Справа № 819/3047/13-а
Суддя: Баб'юк П.М.
Дата ухвалення: 2014-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/3047/13-a

09 січня 2014 року

Тернопільський окружний
адміністративний суд в складі

головуючого судді Баб'юка П.М., при
секретарі судового засідання Сердюку
А.Г.,

за участю: прокурора - Середзінського
І.В., представника відповідача -
Михайлюка Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за позовною
заявою Прокурора Тернопільського
району Тернопільської області до
Тернопільської районної ради
Тернопільської області про часткове
скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Тернопільського району
Тернопільської області (далі - позивач,
прокурор) звернувся до Тернопільського
окружного адміністративного суду із
позовом до Тернопільської районної
ради Тернопільської області про
скасування пункту 10 рішення №347 від 02
грудня 2013 року «Про
суспільно-політичну ситуацію в
Україні».

В обгрунтування позову зазначено, що
пункт 10 рішення суперечить Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», який не передбачає підняття
іншої символіки ніж Державний Прапор
України та символіки територіальних
громад сіл, селищ, міст, районів і
областей на адміністративних будівлях
рад та їх виконавчих органів.

В судовому засіданні до початку
слухання справи по суті позивач подав
заяву про збільшення позовних вимог, в
якій просив крім п.10 оскарженого
ріщшення, визнати незаконними та
скасувати також пункти 1,3,4,5,9 рішення
№347 від 02 грудня 2013 року «Про
суспільно-політичну ситуацію в
Україні», так як вони, на думку
прокурора, теж суперечать нормам
Закону України "Про місцеве
самоврядування", Закону України «Про
статус депутатів місцевих рад» та
Конституції України.

Ухвалою суду постановленою в судовому
засіданні вказана заява про збільшення
позовних вимог прийнята до розгляду
судом.

В судовому засіданні депутатом
Тернопільської районної ради Лихим
Богданом Петровичем заявлено усно та
подано письмово клопотання про
залучення його для участі у справі в
якості третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на стороні
відповідача.

В обгрунтування заявленого клопотання
Лихим Б.П. в судовому засіданні
зазначено, що рішення суду по справі
може вплинути на його право ухвального
голосу передбачене ч.1 ст.19 Закону
України «Про статус депутатів місцевих
рад», оскільки, у разі скасування судом
оскарженого рішення, фактично,
скасується його ухвальний голос,
відданий ним під час голосування.

Ухвалою суду постановленою в судовому
засіданні 09 січня 2014 року, у
задоволенні клопотання депутата
Тернопільської районної ради
відмовлено.

В обгрунтування вказаної ухвали судом
зазначено, що право ухвального голосу
використане Лихим Б.П. під час
голосування за прийняття оскарженого
рішення.

Таким чином, право ухвального голосу
реалізоване Лихим Б.П. як депутатом
Тернопільської районної ради, а відтак,
рішення суду по даній справі жодним
чином на вказане право не вплине.

Крім цього, рішення суду по даній
справі також не вплине на право
депутата щодо ухвального голосу під
час голосування за інші проекти рішень,
які в подальшому будуть винесені на
розгляд Тернопільської районної ради.

В судовому засіданні прокурор
заявлений позов підтримав в повному
обсязі. Додатково зазначив, що
оскаржені рішення районної ради є
незаконними та такими, що суперечать
вимогам чинного законодавства, порушує
конституційні засади місцевого
самоврядування.

Представник відповідача проти
заявлених позовних вимог заперечив з
мотивів, вказаних у наданих суду
запереченнях та просив у задоволені
позову відмовити.

В запереченнях вказано, що оскаржене
рішення прийняте радою в межах наданих
законом повноважень. Прапор
Європейського союзу не є держаним
символом, а тому, пункт 10 оскарженого
рішення на думку відповідача не
суперечить Конституції та законам
України.

Щодо пунктів 1,3,4,5,9 оскарженого рішення
в додаткових запереченнях зазначено,
що відповідно до пунктів 2, 14 ч.2 ст.19
закону України «Про статус депутатів
місцевих рад» депутат місцевої ради
має право: офіційно представляти
виборців у відповідній раді та її
органах; оголошувати на засіданнях
ради та її органів тексти звернень,
заяв, пропозицій громадян або їх
об'єднань, якщо вони мають суспільне
значення.

Враховуючи зазначене, керуючись ст.13 та
ст.17 Закону України «Про статус
депутатів місцевих рад», депутати
Тернопільської районної ради за
дорученням виборців оголосили
відповідне звернення виборців на сесії
ради. Таке звернення відповідно до
вимог ст. 40 Конституції України було
розглянуте на сесії ради та втілене у
формі оскарженого рішення.

Враховуючи наведене, відповідач
вважає, що рішення ради прийнято в
межах, на підставі та у відповідності
до вимог чинного законодавства.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення прокурора та
представника відповідача, дослідивши
подані суду письмові докази, суд
встановив наступне.

Відповідно до ст. 121 Конституції
України на прокуратуру покладається
представництво інтересів держави в
суді у випадках, передбачених законом.

Статтею 23 Закону України «Про
прокуратуру» визначено, що у разі
відхилення подання в цілому чи
частково або неповідомлення прокурора
про результати розгляду подання, а
також якщо подання не вносилося,
прокурор може звернутися до суду щодо
визнання незаконним
нормативно-правового акта
відповідного органу повністю чи в
окремій його частині; визнання
протиправним рішення чи окремих його
положення і щодо скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень; визнання протиправними
дій чи бездіяльності, зобов'язання
вчинити певні дії або утриматися від
певних дій.

Так, прокуратурою району у порядку
нагляду проведено перевірку за
додержанням і застосуванням законів
Тернопільською районною радою. За
наслідками перевірки встановлено, що
Тернопільською районною радою 02 грудня
2013 року прийнято рішення №347 «Про
суспільно-політичну ситуацію в
Україні».

Зокрема, пунктами 1,3,4,5,9,10 вказаного
рішення ради вирішено:

"1. Прийняти звернення:

- до Президента України Януковича
В.Ф. про дострокове припинення ним
повноважень, шляхом подачі у відставку;

- до Кабінету Міністрів України
про складання повноважень всіма
членами уряду;

- до Верховної Ради України про
саморозпуск.

3. Вимагаємо невідкладної відставки
керівників силових структур, котрі
були причетні до побиття
мітингувальників на Майдані та
притягнення їх до кримінальної
відповідальності за скоєне.

4. Вимагаємо негайного розпуску
спецпідрозділу «Беркут» та
притягнення до кримінальної
відповідальності, як керівників так і
виконавців, винних у кривавій розправі
на Майдані Незалежності

5. Вимагаємо негайних перевиборів
парламенту.

9. Звернутися до керівників промислових
та сільськогосподарських підприємств
району підтримати страйк до завершення
Київського майдану.

10. Підняти прапор Євросоюзу на
адміністративному будинку
Тернопільської районної ради."

Не погодившись із вказаними пунктами
рішенням ради, прокурор
Тернопільського району оскаржив їх до
Тернопільського окружного
адміністративного суду.

На виконання положень частин 3-5 ст.171
КАС України, відповідачем, в газеті
"Подільське слово" від 20 грудня 2013 року
№52, опубліковано відповідне
оголошення про оскарження даного
рішення ради.

Дослідивши вказані обставини справи
суд приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог
прокурора враховуючи наступне.

Компетенція органів місцевого
самоврядування визначена Конституцією
України, Законом України «Про місцеве
самоврядування в України» та іншими
законами.

Так, згідно вимог ст.25 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання.

Відповідно до ст.19 Конституції України,
органи державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Тобто, при здійсненні своїх
повноважень орган місцевого
самоврядування повинен керуватись
принципом "дозволено те, що дозволено
законом".

З аналізу вказаних норм чинного
законодавства вбачається, що на
пленарних засіданнях зокрема районної
ради можуть розглядатись і
вирішуватись лише питання, віднесені
до їх відання Конституцією України,
Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні» та іншими
законами.

Як вбачається з пунктів 1,3,4,5,9 рішення
ради від 02 грудня 2013 року №347 «Про
суспільно-політичну ситуацію в
Україні», депутатами Тернопільскої
районної ради за дорученням виборців
району вирішено звернутись до
Президента України, Кабінету міністрів
України, Верховної Ради України та
керівників підприємств з вимогами,
пропозиціями здійснити певні дії чи
вжити заходів.

Статтею 40 Конституції України
передбачено, що усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації
громадянами України наданого їм
Конституцією України права вносити в
органи державної влади, об'єднання
громадян відповідно до їх статуту
пропозиції про поліпшення їх
діяльності, викривати недоліки в
роботі, оскаржувати дії посадових осіб,
державних і громадських органів
регулюється Законом України "Про
звернення громадян".

Відповідно до ч.1 Закону України "Про
звернення громадян" громадяни України
мають право звернутися до органів
державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Під зверненнями громадян слід розуміти
викладені в письмовій або усній формі
пропозиції (зауваження), заяви
(клопотання) і скарги. (ч.1 ст.3 Закону
України "Про звернення громадян").

Згідно вимог ч.1 ст.5 Закону України "Про
звернення громадян", звернення
адресуються органам державної влади і
місцевого самоврядування,
підприємствам, установам, організаціям
незалежно від форм власності,
об'єднанням громадян або посадовим
особам, до повноважень яких належить
вирішення порушених у зверненнях
питань.

Закони України "Про звернення громадян"
та "Про місцеве самоврядування в
Україні", чи інше чинне законодавство
України, не передбачають прийняття
таких звернень громадян у формі рішень
відповідних місцевих рад та не
вимагають здійснення відповідною
радою додаткових процедур щодо цих
звернень: підтримання, прийняття,
затвердження, схвалення, тощо.

У випадку реалізації громадянами своїх
повноважень шляхом направлення
індивідуальних чи колективних
звернень, такі звернення надсилаються
безпосередньо адресатам, а не
виносяться на голосування ради. Органи
місцевого самоврядування, здійснюючи
владу самостійно, на сесії ради
вирішують лише питання місцевого
значення, які віднесені законом до їх
компетенції.

Також, слід зазначити, що правовий
статус депутата сільської, селищної,
міської, районної у місті, районної,
обласної ради (далі - місцева рада), як
представника інтересів територіальної
громади, виборців свого виборчого
округу та рівноправного члена місцевої
ради, гарантії депутатської діяльності
та порядок відкликання депутата
місцевої ради регламентується Законом
України «Про статус депутатів місцевих
рад» від 11 липня 2002 року № 93-IV.

Відповідно до статті 11 вищевказаного
Закону депутат місцевої ради має право
на депутатське звернення, депутатський
запит, депутатське запитання.

Депутатське звернення - викладена в
письмовій формі вимога депутата
місцевої ради з питань, пов'язаних з
його депутатською діяльністю, до
місцевих органів виконавчої влади,
органів місцевого самоврядування та їх
посадових осіб, а також керівників
правоохоронних та контролюючих
органів, підприємств, установ та
організацій незалежно від форми
власності, розташованих на території
відповідної ради, здійснити певні дії,
вжити заходів чи дати офіційне
роз'яснення з питань, віднесених до їх
компетенції.

Проте чинне законодавство не
передбачає прийняття таких звернень у
формі рішень відповідних місцевих рад
та не вимагає здійснення відповідною
радою додаткових процедур щодо цих
звернень: прийняття рішень,
затвердження, схвалення, тощо.

У випадку реалізації депутатами своїх
повноважень, шляхом направлення
депутатського (колективного)
звернення, таке звернення надсилається
безпосередньо адресатам, а не
виноситься на голосування ради.

Щодо реалізації Тернопільською
районною радою ст.17 Закону України "Про
статус депутатів місцевих рад" при
виконанні доручення виборців, слід
відмітити наступне.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про
статус депутатів місцевих рад" виборці
можуть давати своєму депутатові
місцевої ради доручення на зборах під
час його звітів чи зустрічей з питань,
що випливають з потреб відповідного
виборчого округу чи територіальної
громади в цілому. Доручення виборців не
повинні суперечити законодавству
України, а їх виконання має належати до
відання місцевих рад та їх органів.
Доручення виборців, виконання яких
потребує прийняття відповідною радою
або її виконавчим органом рішення,
фінансових або інших матеріальних
витрат, доводяться депутатом місцевої
ради до відома відповідної ради або її
органів. Рада та її органи аналізують
доручення виборців, дані депутатам
місцевої ради, та з урахуванням
матеріальних, в тому числі і
фінансових, можливостей приймають
відповідні рішення щодо їх реалізації.
Рішення з цих питань доводяться до
відома депутатів місцевої ради та
територіальної громади.

Отже, виборці у відповідному окрузі, з
метою вирішення питань місцевого
значення, мають право давати своєму
депутатові місцевої ради доручення, і
їх виконання має належати до відання
місцевої ради.

Пунктами 1,3,4,5,9 оскарженого рішення
відповідач вирішив питання, не
віднесені Конституцією України чи
іншими законами до його відання,
оскільки не є органом, уповноваженим
законом на прийняття такого рішення.

Враховуючи наведене, пункти 1,3,4,5,9
рішення ради від 02 грудня 2013 року №347
«Про суспільно-політичну ситуацію в
Україні» суперечать Конституції та
Законам України «Про місцеве
самоврядування в Україні» і «Про
статус депутатів місцевих рад».

Щодо пункту 10 оскарженого рішення, яким
вирішено підняти прапор Євросоюзу на
адміністративному будинку
Тернопільської районної ради, слід
зазначити наступне.

Як зазначалось вище судом, в силу вимог
ст.19 Конституції України та ст.25 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», сільські, селищні, міські
ради зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України та правомочні
розглядати і вирішувати питання, які
віднесені Конституцією України та
іншими законами до їх відання.

У чинному законодавстві України
відсутній закон, який би визначав
компетенцію районної ради щодо
використання символіки Європейського
союзу, зокрема, прапору Європейського
союзу. Також, у чинному законодавстві
України відсутні норми, які б надавали
органам місцевого самоврядування
право підняття на будинку ради чи інших
адмінбудівлях прапору Європейського
Союзу.

Закон України «Про місцеве
самоврядування в Україні» не
передбачає підняття на будинках де
діють ради та їх виконавчі комітети
іншої символіки, ніж Державний Прапор
України та затвердженої у
встановленому порядку символіки
територіальних громад сіл, селищ, міст,
районів і областей.

Крім цього, Тернопільська обласна рада
рішенням № 317 від 21 грудня 2011 року
затвердила герб і прапор
Тернопільської області, Положення про
зміст, опис і порядок застосування
символів Тернопільської області, в
якому вказано, що прапор
Тернопільської області вивішується на
будинку або піднімається на щоглі
перед будинком Тернопільської
обласної ради та обласної державної
адміністрації. Його можна вивішувати
на будівлях органів місцевого
самоврядування Тернопільської
області.

Виходячи з цього рішення, прапор
Європейського Союзу, що являє собою
синє полотнище з 12 жовтими зірками, які
утворюють коло по середині, не є
прапором Тернопільської області. Не є
вказаний прапор і прапором
Тернопільського району.

Також слід зазначити, що Статут Ради
Європи та Європейська хартія місцевого
самоврядування, які є частиною
національного законодавства України,
теж не регулюють питання використання
прапору Євросоюзу (Ради Європи), і
норми, які б дозволяли органам
місцевого самоврядування України
розміщувати на адміністративних
будівлях місцевих рад прапори
Євросоюзу чи Ради Європи, у вказаних
нормативних актах відсутні.

Таким чином, відповідач не є органом,
уповноваженим законом на прийняття
такого рішення, оскільки вирішення
вказаного питання Конституцією
України та іншими законами не
віднесено до відання місцевих рад.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що пункт 10 рішення ради від 02
грудня 2013 року №347 «Про
суспільно-політичну ситуацію в
Україні» теж суперечать Конституції та
Законам України «Про місцеве
самоврядування в Україні» і «Про
статус депутатів місцевих рад»
суперечить Конституції та Законам
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» і «Про статус депутатів
місцевих рад», а тому, - є незаконним.

Керуючись положеннями ч.2 ст.11 КАС
України щодо розгляду
адміністративної справи в межах
заявлених позовних вимог, інші пункти
оскарженого рішення не досліджувались
судом на предмет їх правомірності та
відповідності вимогам закону.

Положеннями п. 10 ст. 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в України»
встановлено, що акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ч.8 та ч.11 ст.171 КАС України
суд може визнати нормативно-правовий
акт незаконним чи таким, що не
відповідає правовому акту вищої
юридичної сили, повністю або в окремій
його частині. Резолютивна частина
постанови суду про визнання
нормативно-правового акта незаконним
або таким, що не відповідає правовому
акту вищої юридичної сили, і про
визнання його нечинним невідкладно
публікується відповідачем у виданні, в
якому його було офіційно оприлюднено,
після набрання постановою законної
сили.

Враховуючи наведене, пункти 1,3,4,5,9,10
оскарженого рішення ради слід визнати
незаконними і нечинними.

Керуючись Конституцією України,
ст.ст.9,11,53,86,158-163,167,171 КАС України,
Законами України "Про місцеве
самоврядування в Україні", "Про статус
депутатів місцевих рад", суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати незаконними і нечинними пункти
1, 3, 4, 5, 9, 10 рішення Тернопільської
районної ради Тернопільської області
від 02 грудня 2013 року №347 "Про
суспільно-політичну ситуацію в
Україні".

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд в порядку і
строки, передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

В повному обсязі постанова складена 14
січня 2014 року.

Суддя
Баб'юк П.М.

копія вірна

Суддя
Баб'юк П.М.