Справа № 805/15490/13-а
Суддя: Казначеєв Е.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Буряк І.В.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року
справа №805/15490/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді Казначеєва
Е.Г., суддів: Яманко В.Г., Васильєвої І.А.,
за участю секретаря Карабан Т.М.,
представника позивача Ніколаєнко О.О.,
за довіреністю від 22.10.2013 року,
представника відповідача-1 Костиркіної
Г.В., ща довіреністю від 10.09.2013 року,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги Східної
митниці Міндоходів та Головного
управління Державної казначейської
служби України у Донецькій області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2013 р. у справі № 805/15490/13-а (головуючий І
інстанції Буряк І.В.) за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Металпром Україна"
до Східної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Донецькій області про скасування
рішення про коригування митної
вартості, стягнення надмірно сплаченої
суми митних платежів, -

ВСТАНОВИ В :

Товариство з обмеженою
відповідальність «Металпром України»
звернулось до Донецького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Східної
митниці Міндоходів, Головного
управління державного казначейства
України в Донецькій області про
визнання протиправним та скасування
рішення Східної митниці Міндоходів про
коригування митної вартості товарів
від 20 серпня 2013 року №700000002/2013/000096/1,
стягнення з державного бюджету України
на розрахунковий рахунок Товариства з
обмеженою відповідальністю «Металпром
Україна» надмірно сплачену за митною
декларацією від 20 серпня 2013 року
№700130000/2013/015193 суму митних платежів у
загальному розмірі 52 516,92 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2013 року позовні вимоги задоволено. Суд
першої інстанції визнав протиправним
та скасував рішення Східної митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості від 20 серпня 2013 року
№700000002/2013/000096/1, стягнув з Державного
бюджету України на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Металпром Україна» суму митних
платежів у загальному розмірі 52 516
гривень 92 копійки та стягнув з
Державного бюджету України на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Металпром Україна»
судовий збір у розмірі 172 гривні 05
копійок.

Східна митниця Міндоходів та Головне
управління державного казначейства
України в Донецькій області не
погодились з постановою суду першої
інстанції та звернулись з апеляційними
скаргами, в яких зазначено, що суд
першої інстанції порушив норми
матеріального та процесуального
права, внаслідок чого неправильно
вирішив справу, вважають, що постанова
підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечував,надав
письмові заперечення на апеляційну
скаргу, вважає, що постанова суду
першої інстанції винесена з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу не обґрунтованою та такою що
підлягає залишенню без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без
змін.

Представник відповідача-1 в судовому
засіданні доводи апеляційних скарг
підтримав, вважає, що постанова суду
першої інстанції винесена з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, апеляційну скаргу обґрунтованою
та такою що підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
сторін, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої та
апеляційної інстанції, Товариство з
обмеженою відповідальністю «Металпром
Україна» зареєстровано виконавчим
комітетом Донецької міської ради в
якості юридичної особи, перебуває на
обліку платника податків, діє на
підставі статуту (а.с.103-109).

20 березня 2013 року ТОВ «Металпром
Україна (Покупець) укладено з фірмою
«VIRAJ PROFILES LTD», Індія (Продавець)
зовнішньоекономічний договір
купівлі-продажу №VPL-2013.(а.с.20-24)

Відповідно до умов зазначеного
договору, продавець зобов'язується
поставити з території Індії, а покупець
прийняти та оплатити продукцію,
кількість розгорнута номенклатура та
ціна, якої зазначаються у відповідних
Спеціфікаціях на кожну партію товару,
що є невід'ємними додатками до даного
контракту. Умови поставки товару CIF
Одеса відповідно до правил Інкотермс
2000.

Відповідно до умов контракту оплата за
товар здійснюється у вигляді 20%
передоплати вартості товару проти
факсокопії проформи інвойсу, а залишок
- проти факсокопії коносаменту. Сторони
мають право погодити інші умови
платежу у Специфікаціях, які мають
пріоритетне значення.

19 серпня 2013 року позивачем заявлено до
митного оформлення отриманий від Фірми
«VIRAJ PROFILES LTD» за вказаним контрактом
товар «прутки круглого поперечного
перерізу холодно тягнуті з нержавіючої
сталі поліровані діаметром 18 мм і 25 мм
та поліровані й очищені діаметром 80
мм», а також «гарячекатані очищені
прутки діаметром 150 мм» та подано до
Східної митниці митну декларацію
№700130000/2013/015063 та декларацію митної
вартості на товар.

На підтвердження обґрунтованості
заявленої у декларації митної вартості
товарів позивачем подано митному
органу: зовнішньоекономічний договір
від 20.03.2013 року №VPL-2013 (а.с.20-24); додаток
до контракту №2 (специфікація) від
20.03.2013 року (а.с.25); CMR №081 від 17.08.2013 року
(35); коносамент №ZIMUDOM6007011/1 від 16.07.2013 з
перекладом (а.с36-39); прайс-лист від 26.07.2013
року (40); банківські платіжні документи,
що стосуються товару №4 від 07.05.2013 року
та №6 від 25.07.2013 року (а.с.41-42); інвойс від
07.07.2013 року №955631 та інвойс-додаток з
описом товару №51-955631 від 07.07.2013 року з
перекладами (а.с.43-48); пакувальний лист
№51-955631 від 07.07.2013 року з перекладом
(а.с.40-56); довідка про декларування
валютних цінностей (а.с.57); сертифікат
походження товару форми А від 16.07.2013
року №03976 (а.с.58); екологічна декларація
№64426 від 08.08.2013 року (а.с.59); сертифікати
якості (60-75); експортна декларація №6338710
від 08.07.2013 року (а.с.76-80).

Митна вартість товару декларантом
визначена за першим методом митної
оцінки ( за ціною угоди) та складає 2,85
дол.США/кг та 2,95 дол. США/кг. Умови
поставки товару - CIF Одеса - не
передбачають включення додаткових
витрат до фактурної ціни, відповідно до
ч.9, 10 ст.58 Митного кодексу України.
Декларація митної вартості товару
подавалась за власним бажанням
декларанта згідно до ч.6ст.52 Митного
кодексу України.

Відповідно до матеріалів справи
Східною митницею листом від 19.08.2013 року
у позивача були запитані додаткові
документи, для підтвердження митної
вартості товарів зазначених у графі 44
митної декларації від 19.08.2013 року, а
саме: висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, що мають відповідні
повноваження згідно законодавства та
інформацію біржових організацій про
вартість товару/сировини; каталоги,
специфікації фірми-виробника товару;
ліцензійний чи авторський договір
покупця; виписку з бухгалтерської
документації (добротно-сальдові
відомості по рахунку 632 «розрахунки з
іноземними постачальниками» або
виписку з журналу-ордеру по рахунку
632.(а.с.81)

Позивач листом від 19.08.2013 року №21
(а.с.82-83) надав наступні документи:
висновок експерта №179 від 12.08.2013 року
стосовно визначення ринкової вартості
товару, відповідно до інвойсу №955631 від
07.07.2013 року до Договору купівлі-продажу
№VPL-2013 від 20.03.2013 року; звіт оформлений
відповідно до Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійної оціночної діяльності»,
Національного стандарту оцінки №1,
Норм професійної діяльності оцінщика,
затверджених Радою УОО та чинних
нормативно-правових актів України;
специфікацію фірми-виробника товару №2
від 20.03.2013, яка надавалась до митної
декларації №700130000/2013/015063 з відміткою у
графі 44, з повідомленням про
відсутність у виробника товару
каталогів з ціною та зазначені ціни
товару у прайс-листі, який також був
наданий до митної декларації;
повідомлення про відсутність
ліцензійних чи авторських договорів
покупця, що стосуються оцінюваних
товарів та є умовами продажу, наявність
таких договорів покупця, що стосуються
оцінюваних товарів та є умовами
продажу, наявні таких договорів не
випливає з умов контракту; виписку з
бухгалтерської документації -
оборотно-сальдову відомість від 20.08.2013;
інформацію біржових організацій про
вартість сировини (готовий товар -
прутки - не є біржовим товаром).

Під час здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості заявленої позивачем, митницею
було встановлено, що подані документи
мають розбіжності, які не дають змоги
встановити дійсну митну вартість
товару, та не містять всіх даних
відповідно до обраного декларантом
методом визначення митної вартості, а
саме: специфікація, інфойс, прайс-лист
підписані різними особами
повноваження яких є нічим не
підтвердженими; інвойс, прайс-лист та
сертифікат якості виготовлені на
різних бланках, що викликає сумніви у
їх походженні від одного і того ж
підприємства; наданий до митного
оформлення прайс-лист датований
набагато пізніше, ніж укладений
контракт та специфікація до нього, а
тому не може підтвердити вартість
спірних товарів на момент укладення
договору.(а.с.94)

20.08.2013 року відповідачем-1 декларанту
позивача було надіслано електронне
повідомлення про те, що метод
визначення митної вартості «за ціною
угоди» не може бути застосований, у
зв'язку з тим, що заявлені відомості не
підтверджені документально.

Відповідачем-1 20.08.2013 року було винесене
оскаржуване рішення про коригування
митної вартості №700000002/2013/000096/1 за
шостим методом митної вартості.

Відповідно до вказаного рішення митна
вартість спірних товарів склала:
прутки круглого поперечного перерізу
холодно тягнуті з нержавіючої сталі
діаметром менш як 25 мм (код УКТ ЗЕД
) - 4,67 дол.США/кг; прутки круглого
поперечного перерізу холодно тягнуті з
нержавіючої сталі діаметром 25 мм або
більше, але менш як 80 мм (код УКТ ЗЕД
) - 4,64 дол.США/кг; прутки круглого
поперечного перерізу холодно тягнуті з
нержавіючої сталі діаметром 80 мм (код
УКТ ЗЕД ) - 4,36 дол.США/кг; прутки
круглого поперечного перерізу
гарячекатані з нержавіючої сталі
діаметром 80 мм або більше (код УКТ ЗЕД
) - 4,22 дол.США/кг

ТОВ «Металпром Україна» звернулось до
Східної митниці Міндоходів із заявою
від 10.09.2013 №170/09-13 про надання
документів та відомостей для
підтвердження заявленої митної
вартості, в якій просило скасувати
спірне рішення.(а.с.98)

На виконання вимог митного органу, з
метою підтвердження, що заявлена митна
вартість товару є достовірна та
піддається числовому обрахунку,
позивачем були надані документи та
пояснення щодо поставки.

За результатами опрацювання вказаної
заяви та документів доданих до неї,
Східною митницею Міндоходів надано
позивачу відповідь від 20.09.2013 року
№03-1/01-2-09/4856 (а.с.101-102) про відсутність у
митниці підстав можливості
застосування заявленої ним митної
вартості та скасування рішення про її
коригування у зв'язку з наступним: 1)
додатково наданий лист-роз'яснення від
виробника товару «VIRAJ» не містить
вихідного номера та дати. Зазначений
документ підписаний особою, підпис
якої відмінний від підписів на
специфікації від 20.03.2013 №2 до контракту
від 20.03.2013 №VLP-2013, інвойсі від 07.07.2013
№955631, прайс-листі від 26.07.2013 б/н; 2)
наданий каталог виробника не містить
цінових даних необхідних для
підтвердження заявленої митної
вартості; 3) відомості до умов
специфікації від 20.03.2013 №2 до контракту
від 20.03.2013 №VPL-2013 покупцем здійснюється
передоплата у розмірі 20% від вартості
суми поставки (вартість складає 54 238,20
дол.США, а отже, 20% складає 10 847,64 дол.США).
Згідно наданого платіжного доручення
від 07.05.2013 №4 сума передоплати склала 11
725,00 дол.США, що вище суми, яку покупець
повинен був перерахувати на рахунок
продавця згідно умов специфікації від
20.03.2013 №2; 4) наданий прайс-лист не
підтверджує рівень вартості товарів на
момент укладення контракту від 20.03.2013
(додаткової угоди до контракту від
20.03.2013), оскільки виданий на дату 26.07.2013;
5) не надавались заявки на купівлю
іноземної валюти.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем були надані всі необхідні
документи для підтвердження заявленої
митної вартості, які дають можливість
встановити дійсну митну вартість
товару за ціною зовнішньоекономічного
контракту.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Пунктом 24 частини 1 статті 4 Митного
кодексу України (далі - МК України)
визначено, що митний контроль -
сукупність заходів, що здійснюються з
метою забезпечення додержання норм
цього Кодексу, законів та інших
нормативно-правових актів з питань
державної митної справи, міжнародних
договорів України, укладених у
встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 49 МК України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно статті 52 Митного кодексу
України, за явлення митної вартості
товарів здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані:1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом;2) подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню;3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

За приписами статті 53 МК України у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості;2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару;5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню;8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів, крім
документів, зазначених у частинах
другій та третій цієї статті, подає (за
наявності) такі документи:1) виписку з
бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосуються
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; 2) довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам; 3)
розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

З аналізу зазначених норм вбачається,
що Митним кодексом України визначений
вичерпній перелік документів які подає
декларант при митному оформленні та
які підтверджують митну вартість
товарів. За зазначеними нормами
підставою для витребування у
декларанта додаткових документів для
підтвердження митної вартості є
розбіжність, наявні ознаки підробки
або якщо документи не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, тобто, за вимогами
законодавства митний орган має право
витребувати додаткові документи
тільки в вичерпних випадках та з
вмотивованих підстав з посилання на
докази.

Відповідно до статті 54 МК України,
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Орган доходів і зборів з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право:1) упевнюватися в достовірності
або точності будь-якої заяви, документа
чи розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості;2) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; 3) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; 4) проводити в
порядку, визначеному статтями 345 - 354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; 5) звертатися до
органів доходів і зборів інших країн із
запитами щодо надання відомостей,
необхідних для підтвердження
достовірності заявленої митної
вартості; 6) застосовувати інші
передбачені цим Кодексом форми митного
контролю.

Орган доходів і зборів може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі:1) невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;2) неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари;3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;4) надходження до
органу доходів і зборів документально
підтвердженої офіційної інформації
органів доходів і зборів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості..

Статтею 55 МК України надано право
митному органу коригувати митну
вартість товарів, а саме визначено, що
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які
провозяться на митну територію України
з поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Відповідно до матеріалів справи
підставою для прийняття рішення про
коригування митної вартості товарів
стало те, що подані позивачем документи
мають розбіжності, які не дають змоги
встановити дійсну митну вартість
товару, та не містять всіх даних
відповідно до обраного декларантом
методом визначення митної вартості, а
саме: специфікація, інфойс, прайс-лист
підписані різними особами
повноваження яких є нічим не
підтвердженими; інвойс, прайс-лист та
сертифікат якості виготовлені на
різних бланках, що викликає сумніви у
їх походженні від одного і того ж
підприємства; наданий до митного
оформлення прайс-лист датований
набагато пізніше, ніж укладений
контракт та специфікація до нього.

Підставою для відхилення заяви ТОВ
«Металпром Україна» про надання
документів та відомостей для
підтвердження заявленої митної
вартості, в якій позивач просив
прийняти рішення про можливість
застосування митної вартості
заявленої декларантом та скасувати
спірне рішення, стало те, що додатково
наданий лист-роз'яснення від виробника
товару «VIRAJ» не містить вихідного
номера та дати, зазначений документ
підписаний особою, підпис якої
відмінний від підписів на специфікації
від 20.03.2013 №2 до контракту від 20.03.2013
№VLP-2013, інвойсі від 07.07.2013 №955631,
прайс-листі від 26.07.2013 б/н; наданий
каталог виробника не містить цінових
даних необхідних для підтвердження
заявленої митної вартості; відомості
до умов специфікації від 20.03.2013 року №2
до контракту від 20.03.2013 №VPL-2013 покупцем
здійснюється передоплата у розмірі 20%
від вартості суми поставки (вартість
складає 54 238,20 дол.США, а отже, 20% складає
10 847,64 дол.США), згідно наданого
платіжного доручення від 07.05.2013 №4 сума
передоплати склала 11 725,00 дол.США, що
вище суми, яку покупець повинен був
перерахувати на рахунок продавця
згідно умов специфікації від 20.03.2013 №2;
наданий прайс-лист не підтверджує
рівень вартості товарів на момент
укладення контракту від 20.03.2013
(додаткової угоди до контракту від
20.03.2013), оскільки виданий на дату 26.07.2013
року; 5) не надавались заявки на купівлю
іноземної валюти.

Колегія суддів з зазначеним
твердженням митного органу не
погоджується, оскільки, як вірно
зазначено судом першої інстанції
законодавством не встановлено вимог до
змісту каталогу продукції, вказаний
документ складається відповідно до
внутрішньої політики підприємства, з
врахуванням різних факторів.

Стосовно посилання відповідача на
лист-роз'яснення від виробника товару
«VIRAJ», а саме, що останній не містить
вихідного номеру та дати, колегія
суддів зазначає, що законодавством не
встановлено відсутність вихідного
номеру та дати, як підставу для не
прийняття зазначеного документу, та
відсутня з боку відповідача
законодавча обґрунтованість
обов'язковості реквізитів для вказаних
листів, відсутність якого може
вплинути на легітимність зазначеного
листа-роз'яснення. Крім того,
лист-роз'яснення натомість має
посилання на запит ТОВ «Металпром
Україна», містить печатку на підписі
заступника керуючого директора, тобто,
має всі необхідні дані та ознаки, які
підтверджують відповідність
зазначеного документу.

Щодо посилання відповідача на те, що
специфікація, інфойс, прайс-лист
підписані різними особами
повноваження яких є нічим не
підтвердженими, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції,
що відповідно до листа контрагента за
зовнішньоекономічним контрактом
компанії VIRAJ PROFILES LTD специфікація №2 від
20.03.2013 до контракту від 20.03.2013 року №
VPL-2013 підписана заступником керуючого
директора, а інвойс №955631 від 07.07.2013 року
та прайс-лист від 26.07.2013 підписані іншою
уповноваженою особою компанії, усі
вказані документи є достовірними,
містять відповідні підписи та печатки,
тобто, дійсно виготовлені компанією
виробником. Колегія суддів зазначає, що
приписами Митного кодексу України не
передбачено обов'язок та необхідність
декларанта в надані до кожного
документу підтвердження, щодо
повноважень осіб які підписують
документи. Крім того, вказані
підтвердження, повноважень осіб які
підписують документи відповідачем
взагалі не запитувались у позивача при
митному оформленні, а посилання
відповідач-1 на візуальну різницю між
підписами, є лише припущенням не
підтвердженим належними доказами.

Посилання відповідача на те, що інвойс,
прайс-лист та сертифікат якості
виготовлені на різних бланках, що
викликає сумніви у їх походженні від
одного і того ж підприємства, колегія
суддів зазначає, що законодавством не
встановлено обмежень, щодо
використання кількох видів бланків, у
зазначеному листі контрагент позивача
повідомив, що в роботі використовує
декілька бланків, які однаково дійсні,
та містять круглу печатку підприємства
та додатковий штамп для підпису
уповноваженої особи.

Колегія суддів не приймає посилання
апелянта в апеляційній скарзі на те, що
прайс-лист згідно з загальносвітовою
практикою має містить відповідні
відомості, які достатні покупцю для
отримання інформації про умови продажу
товару та товар, оскільки, прайс-лист є
документом, що носить докову
інформацію, вказані посилання на
загальносвітову практику не мають
законодавчого обґрунтувань, а тому
форма та зміст прайс-листа
виготовляється підприємствами
самостійно.

Стосовно посилання відповідача на те,
що наданий до митного оформлення
прайс-лист датований набагато пізніше,
ніж укладений контракт та специфікація
до нього, колегія суддів погоджується з
судом першої інстанції, що як
вбачається з виписка з прайс-листа була
зроблена на дату запита 26.07.2013 року
проте ціна зазначена на дату
підписання Специфікації №2 від 20.03.2013
до Контракту від 20.03.2013 №VPL-2013 на умовах
поставки CIF ODESSA та на момент його
складання не був ціновою пропозицією,
тобто прайс-лист наданий з цінами на
дату укладення контракту та
специфікацією до нього.

Щодо посилання відповідача на те, що
відомості до умов специфікації від
20.03.2013 року №2 до контракту від 20.03.2013
року №VPL-2013 покупцем здійснюється
передоплата у розмірі 20% від вартості
суми поставки, вартість складає 54 238,20
дол.США, а отже, 20% складає 10 847,64 дол.США,
згідно наданого платіжного доручення
від 07.05.2013 №4 сума передоплати склала 11
725,00 дол.США, що вище суми, яку покупець
повинен був перерахувати на рахунок
продавця згідно умов специфікації від
20.03.2013 року №2, колегія суддів зазначає,
що відповідно до матеріалів справи
оплата за імпортований товар була
здійснена у вигляді 100% передоплати в
загальному розмірі 54 238,20 дол.США (ціна
яка зазначена у інвойсі), отриманий
авансовий платіж розрахований
продавцем товару та зазначений у
рахунках фактурі в розмірі 11 725 дол.США,
тобто, позивачем товар було оплачено 100%
при покупці, а сума отриманого
авансового платежу розрахована
продавцем самостійно. Крім того, ні
договором ні законодавством не
заборонено100% передоплати за договором
купівлі-продажу.

Посилання відповідача на те, що
позивачем не надавались заявки на
купівлю іноземної валюти, колегія
суддів не приймає, оскільки, відомості
щодо курсу долара США, відповідно до
наданої оборотно-сальдової відомості
відображений у заявах про купівлю
іноземної валюти №4 від 07.05.2013 та №6 від
25.07.2013 та складає 8,11 грн. за 1 долар США
та 8,15 грн. за 1 долар США, відповідно з
додаванням комісії банка, яка також
відображена у вказаних заявах, які
надавались під час митного оформлення
та зазначені у графі 44 митної
декларації.

Таким чином, позивач надав митниці всі
необхідні документи, які давали
можливість встановити дійсну митну
вартість товару за ціною угоди.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
обмеження у застосуванні першого
методу визначення митної вартості
товару щодо позивача відсутні, а
визначений законодавцем перелік
обмежень застосування першого
(основного) методу визначення митної
вартості є вичерпним та розширеному
тлумаченню не підлягає.

Крім того, судом встановлено та не
спростовується відповідачем, що
документи для підтвердження заявленої
митної вартості, як при здійсненні
митного оформлення так і після,
протягом строку дії гарантійних
зобов'язань, як обов'язкові, так і
додатково витребувані, оформлені за
тим же контрактом та за цією ж ціною.

Колегія суддів не приймає посилання
апелянта на те, що звіт з оцінки майна
від 12.08.2013 року № 179, не підтверджує
митну вартість а визначає ринкову
вартість, а спірним питанням є
визначення митної вартості, оскільки,
Східною митницею листом від 19.08.2013 року
у позивача були запитані для
підтвердження митної вартості
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, що мають відповідні
повноваження згідно законодавства та
інформацію біржових організацій про
вартість товару/сировини, тобто,
відповідачем було запитано висновки
про вартісні характеристики товарів
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціям, а не
висновки експертної організації щодо
митної вартості.

З врахуванням викладеного колегія
суддів погоджується з твердженням суду
першої інстанції, щодо відсутності
підстав вважати, що в наданих позивачем
документах містяться розбіжності,
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість цих
товарів.

Колегія суддів зазначає, що документи,
які були надані декларантом митному
органу для здійснення митного
оформлення товару, у своїй сукупності є
достатніми для підтвердження митного
оформлення товару за заявленою
позивачем митною вартістю.

Посилання відповідача на наявність
неточностей (розбіжностей) у поданих
документах спростовуються матеріалами
справи, з яких вбачається, що позивачем
дотриманні всі умови, встановлені
законодавством, представлені
позивачем документи. Відповідачем не
доведено неможливість застосування
перщого методу визначення митної
вартості товару.

Матеріалами справи, які досліджені
судом апеляційної інстанції
підтверджено, що декларантом позивача
були надані митному органу всі
необхідні документи, основні так і
додаткові, для підтвердження заявленої
митної вартості як при здійсненні
митного оформлення так і після,
протягом строку дії гарантійних
зобов'язань.

Отже, оскільки позивачем були надані
митному органу всі можливі документи,
які були запитані для підтвердження
митної вартості, у відповідача були
відсутні підстави для відмови у
застосуванні митної вартості,
заявленої декларантом.

З урахуванням викладеного
відповідачем-1 не доведено
правомірність прийняття рішення
Східної митниці Міндоходів про
коригування митної вартості від 20
серпня 2013 року №700000002/2013/000096/1 та
недоведеність відповідачем-1
застосування резервного методу
визначення митної вартості товару.

На підставі викладеного колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що зазначене рішення про
коригування митної вартості товарів
підлягає скасуванню.

Стосовно позовних вимог про стягнення
з Державного бюджету України суми
митних платежів у загальному розмірі 52
516 гривень 92 копійки, яка складається з
надмірно сплачених митних платежів,
колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи
сторонами не ставиться під сумнів та не
оскаржується сума переплати митних
платежів, яка поміж іншого
підтверджується ВМД від 20.08.2013 року.

Суд першої інстанції відповідно до
встановлених обставин справи, з
врахуванням Порядку
розрахунково-касового обслуговування
через органи Державного казначейства
України митних та інших платежів, які
вносяться до/або під час митного
оформлення, затвердженого наказом
Міністерством фінансів України,
Державної митної служби України від
24.01.2006 року № 25/44, та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 25.01.2006
року за № 64/11938, Порядку повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як переплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справленням яких
здійснюється митними органами»,
затвердженого наказом Державної
митної служби України від 20.07.2007 №618,
дійшов до обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог про
стягнення з державного бюджету на
користь позивача надмірно сплачених, у
зв'язку із коригуванням митної
вартості імпортованого товару митних
платежів, з наступних підстав.

Перерахування зазначених платежів до
Державного бюджету України
підтверджено як матеріалами справи так
і наданими в судовому засіданні
поясненнями позивача та відповідача-1.

Відповідно до п. 8 Порядку повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як переплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справленням яких
здійснюється митними органами»,
затвердженого наказом Державної
митної служби України від 20.07.2007 №618,
суми митних та інших платежів,
перераховані митними органами на
рахунки з обліку доходів, відкриті в
територіальних органах Державного
казначейства, які підлягають
поверненню за рішенням суду,
повертаються у порядку, визначеному
Державною митною службою України та
Державним казначейством України.

Відповідно до Порядку виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 3 серпня 2011 р. №
845, рішення про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів
виконуються виключно органами
Казначейства на підставі виконавчих
документів з відповідного рахунка, на
який такі кошти зараховані, шляхом
оформлення розрахункових документів.

Тобто, діючим законодавством
передбачено повернення суми надмірно
сплачених митних платежів за рішеннями
суду, яке є підставою отримання
позивачем виконавчого листа з
примусового виконання цього рішення.

Крім того, на думку колегії суддів
позивач не може бути позбавлений права
в разі наявності досудового порядку
вирішення спору звертатись
безпосередньо до суду за захистом
своїх прав та в разі встановлення
порушень його прав з боку суб'єкта
владних повноважень стягнути надмірно
сплачену суму митних платежів.

Відповідно ч.2 ст. 124 Конституції
України, юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Відповідно до рішення Конституційного
суду України від 9 липня 2002 року №
15-рп/2002 щодо офіційного тлумачення
положення частини другої статті 124
Конституції України, положення частини
другої статті 124 Конституції України
щодо поширення юрисдикції судів на всі
правовідносини, що виникають у державі,
в аспекті конституційного звернення
необхідно розуміти так, що право особи
(громадянина України, іноземця, особи
без громадянства, юридичної особи) на
звернення до суду за вирішенням спору
не може бути обмежене законом, іншими
нормативно-правовими актами.
Встановлення законом або договором
досудового врегулювання спору за
волевиявленням суб'єктів
правовідносин не є обмеженням
юрисдикції судів і права на судовий
захист.

На підставі вищевказаного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
прийняв рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому постанова суду першої
інстанції залишається без змін, а
апеляційні скарги - без задоволення, з
мотивів викладених в зазначеній
ухвалі.

Керуючись статтями 198, 200, 205, 206, 211, 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Східної митниці
Міндоходів та Головного управління
Державної казначейської служби
України у Донецькій області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2013 р. у справі № 805/15490/13-а залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2013 р. у справі № 805/15490/13-а залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
адміністративного суду України, а в
разі складення в повному обсязі - з дня
складення в повному обсязі.

Повний текст складено та підписано
колегією суддів 15 січня 2014 року

Головуючий суддя:
Е.Г.Казначеєв

Судді:
В.Г.Яманко

І.А.Васильєва