Справа № 817/4492/13-а
Суддя: Зозуля Д. П.
Дата ухвалення: 2013-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/4492/13-а

25 грудня 2013 року 15год. 45хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Зозулі Д. П. за участю
секретаря судового засідання Минько
Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть
участь у справі:

позивача: представник Дудкіна
Олександра Андріївна,

відповідача: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Заступника прокурора
Здолбунівського району до
Здолбунівської районної ради про
визнання протиправним та скасування
рішення Здолбунівської районної ради
від 18.12.2013 року № 616, ВСТАНОВИВ:

Заступника прокурора Здолбунівського
району звернувся до Рівненського
окружного адміністративного суду з
позовом до Здолбунівської районної
ради про визнання протиправним та
скасування рішення Здолбунівської
районної ради № 616 від 18.12. 2013 року "Про
Звернення депутатів Здолбунівської
районної ради до Верховної Ради
України щодо невідкладного розгляду та
прийняття Закону України "Про порядок
імпічменту Президента України".

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що рішенням XXXIІІ сесії VI
скликання Здолбунівської районної
ради № 616 від 18.12. 2013 року "Про Звернення
депутатів Здолбунівської районної
ради до Верховної Ради України щодо
невідкладного розгляду та прийняття
Закону України "Про порядок імпічменту
Президента України" вирішено схвалити
текст звернення депутатів
Здолбунівської районної ради до
Верховної Ради України щодо
невідкладного розгляду та прийняття
Закону України "Про порядок імпічменту
Президента України", направити його
Голові Верховної Ради України та
надрукувати текст звернення в районній
газеті "Нове життя".

Вказане рішення позивач вважає
незаконним та таким, що суперечить
вимогам чинного законодавства, порушує
конституційні засади місцевого
самоврядування, через що підлягає
скасуванню.

Зазначає, що процедура імпічменту
президента врегульована ст. 111
Конституції України, а Здолбунівська
районна рада не є органом, якому
належить право законодавчої
ініціативи. Приймаючи оскаржуване
рішення рада вирішила питання, які
перебувають за межами наданих
законодавством повноважень місцевого
значення.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала з
підстав, наведених у позовній заяві,
просила позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі.

Відповідач про дату час та місце
судового розгляду справи повідомлявся
судом належним чином. Явку в судове
засідання уповноваженого представника
не забезпечив, письмових заперечень не
подавав.

До початку судового розгляду до суду
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи, мотивоване тим, що
відповідач не мав можливості належним
чином підготуватися до розгляду справи
у суді, оскільки адміністративний
позов було отримано лише 24 грудня 2013
року, а уповноважений представник
зайнятий у іншому судовому процесі.

Вказане клопотання відповідача не
підлягає до задоволення з огляду на
наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 38 КАС України
суб'єкту владних повноважень текст
повістки надсилається електронною
поштою (факсимільним повідомленням) на
адресу електронної пошти або на номер
факсу (телефаксу), які містяться у
Єдиній базі даних електронних адрес,
номерів факсів (телефаксів) суб'єктів
владних повноважень. Суб'єкт владних
повноважень повинен за допомогою
електронної пошти (факсу, телефону)
негайно підтвердити суду про отримання
тексту повістки. Текст такого
підтвердження роздруковується, а
телефонне підтвердження записується
відповідним працівником апарату суду і
приєднується секретарем судового
засідання до справи. Таке
підтвердження є достатнім доказом
належності повідомлення суб'єкта
владних повноважень про дату, час і
місце судового розгляду. Якщо протягом
двох робочих днів з дня направлення
тексту повістки підтвердження від
суб'єкта владних повноважень не
надійшло, секретар судового засідання
складає про це довідку, що приєднується
до справи і є достатнім доказом
належності повідомлення суб'єкта
владних повноважень про дату, час і
місце судового розгляду.

З аналізу вказаної норми права суд
дійшов висновку, що відповідача було
належним чином повідомлено про дату,
час і місце судового розгляду, що
підтверджено роздруківками
підтверджень надіслання факсимільних
повідомлень від 20.12. 2013 року та довідкою
секретаря (а.с. 38-40, 48).

Твердження відповідача щодо
відсутності можливості належним чином
підготуватися до розгляду справи у
суді, оскільки адміністративний позов
було отримано лише 24 грудня 2013 року, є
безпідставним та відхиляється судом з
огляду на наступне.

Так, згідно факсимільних повідомлень
та довідки секретаря відповідачем було
отримано копії ухвал про відкриття
провадження у справі та про
призначення справи до розгляду від 19.12.
2013 року у яких зазначено предмет
адміністративного позову.

Таким чином, відповідача було належним
чином повідомлено про дату, час і місце
судового розгляду справи та
ознайомлено з предметом
адміністративного позову, що давало
йому можливість підготуватися до
судового засідання.

Клопотання відповідача в частині
відкладення розгляду справи на іншу
дату у зв'язку із зайнятістю
представника в іншому судовому
засіданні є необґрунтованим та
відхиляється судом, оскільки суб'єкт
владних повноважень, яким є
Здолбунівська районна рада, не
обмежений правом уповноважити іншого
представника, крім того, законним
представником вказаного відповідача є
голова районної ради, який також
наділений правом представництва його
інтересів у суді. Причин неявки у
судове засідання вказаних
представників відповідачем не
зазначено.

Судом не визнавалася обов'язковою
участь представника відповідача в
судовому засіданні. За таких обставин,
відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, справа розглядається без
участі представника відповідача за
наявними у справі матеріалами.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представника
позивача, дослідивши подані письмові
докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтуються на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що позов підлягає до
задоволення повністю з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що заступником
прокурора Здолбунівського району
радником юстиції Ходак О.К., вивчивши
рішення пленарного засідання тридцять
третьої сесії Здолбунівської районної
ради, постановлено провести перевірку
у порядку нагляду за додержання і
застосуванням вимог Конституції
України, Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" у діяльності
Здолбунівської районної ради.

З даного приводу заступником прокурора
району винесено постанову про
проведення перевірки у порядку нагляду
за додержанням і застосуванням законів
від 18.12. 2013 року (а.с. 16-17).

За наслідками проведеної перевірки
прокурор звернувся до суду про
визнання протиправним та скасування
рішення Здолбунівської районної ради
№ 616 від 18.12. 2013 року "Про Звернення
депутатів Здолбунівської районної
ради до Верховної Ради України щодо
невідкладного розгляду та прийняття
Закону України "Про порядок імпічменту
Президента України".

Вирішуючи спір по суті суд зазначає
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням XXXIІІ сесії VI скликання
Здолбунівської районної ради № 616 від
18.12. 2013 року "Про Звернення депутатів
Здолбунівської районної ради до
Верховної Ради України щодо
невідкладного розгляду та прийняття
Закону України "Про порядок імпічменту
Президента України" (а.с. 18) вирішено
схвалити текст звернення депутатів
Здолбунівської районної ради до
Верховної Ради України щодо
невідкладного розгляду та прийняття
Закону України "Про порядок імпічменту
Президента України" (а.с. 19), направити
його Голові Верховної Ради України та
надрукувати текст звернення в районній
газеті "Нове життя".

Відповідно до ст. 140 Конституції
України місцеве самоврядування є
правом територіальної громади -
жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища та міста -
самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється
територіальною громадою в порядку,
встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи.

Органами місцевого самоврядування, що
представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ та
міст, є районні та обласні ради.

Систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування визначає Закон України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
(далі - Закон 280/97).

Відповідно до ст. 25 Закону 280/97,
сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання.

Питання, вирішення яких належить до
виключної компетенції сільської,
селищної, міської ради визначені ст. 26
Закону 280/97.

Водночас, згідно ч. 1 ст. 59 Закону 280/97,
рада в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.

Правовий статус депутата сільської,
селищної, міської, районної у місті,
районної, обласної ради (далі - місцева
рада) як представника інтересів
територіальної громади, виборців свого
виборчого округу та рівноправного
члена місцевої ради, гарантії
депутатської діяльності та порядок
відкликання депутата місцевої ради
регламентується Законом України "Про
статус депутатів місцевих рад".

Законом України "Про статус депутатів
місцевих рад" визначено право депутата
місцевої ради на депутатське
звернення, депутатський запит,
депутатське запитання.

Депутатське звернення - викладена в
письмовій формі вимога депутата
місцевої ради з питань, пов'язаних з
його депутатською діяльністю, до
місцевих органів виконавчої влади,
органів місцевого самоврядування та їх
посадових осіб, а також керівників
правоохоронних та контролюючих
органів, підприємств, установ та
організацій незалежно від форми
власності, розташованих на території
відповідної ради, здійснити певні дії,
вжити заходів чи дати офіційне
роз'яснення з питань, віднесених до їх
компетенції (ч. 1 ст. 13 Закону України
"Про статус депутатів місцевих рад").

Місцеві органи виконавчої влади,
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи, а також керівники
правоохоронних та контролюючих
органів, підприємств, установ та
організацій незалежно від форми
власності, розташованих на території
відповідної ради, до яких звернувся
депутат місцевої ради, зобов'язані у
десятиденний строк розглянути
порушене ним питання та надати йому
відповідь, а в разі необхідності
додаткового вивчення чи перевірки дати
йому відповідь не пізніш як у місячний
строк. (ч. 2 ст. 13 Закону України "Про
статус депутатів місцевих рад").

Депутат місцевої ради може взяти
участь у розгляді свого звернення, про
дату якого місцеві органи влади
повинні повідомити його завчасно, але
не пізніше як за п'ять календарних днів.

У разі невдоволення результатами
розгляду свого звернення або ухилення
посадовими особами від вирішення
порушеного питання, депутат місцевої
ради має право внести депутатський
запит відповідно до статті 22 Закону
України "Про статус депутатів місцевих
рад" (ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус
депутатів місцевих рад").

Депутатський запит - це підтримана
радою вимога депутата місцевої ради до
посадових осіб ради і її органів,
сільського, селищного, міського голови,
керівників підприємств, установ і
організацій незалежно від форми
власності, які розташовані або
зареєстровані на відповідній
території, а депутат міської (міста
обласного значення), районної, обласної
ради - також до голови місцевої
державної адміністрації, його
заступників, керівників відділів і
управлінь з питань, які віднесені до
відання ради (ч. 1 ст. 21 Закону України
"Про статус депутатів місцевих рад").

Статтею 22 Закону України "Про статус
депутатів місцевих рад" встановлено, що
строк надання відповіді на запит
депутата місцевої ради визначається
місцевою радою. Офіційна відповідь
надається у письмовій формі
відповідній раді та депутату місцевої
ради. Якщо запит з об'єктивних причин не
може бути розглянуто у встановлений
радою строк, то орган або посадова
особа зобов'язані письмово повідомити
раді та депутатові місцевої ради, який
вніс запит, і запропонувати інший
строк, який не повинен перевищувати
один місяць з дня одержання запиту.
Відповідь на запит у разі необхідності
розглядається на пленарному засіданні
ради (ч. 4 ст. 22 Закону України "Про
статус депутатів місцевих рад") .

Депутат місцевої ради має право надати
оцінку відповіді на свій запит. За
результатами відповіді на
депутатський запит може бути проведено
обговорення, якщо на цьому наполягає не
менше 1/4 присутніх на засіданні
депутатів місцевої ради. Посадових
осіб, до яких звернуто запит, своєчасно
інформують про дату та час обговорення
відповіді на запит радою. Вони або
уповноважені ними особи мають право
бути присутні на цьому засіданні ради
(ч. 5 ст. 22 Закону України "Про статус
депутатів місцевих рад") .

Депутатське запитання - це засіб
одержання депутатом місцевої ради
інформації або роз'яснення з тієї чи
іншої проблеми. Відповідь на запитання
може бути оголошено на сесії ради або
дано депутату місцевої ради в
індивідуальному порядку. Запитання не
включається до порядку денного сесії,
не обговорюється і рішення по ньому не
приймається (ч. 2 ст. 21 Закону України
"Про статус депутатів місцевих рад").

Виходячи з наведеного, законодавець
розмежовує поняття "депутатське
звернення", "депутатський запит",
"депутатське запитання", вони не є
тотожними за своєю правовою природою
та юридичними наслідками їх
реалізації.

Як зазначалось по тексту судової
постанови вище, орган місцевого
самоврядування - Здолбунівська районна
рада, на XXXIІІ сесії схвалив текст
звернення депутатів Здолбунівської
районної ради до Верховної Ради
України щодо невідкладного розгляду та
прийняття Закону України "Про порядок
імпічменту Президента України".

Частиною 2 статті 19 Конституції України
гарантовано, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З вказаною статтею Конституції України
кореспондуються положення статті 4
Європейської хартії місцевого
самоврядування, якою передбачено, що
головні повноваження і функції
місцевих властей визначаються
конституцією або законом. Однак це
положення не перешкоджає наділенню
місцевих властей повноваженнями і
функціями для спеціальних цілей
відповідно до закону.

Місцеві власті в межах закону мають
повне право вільно вирішувати будь-яке
питання, яке не вилучене із сфери
їхньої компетенції і вирішення якого
не доручене жодному іншому органу.

Суд зазначає, що жодним Законом України
не вимагається здійснення додаткових
процедур для направлення
депутатського звернення (схвалення
тощо). У випадку реалізації
депутатських повноважень шляхом
направлення депутатського звернення,
таке звернення надсилається
безпосередньо адресатам, а не
виноситься на голосування. Схвалення
звернення депутатів не належить до
компетенції місцевої ради.

Такі висновки суду відповідають
приписами ст. 13 Закону України "Про
статус депутатів місцевих рад".
Недотримання зазначених вимог може
призвести до порушення прав депутатів,
гарантованих Законом України "Про
статус депутатів місцевих рад".

Крім того, відповідно до ст. 2 Закону №
280/97 місцеве самоврядування в Україні -
це гарантоване державою право та
реальна здатність територіальної
громади - жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища, міста - самостійно
або під відповідальність органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється
територіальними громадами сіл, селищ,
міст як безпосередньо, так і через
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи, а також через районні
та обласні ради, які представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ, міст.

Тобто, суду слід зазначити, що
повноваження Здолбунівської районної
ради, яка представляє спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст
Здолбунівського району, поширюються на
вирішення питань місцевого значення в
межах Конституції і законів України.

Таким чином, приймаючи спірне рішення,
Здолбунівська районна рада вийшла за
межі повноважень, визначених вказаною
нормою Закону.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про
прокуратуру", предметом нагляду за
додержанням і застосуванням законів є,
зокрема, відповідність актів, що
видаються всіма органами,
підприємствами, установами,
організаціями та посадовими особами,
вимогам Конституції України та чинним
законам.

Пунктом 2 частини 5 статті 23 Закону
України "Про прокуратуру" передбачено,
що прокурор, без внесення подання, може
звернутися до суду щодо визнання
протиправним рішення чи окремих його
положень і щодо скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень.

Згідно з ч. 10 ст. 59 Закону № 280/97, акти
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення.

З огляду на наведене, оспорюване
рішення підлягає визнанню
протиправним та скасуванню, а
адміністративний позов - задоволенню
повністю.

В силу вимог ст. 94 КАС України, судові
витрати на користь сторін не
присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Здолбунівської районної ради
від 18.12. 2013 року № 616 "Про звернення
депутатів Здолбунівської районної
ради до Верховної ради України щодо
невідкладного розгляду та прийняття
Закону України "Про порядок імпічменту
Президента України".

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Зозуля Д.
П.