Справа № 2а/0570/1707/12
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року м.
Київ К/9991/34421/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в Калінінському районі м.
Донецька, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Донецькій області про
стягнення сплаченого збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, касаційне провадження в
якій відкрито за касаційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Донецька на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 квітня 2012
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України (далі по
тексту - УПФУ) в Калінінському районі м.
Донецька, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Донецькій області, в якому, з
урахуванням змін до позовної заяви від
27 лютого 2012 року, просив стягнути
сплачений збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування у зв'язку з
придбанням автомобілю.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2012
року, залишеною без зміни ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 квітня 2012
року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, УПФУ в Калінінському районі м.
Донецька звернулось з касаційною
скаргою, в якій просить рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
скасувати, а в справі прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позову, посилаючись на порушення
судами норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 220 КАС
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій 12 січня 2012 року ОСОБА_3 за
договором купівлі-продажу придбав
автомобіль Hyundai Santa Fe за 201000 грн з ПДВ.

При реєстрації автомобіля в відділі
Державної автомобільної інспекції
позивачем був сплачений за вимогою
співробітників ДАІ збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування в
розмірі 5025 грн 00 коп. (3% вартості
автомобіля), що підтверджується
квитанцією № m3_166 від 21 січня 2012 року.

Відповідно до пункту 7 статті 1 Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» від
26.06.1997 р. № 400/97-ВР (у редакції чинній на
час виникнення спірних правовідносин)
визначено вичерпний перелік осіб -
платників збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
передбачено, що платниками збору є
юридичні та фізичні особи при
відчуженні легкових автомобілів, крім
легкових автомобілів, якими
забезпечуються інваліди, та тих
автомобілів, які переходять у
власність спадкоємцям за законом.

Натомість, відповідно до пункту 12
Порядку сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
окремих видів господарських операцій,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.11.1998 р. № 1740
(далі - Порядок) платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження
легкових автомобілів є підприємства,
установи та організації всіх форм
власності, а також фізичні особи, які
набувають право власності на такі
автомобілі, зокрема, шляхом їх купівлі,
у тому числі у виробників або
торгівельних організацій (крім
випадків забезпечення автомобілями
інвалідів згідно із законодавством).

Отже, на час виникнення спору положення
Порядку суперечили вимогам Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» у
частині регулювання правовідносин зі
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування з операцій з
відчуження легкових автомобілів.

Відповідно до частини четвертої статті
9 КАС у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

У роз'ясненні Пленуму Верховного Суду
України, яке міститься в постанові від 1
листопада 1996 року № 9 (пункт 5),
зазначено, що судам необхідно виходити
з того, що нормативно-правові акти
будь-якого державного чи іншого органу
(акти Президента України, постанови
Верховної Ради України, постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів
України, нормативно-правові акти
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим чи рішення Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, акти
органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств і
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій
тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону. Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

Враховуючи наведене та виходячи із
загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними актами, при
вирішенні цього спору пріоритетними є
норми Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування».

Згідно з ч. 3 ст. 159 КАС України
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

За таких обставин, суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли
правильного висновку про
обґрунтованість позовних вимог та їх
задоволення.

Відповідно до ч.3 ст. 2201 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки судові рішення
ухваленні з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана правильно, а доводи касаційної
скарги висновків судів не
спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Донецька
відхилити, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 28
лютого 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 18 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: