Справа № 2-а-8759/11/1412
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2013-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

11 грудня 2013 р.Справа № 2-а-8759/11/1412

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Сухаревич З.М.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Заводському районі м.
Миколаєва на ухвалу Заводського
районного суду м. Миколаєва від 05
листопада 2013 року за поданням Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області про зміну
способу та порядку виконання рішення
суду у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України у Заводському
районі м. Миколаєва про стягнення
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги «дітям війни», -

В С Т А Н О В И В:

27 вересня 2013 року державний виконавець
відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області (далі ВПВР УДВС
ГУЮ у Миколаївській області) звернувся
до суду з заявою про зміну способу та
порядку виконання рішення суду по
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України у Заводському районі м.
Миколаєва (далі Управління ПФУ у
Заводському районі м. Миколаєва) про
стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги «дітям
війни», шляхом зміни зобов'язання
Управління ПФУ у Заводському районі м.
Миколаєва здійснити нарахування та
виплату ОСОБА_1 щомісячної
недоплаченої державної соціальної
допомоги як дитині війни на стягнення
виплати у розмірі 816 грн. 84 коп.

Ухвалою Заводського районного суду м.
Миколаєва від 05 листопада 2013 року
подання державного виконавця ВПВР УДВС
ГУЮ у Миколаївській області про зміну
способу та порядку виконання рішення
суду у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України у Заводському
районі м. Миколаєва про стягнення
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги «дітям війни»
задоволено.

Змінено спосіб і порядок виконання
постанови Заводського районного суду
м. Миколаєва від 18 жовтня 2011 року, а
саме: стягнуто з Управління ПФУ у
Заводському районі м. Миколаєва на
користь ОСОБА_1 816 грн. 84 коп.,
нарахованих Управлінням ПФУ у
Заводському районі м. Миколаєва
відповідно до постанови Заводського
районного суду м. Миколаєва від 18
жовтня 2011 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду,
Управління ПФУ в у Заводському районі
м. Миколаєва в апеляційній скарзі
зазначає, що судом порушено норми
матеріального та процесуального права,
зокрема положення Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо відсутності підстав для зміни
змісту резолютивної частини рішення та
зміни способу захисту порушеного права
при зміні способу та порядку виконання
рішення. У зв'язку з викладеним в
апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування ухвали суду про зміну
способу і порядку виконання рішення з
прийняттям нової ухвали про відмову у
задоволенні подання.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.
Враховуючи, що зазначених клопотань не
надходило, колегія суддів вважає, що
справа може бути розглянута в порядку
письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Змінюючи спосіб і порядок виконання
постанови Заводського районного суду
м. Миколаєва від 18 жовтня 2011 року, суд
першої інстанції обґрунтовано
послався на ч. 1 ст. 263 КАС України та
положення Закону України «Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень».

Так, відповідно до ст. 2 Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є,
зокрема, державний орган.

Водночас судові рішення у справах,
пов'язаних із соціальними виплатами,
які мають зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належать до
зазначених у згаданій статті видів
рішень, що унеможливлює їх виконання
без зміни його способу.

Згідно ч. 1 ст. 263 Кодексу
адміністративного судочинства України
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із заявою, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

З системного аналізу наведеної норми
вбачається, що вона не містить
виключного переліку обставин, що є
підставою для вирішення питання про
зміну чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення.

Підставою для зміни чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення є обставини, що роблять
виконання судового рішення неможливим.

Таким чином, зміни у правовому
регулюванні порядку виконання судових
рішень, боржником за якими є державний
орган, яким не передбачено виконання
рішень зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання. Така
обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення слід розуміти вжиття
адміністративним судом нових заходів
для реалізації рішення. Ці заходи
повинні забезпечити виконання
конкретного судового рішення і не
поширюватися на відносини, які виникли
після його ухвалення.

У цій категорії справ зміна способу і
порядку виконання рішення можлива
шляхом зміни зобов'язання здійснити
виплати на стягнення цих виплат. Така
зміна можлива лише у разі виконання
боржником зобов'язальної частини
рішення про нарахування соціальних
виплат.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення слід розуміти вжиття
адміністративним судом нових заходів
для реалізації рішення. Ці заходи
повинні забезпечити виконання
конкретно судового рішення і не
поширюватися на відносини, які виникли
після його ухвалення.

У цій категорії справ зміна способу і
порядку виконання рішення можлива
шляхом зміни зобов'язання здійснити
виплати на стягнення цих виплат. Така
зміна можлива лише у разі виконання
боржником зобов'язальної частини
рішення про нарахування соціальних
виплат. При цьому адміністративний суд
повинен виходити з розміру
заборгованості боржника перед
стягувачем, що виникла під час
виконання судового рішення.

Оскільки виконати рішення суду по
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України у Заводському районі м.
Миколаєва (далі Управління ПФУ у
Заводському районі м. Миколаєва) про
стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги «дітям
війни», шляхом зміни зобов'язання
Управління ПФУ у Заводському районі м.
Миколаєва здійснити нарахування та
виплату ОСОБА_1 щомісячної
недоплаченої державної соціальної
допомоги як дитині війни на стягнення
виплати у розмірі 816 грн. 84 коп. у спосіб
і порядок, встановлений судом,
неможливо в зв'язку з відсутністю
грошових коштів на рахунках управління
Пенсійного фонду України, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
необхідність змінити спосіб і порядок
виконання рішення суду у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
Заводському районі м. Миколаєва шляхом
стягнення нарахованої, але не
сплаченої суми, а саме 816 грн. 84 коп. з
управління УПФ України у Заводському
районі м. Миколаєва на користь ОСОБА_1.

Із врахуванням викладеного, висновок
суду першої інстанції про зміну
способу і порядку виконання постанови
Заводського районного суду м.
Миколаєва від 18 жовтня 2011 року шляхом
зміни зобов'язання здійснити виплати
на стягнення цих виплат є правильним.

Оскільки судом першої інстанції повно
встановлено обставини питання та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм процесуального права, суд
апеляційної інстанції на підставі ст.
200 КАС України залишає апеляційну
скаргу без задоволення, а ухвалу
районного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 197, 199, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Миколаєва - залишити без
задоволення, а ухвалу Заводського
районного суду м. Миколаєва від 05
листопада 2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий
В.О. Скрипченко

Суддя
О.С. Золотнікова

Суддя
Ю.В. Осіпова