матеріали, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає
задоволенню частково , виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що суб'єкт
господарювання - фізична особа ОСОБА_1
зареєстрований в органах державної
влади у виконкомі Черкаської міської
ради 29.05.2007, отримав свідоцтво про
реєстрацію платника податку на додану
вартість від 06.03.2012.

Відповідачем проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка
дотримання вимог чинного податкового
законодавства суб'єкта господарювання
- фізичної особи ОСОБА_1 за період
діяльності з 01.10.2012 по 01.10.2012 по
взаємовідносинах з ТОВ «Авто Безпека»
та за період діяльності з 01.02.2013 по
28.02.2013 по взаємовідносинах з ПП «Нива
Плюс», за результатами якої складено
акт від 12.07.2013 №11/17-3/НОМЕР_1 (далі Акт).

Згідно висновків, викладених в Акті
позивачем порушені вимоги п. 198.6 ст. 198 ,
п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу
України, в результаті чого
донараховано податку на додану
вартість за жовтень 2012 року в сумі 12841, 67
грн. та в лютому 2013 року в сумі 13066 грн. 67
коп.

На підставі вказаного Акту перевірки
відповідачем було прийнято
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення від 30.07.2013 №,
у якому визначена сума грошового
зобов'язання за основним платежем 25909
грн. 00 коп. та штрафними (фінансовими)
санкціями - 6477 грн. 25 коп.

Перевіркою встановлено, що позивачем
до складу податкового кредиту жовтня
2012 року включено суму ПДВ по операції з
ТОВ «Авто Безпека» згідно податкової
накладної від 03.10.2012 №1 на суму 77050 грн. 00
коп. в т. ч. ПДВ 12841 грн. 67 коп., до складу
податкового кредиту лютого 2013 року
включено суму ПДВ по операції з ПП
«Нива Плюс» в січні 2013 згідно
податкової накладної від 31.01.2013 №13 на
суму 78400 грн. 00 коп. в т.ч. ПДВ 13066 грн. 67
коп.

Питання, пов'язані з формуванням
платником податку на прибуток і
податку на додану вартість валових
витрат та податкового кредиту,
врегульовано ст.ст. 138, 139, 198 Податкового
кодексу України.

Згідно з пунктом 138.1 статті 138 ПК
України витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються, зокрема, із витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті.

За змістом підпункту 138.1.1 пункту 138.1
названої статті ПК України витрати
операційної діяльності включають
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2
- 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку.

Згідно зі статтею 1 Закону України від
16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні"
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами Податкового
кодексу України.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 ПК
України витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

За приписами підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 ПК України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК
України передбачено, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

За змістом наведених правових норм
витрати для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток, а
також податковий кредит для визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактичні
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операцій, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України від
16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
визначено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ПП «Нива Плюс» (виконавець) та
позивачем (замовник) укладено договір
№12 від 03.01.2013, відповідно до якого
виконавець зобов'язується здійснити
поставку товару - технологічного
обладнання, а замовник зобов'язується
прийняти та оплатити виконану
виконавцем поставку товару згідно з
Специфікації.

Відповідно до Специфікації №1 до
Договору №1 від 03.01.2013, видаткової
накладної №13 від 31.01.2013, рахунку на
оплату №30 від 31.01.2013, податкової
накладної від 31.01.2012 №13, вартість
товару - лічильників палива VZO 4 у
кількості 50 шт. складає 78 400 грн. у т.ч.
ПДВ 13066 грн. 67 коп.

Згідно платіжного доручення №533 05.02.2013
року позивачем сплачено вищезазначену
суму на рахунок ПП «Нива Плюс» за
рахунком №30 від 31.01.2013.

Позивач в судовому засіданні пояснив
відсутність товарно-транспортної
накладної у зв'язку із перевезенням
товару власними силами.

Відповідно до листа Вищого
адміністративного суду від 01.11.2011 №
1936/11/13-11 сама собою наявність або
відсутність окремих документів, а так
само помилки у їх оформленні не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце.
Водночас наявність формально
складених, але недостовірних первинних
документів, відповідність яких
фактичним обставинам спростована
належними доказами, не є безумовним
підтвердженням реальності
господарської операції.

Позивач та його представник зазначили
про подальший продаж зазначених
товарів, що підтверджується наявними у
матеріалах справи договорами
купівлі-продажу між позивачем та
іншими контрагентами.

Відсутність у вищезазначеній
податковій накладній прізвища,
ініціалів та підпису особи, яка діяла
від ПП «Нива Плюс» розцінюється судом,
як помилка, оскільки у інших первинних
документах, оформлених на
підтвердження взаємовідносин з ПП
«Нива Плюс» наявні відповідні підписи
із зазначенням прізвища та ініціалів.

Суд не приймає посилання представника
відповідача на відомості зазначені в
акті неможливості проведення
зустрічної звірки ПП «Нива Плюс»,
оскільки при дослідженні факту
здійснення господарської операцій
мають оцінюватись перш за все,
відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку, натомість відносини між
позивачем та ПП «Нива Плюс» у даному
акті не відображені.

Отже, враховуючи сукупність
встановлених вище обставин справи,
дослідження у судовому засіданні
примірника лічильника палива, його
розмір та кількість товару за
податковою накладної ПП «Нива Плюс»,
який фактично міг перевозитись
позивачем власним автотранспортом,
його подальшу реалізацію, що
підтверджується відповідними копіями
договорів, суд приходить до висновку
про наявність факту здійснення
господарської операції між позивачем
та ПП «Нива Плюс», а тому оскаржуване
податкове повідомлення - рішення в
частині грошового зобов'язання за
основним платежем у розмірі 13 066 грн. 67
коп. та за штрафними (фінансовими)
санкціями у розмірі 3266 грн. 67 коп. є
протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується взаємовідносин позивача
з ТОВ «Авто Безпека».

Відповідно до договору №12 від 03.10.2012,
укладеного між ТОВ «Авто Безпека» -
виконавцем та позивачем - замовником,
виконавець зобов'язується здійснити
поставку товару - технологічного
обладнання та провести установку
(пусконалагоджуванні роботи) даного
товару, а замовник зобов'язується
прийняти та оплатити виконану
виконавцем поставку товару, установку
та пусконалагоджувальні роботи згідно
рахунку-фактурі №64 від 03.10.2012.

Відповідно до видаткової накладної
№1402 від 03.10.2012, податкової накладної
від 03.10.2012 №1, вартість товару -
лічильників палива VZO 4 у кількості 50 шт.
складає 77 050 грн. у т.ч. ПДВ 12841 грн. 67 коп.

Як вбачається з платіжних доручень №478
від 09.10.2012, №497 від 27.11.2012 позивачем
здійснено оплату на користь ТОВ «Авто
Безпека» згідно рахунку №64 від 03.10.2012
на загальну суму 77 050 грн.

Однак в матеріалах справи відсутні
докази виконаних робіт відповідно до
договору №12 від 03.10.2012, зокрема щодо
проведення установки
(пусконалагоджуваних робіт) вказаного
товару, також відсутня копія
рахунку-фактури №64 від 03.10.2012,
відповідно до якої позивачем здійснено
оплату.

Крім того, всі вищезазначені первинні
документи не містять прізвища,
ініціалів та підпису особи, яка діяла
від ТОВ «Авто Безпека».

Відповідно до положень ст. ст. 3, 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
грунтуються на даних бухгалтерського
обліку. Первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми; дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Згідно положень п. 198.6 ст. 198 ПК України
не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Статтею 201 ПК України визначені
обов'язкові реквізити податкової
накладної.

Отже, з огляду на положення Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» та
Податкового кодексу України, податкова
накладна №46 від 31.05.2012 року складена з
порушенням вимог законодавства,
оскільки вищезазначені первинні
документи не містять прізвища,
ініціалів та підпису особи, яка діяла
від ТОВ «Авто Безпека».

У даному випадку відсутність вказаних
реквізитів не може бути розцінена як
помилка, оскільки вказані недоліки
містяться у всіх первинних документах
щодо відносин позивача та ТОВ «Авто
Безпека».

Крім того, в акті неможливості
проведення зустрічної звірки ТОВ «Авто
Безпека» з питань підтвердження
відомостей по взаємовідносинах з
контрагентами, якими сформовано
податкові зобов'язання та податковий
кредит за податкові періоди з 01.07.2010 по
17.06.2013 податковим органом встановлено,
що документально не підтверджено
реальність здійснення господарських
відносин ТОВ «Авто Безпека» з ОСОБА_1 на
суму ПДВ 12841 грн. 67 коп.

Отже, враховуючи сукупність
встановлених вище обставин справи,
відсутність доказів щодо здійснення
реальної господарської операції на
підставі договору №12 від 03.10.2012, між
позивачем та ТОВ «Авто Безпека», суд
приходить до висновку про відмову у
задоволенні позову щодо скасування
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення в частині
грошового зобов'язання за основним
платежем у розмірі 12841 грн. 67 коп. та за
штрафними (фінансовими) санкціями у
розмірі 3210 грн. 58 коп.

Натомість посилання представника
відповідача на висновок експерта щодо
невідповідності підпису гр. ОСОБА_4 у
документах, які надано для експертизи,
судом не приймається до уваги, з огляду
на те, що у матеріалах справи відсутній
вказаний висновок, що позбавляє суд
можливості встановити які саме
документи були дослідженні експертом
та їх відношення до предмету даного
спору.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 94 КАС
України якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Позивачем при зверненні до суду
сплачено судовий збір у розмірі 172 грн.
02 коп., що підтверджується квитанцією
про сплату судового збору від 20.11.2013р.,
наявною у матеріалах справи.

Відповідно до п.п.1 п. 3 ч. 2, ч.3 статті 4
Закону України «Про судовий збір» за
подання до адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру встановлюється ставка
судового збору в розмірі 2 відсотки
розміру майнових вимог, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати. Під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Оскільки позивачем оскаржується
податкове повідомлення - рішення, яке
має безпосередній наслідок зміни
складу майна позивача,
адміністративний позов має майновий
характер.

Враховуючи вищезазначене та положення
ч. 3 ст. 94 КАС України, судовий збір
підлягає стягненню з позивача у
розмірі 688 грн. 20 коп. (1720,50 мінімальна
ставка судового збору, 860 грн. 25 коп.
судові витрати, що підлягають
стягненню з позивача відповідно до
задоволених вимог, 860, 25 - 172, 05 = 688,20)

Керуючись ст.ст. 14, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення ДПІ у
м. Черкасах Головного управління
Міндоходів у Черкаській області від
30.07.2013р. № в частині грошового
зобов'язання за основним платежем у
розмірі 13 066 (тринадцять тисяч
шістдесят шість) грн. 67 коп. та за
штрафними (фінансовими) санкціями у
розмірі 3266 (три тисячі двісті шістдесят
шість) грн. 67 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід
держави у розмірі 688 (шістсот
вісімдесят вісім) грн. 20 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
А.В. Каліновська

Повний текст постанови виготовлений
23.12.2013.