Справа № 814/2373/13-а
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2013-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

18 грудня 2013 року
справа № 814/2373/13-а

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Марича Є.В. розглянув у порядку
письмового провадження справу за

адміністративним позовомОСОБА_1,
АДРЕСА_1, 54000

до Керівника Управління Пенсійного
фонду України у Центральному районі
м. Миколаєва Кондрата О.Я., АДРЕСА_2
провизнання незаконним та скасування
рішення від 05.09.2011 № 555/1

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду
з позовом до відповідача, керівника
Управління Пенсійного фонду України у
Центральному районі м. Миколаєва
Кондрата О.Я., про визнання незаконним
та скасування рішення у вигляді вимоги
про сплату боргу від 05.09.2011 № 555/1 на суму
1339, 20 грн.

Позов обґрунтовано тим, що вимога № 555/1
від 05.09.2011 про сплату боргу позивачем в
зв'язку з тим, що він зареєстрований, як
приватний підприємець прийнята
відповідачем з порушенням Закону
України "По загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
оскільки позивач працює за трудовим
договором у ТОВ "Миконт", де з його
заробітної плати здійснюються
відрахування до Пенсійного фонду
України.

Відповідач подав письмові заперечення
проти позову, в яких зазначив, що вимога
про сплату боргу № 555/1 від 05.09.2011
прийнята відповідачем у відповідності
до чинного законодавства України та
просив відмовити в задоволенні
адміністративного позову з підстав,
викладених у запереченні (арк. справи
67-68).

Позивач у судове засідання не з'явився,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлений повісткою про виклик.

Представник відповідача подав
клопотання про розгляд справи в
порядку письмового провадження.

За приписами частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України справа розглядається у
письмовому провадженні.

Суд дослідив матеріали і обставини
справи та встановив наступне.

ОСОБА_1 з 27.07.2005 за № 0007568
зареєстрований в якості фізичної
особи-підприємця, що підтверджується
свідоцтвом (арк. справи 12)

Керівником Управління Пенсійного
фонду України у Центральному районі
м. Миколаєва сформовано вимогу про
сплату боргу від 05.09.2011 № 555/1,
відповідно до якої заборгованість зі
сплати страхових внесків, фінансових
санкцій (штрафів) та пені ПП ОСОБА_1
становить 1339, 20 грн станом на 01.09.2011 (арк.
справи 11).

З 15.12.2008 позивач працює на посаді
ревізора у ТОВ "МИКОНТ", що
підтверджується довідкою від 29.03.2013 №
679-05 (арк. справи 10).

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності є
платниками страхових внесків.

Позивач по справі є страхувальником у
розумінні пункту 1 частини першої
статті 4 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності).

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" страхувальник
зобов'язаний нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

Відповідно до ч.6 ст.20 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" страхувальник
повинен сплачувати страхові внески,
нараховані за відповідний базовий
звітний період, не пізніше ніж через 20
календарних днів із дня закінчення
цього періоду.

Згідно реєстраційної справи позивача
фізична особа-підприємець ОСОБА_1 09.03.2011
подав звіт за 2010 рік згідно з яким
платником страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до сплати підлягала сума в
розмірі 2095,2 гри.

Проте сума фактично сплачених
страхових внесків склала 604,8 грн.

Так, станом на час винесення вимоги №
Ф-551/1, сума заборгованості позивача зі
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування склала 1490,4 грн.

В подальшому суми єдиного податку
сплачені позивачем були зараховані в
погашення суми недоїмки по страховим
внескам в розмірі 151,2 грн. У зв'язку з
цим сума боргу складає 1339,2 грн.

Тобто, позивач сам подав звіт, чим сам
визначив суму заборгованості зі сплати
страхових внесків за 2010 рік у розмірі
2095,2 грн, частину боргу сплатив
добровільно тому управління-
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва на
підставі ст. 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" направило позивачеві
вимогу про сплату заборгованості в
розмірі 1339,2 грн.

Крім того, законодавством не
передбачене звільнення від сплати
страхових внесків осіб, які окрім
підприємницької діяльності, є
працівниками на підприємствах,
установах, організаціях, та за яких
сплачуються страхові внески,
відраховані із заробітної плати такого
працівника.

За змістом частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
відповідно до вимог статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Як наслідок, суд приходить висновку,
що позовні вимоги є необґрунтованими,
безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню.

Судові витрати покладаються на
позивача.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 128, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого цим
Кодексом, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної
сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається
до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови
у письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Є. В. Марич