Справа № 815/7396/13-а
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7396/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року
м.Одеса

11 год. 15 хв.

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Балан Я.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження, за наявними матеріалами,
адміністративну справі за позовом
Міністерства інфраструктури України
до державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
Одеської області Шинкаренко Юрія
Володимировича, Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
Одеської області, треті особи на
стороні відповідача, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору -
Державне підприємство «Одеський
морський торговельний порт», Верховна
Рада України про визнання протиправним
та скасування рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції
Шинкаренка Ю.В. № 1938958 від 24.04.2013 року
про відмову Міністерству
інфраструктури України у державній
реєстрації права власності, форма
власності: державна на
виробничо-складські будівлі
Військового молу, що розташовані за
адресою: Одеська область, м. Одеса,
Митна площа, 1/3 за суб'єктом: Держава
Україна в особі Міністерства
інфраструктури України, податковий
номер 73472062, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного
адміністративного суду звернулось
Міністерствj інфраструктури України до
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
Одеської області Шинкаренко Юрія
Володимировича, Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
Одеської області, треті особи на
стороні відповідача, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору -
Державне підприємство «Одеський
морський торговельний порт», Верховна
Рада України про визнання протиправним
та скасування рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції
Шинкаренка Ю.В. № 1938958 від 24.04.2013 року
про відмову Міністерству
інфраструктури України у державній
реєстрації права власності, форма
власності: державна на
виробничо-складські будівлі
Військового молу, що розташовані за
адресою: Одеська область, м. Одеса,
Митна площа, 1/3 за суб'єктом: Держава
Україна в особі Міністерства
інфраструктури України, податковий
номер 73472062. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби одеського
міського управління юстиції
Шинкаренком Юрієм Володимировичем, в
порушення приписів Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» та
Порядку реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 703 від 22.06.2011 року винесено рішення
про відмову Міністерству
інфраструктури України у державній
реєстрації права власності, форма
власності - державна, на
виробничо-складські будівлі
Військового молу, що розташовані за
адресою: м. Одеса, Митна площа, 1/3 за
суб'єктом: Держава Україна в особі
Міністерства інфраструктури України,
податковий номер 73472062, без наявності
законних підстав для такої відмови. У
зв'язку з чим, таке рішення підлягає
скасуванню (аркуші справи 3-5).

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив суд задовольнити позов у
повному обсязі.

Представники відповідачів та третіх
осіб до судового засідання не прибули,
належним чином повідомлені про дату.
Час і місце судового розгляду справи.
Про причини неприбуття суд не
повідомили, заяв про розгляд справи за
їх відсутності або про відкладення
розгляду справи до суду не подали
(аркуші справи 95-98).

Відповідно до вимог частини шостої
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку про доцільність розгляду
справи у письмовому провадженні на
підставі наявних матеріалів справи,
відповідно до положень ст. 128
Кодексу адміністративного судочинства
України. Представник позивача проти
продовження розгляду справи в порядку
письмового провадження не заперечував.

З урахуванням вказаного, справу
розглянуто в порядку письмового
провадження згідно зі ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача,
вивчивши обставини якими
обґрунтовуються вимоги та заперечення,
а також докази, якими вони
підтверджуються, суд вважає, що в
задоволенні адміністративного позову
слід відмовити повністю з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 09.04.2013 року до
Одеського міського управління юстиції
звернулась Гончарова Жанна
Костянтинівна, що діє від імені
Міністерства інфраструктури України
на підставі довіреності № 559/16/14-13 від
07.02.2013 року, із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень за
реєстраційним номером № 772244, для
проведення державної реєстрації права
власності, форма власності - державна,
на виробничо-складські приміщення
будівлі Військового молу, що
розташовані за адресою: м. Одеса,
Митна площа, 1/3 за Державою
України в особі Міністерства
інфраструктури України (аркуші справи
40-42, 69, 70).

Розглянувши вказану заяву та
документи, подані для проведення
державної реєстрації прав, державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Шинкаренком Юрієм Володимировичем,
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції Одеської
області прийнято рішення № 1938958 від
24.04.2013 року «Про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень» (аркуші
справи 7, 68).

Позивач у своє позові посилається на
те, що вказане рішення є
необґрунтованим та відповідно до
діючого законодавства, яке регулює
спірні правовідносини не містить
підстав для відмови, а тому підлягає
скасуванню.

Із зазначеною позицією суд не
погоджується на підставі наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
оскаржуване рішення № 1938958 від
24.04.2013 року, прийнято державним
реєстратором прав на нерухоме майно на
підставі ст. 24 Закону України № 1952-IV від
01.07.2004 року та п.п. 16, 23 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень.

Відмову у проведенні державної
реєстрації права власності, форма
власності - державна, на
виробничо-складські приміщення
будівлі Військового молу, що
розташовані за адресою: м. Одеса, Митна
площа, 1/3 за Державою України в особі
Міністерства інфраструктури України
відповідач мотивував тим, що подані
документи не дають змоги державному
реєстратору встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Так, у своєму рішенні відповідач
посилається на те, що за Свідоцтвом про
право власності серії САА № 440556 від
12.11.2004 року, об'єкт нерухомого майна
належить Державі в особі Верховної
Ради України, на праві державної
власності. Разом з тим, за відомостями
реєстру права власності на нерухоме
майно, вищезазначений об'єкт
нерухомого майна зареєстровано за
Державним підприємством «Одеський
морський торговельний порт»
(закріплено на праві господарського
відання).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 Цивільного
кодексу України, право власності та
інші речові права на нерухомі речі,
обтяження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на
нерухомість є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом.

Порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість та
підстави відмови в ній встановлюються
законом.

Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно в Україні
регламентується Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме мано та їх обтяжень» № 1952-IV
від 01.07.2004 року (надалі - закон України №
1952-IV від 01.07.2004 року) та Порядком
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 703 від 22.06.2011 року.

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації за цим Законом,
та їх обтяжень і спрямований на
забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна
визначає Закон України № 1952-IV від 01.07.2004
року.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Закону
України № 1952-IV від 01.07.2004
року, державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

Відповідно до ст. 4 вказаного Закону,
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно.

До повноважень органу державної
реєстрації прав належить, зокрема:
проведення державної реєстрації прав
та їх обтяжень або відмова у їх
реєстрації; забезпечення ведення
Державного реєстру прав (п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 8
Закону України № 1952-IV від
01.07.2004 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України №
1952-IV від 01.07.2004 року, державна
реєстрація прав та їх обтяжень
проводиться в такому порядку: 1)
прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Приписами ч. 2 вищевказаної статті
Закону України № 1952-IV від 01.07.2004 року
визначено, що орган державної
реєстрації прав, державні реєстратори
зобов'язані надати до відома заявників
інформацію про необхідний перелік
документів для здійснення державної
реєстрації прав.

Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень визначає
процедуру проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень (далі - державна
реєстрація прав), перелік документів,
необхідних для її проведення, права та
обов'язки суб'єктів у сфері державної
реєстрації прав, а також процедуру
взяття на облік безхазяйного
нерухомого майна.

Пунктом 16 Порядку № 703 визначено, що за
результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію та документів,
необхідних для її проведення,
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або рішення про відмову в
такій реєстрації.

Згідно з пунктом 23 Порядку № 703
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень виключно за
наявності підстав для відмови в
державній реєстрації прав, що
визначені у Законі України № 1952-IV від
01.07.2004 року.

Для проведення державної реєстрації
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 27 Порядку № 703 визначено
перелік документів для проведення
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме майно
необхідні для виникнення, переходу або
припинення права власності.

Відповідно до пункту 28 Порядку № 703 для
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно заявник, крім
документів, що зазначені у пункті 27
цього Порядку, подає копії документів,
що зазначені в пункті 9 цього Порядку
(крім документа, що посвідчує посадову
особу органу державної влади або
органу місцевого самоврядування).

У ході дослідження матеріалів справи
судом встановлено, що Державне
підприємство «Одеський морський
торговельний порт» зареєстровано у
встановленому законом порядку 05.12.1991
року.

26.08.2005 року виконавчим комітетом
Одеської міської ради до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців включено
відомості про юридичну особу - ДП
«Одеський морський торговельний порт»,
номер запису про включення до Єдиного
державного реєстру відомостей про
юридичну особи № 1 0 10886 (аркуші
справи 47-51).

Згідно наявного в матеріалах справи
Свідоцтва про право власності серії
САА № 440556 від 12.11.2004 року,
виданого Виконавчим комітетом
Одеської міської ради вбачається, що
об'єкт нерухомого майна, розташований
за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1/3, в
цілому, дійсно належить Державі, в
особі Верховної ради України, на праві
державної власності. Об'єкт належить до
сфери управління Міністерства
транспорту України і закріплено за
Державним підприємством «Одеський
морський торговельний порт» на праві
господарського відання (аркуші справи
56-57).

Обставини щодо того, що спірний об'єкт
нерухомого майна на праві
господарського відання закріплено за
ДП «Одеський морський торговельний
порт» підтверджується також наявними в
матеріалах справи довідками, Витягом
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно, технічним паспортом на
виробничо-складські приміщення за
адресою м. Одеса, площа Митна, 1/3
(аркуші справи 54-55, 58-67).

Проте, із зазначеного також вбачається
і те, що виробничо-складські
приміщення, які розташовані за адресою:
м. Одеса, площа Митна, 1/3 не є у власності
ДП «Одеський морський торговельний
порт», а лише знаходяться у його
господарському віданні.

Відповідно до приписів ст. 136
Господарського кодексу України, право
господарського відання є речовим
правом суб'єкта підприємництва, який
володіє, користується і
розпоряджається майном, закріпленим за
ним власником (уповноваженим ним
органом), з обмеженням правомочності
розпорядження щодо окремих видів майна
за згодою власника у випадках,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами. Власник майна, закріпленого
на праві господарського відання за
суб'єктом підприємництва, здійснює
контроль за використанням та
збереженням належного йому майна
безпосередньо або через уповноважений
ним орган, не втручаючись в
оперативно-господарську діяльність
підприємства.

Позиція позивача щодо того, що
виробничо-складські приміщення за
адресою м. Одеса, площа Митна, 1/3
належать Міністерству транспорту
України, реорганізованому Указом
Президента України № 1085/2010 від 09.12.2010
року «Про оптимізацію системи
центральних органів виконавчої влади»
в Міністерство інфраструктури України
також не відповідає дійсним обставин
справи, оскільки вищевказаними
документами, які посвідчують право
власності на зазначений об'єкт
нерухомого майна, свідчать лише про те,
що даний об'єкт нерухомого майна
входить до сфери управління
Міністерства транспорту України,
реорганізованого в Міністерство
інфраструктури України.

Статтею 19 Закону України № 1952-IV від
01.07.2004 року встановлено підстави для
реєстрації прав та їх обтяжень.
Відповідно до п. 1 цієї статті, державна
реєстрація прав проводиться на
підставі: 1) договорів, укладених у
порядку, встановленому законом; 2)
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Пунктом 27 Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень
(далі - Порядок) встановлено, що
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є, зокрема, свідоцтво
про право власності на нерухоме майно,
видане органом місцевого
самоврядування або місцевою
держадміністрацією до набрання
чинності цим Порядком; рішення
власника майна, уповноваженого ним
органу про передачу об'єкта нерухомого
майна з державної у комунальну
власність чи з комунальної у державну
власність або з приватної у державну чи
комунальну власність.

Згідно з п. 10 Порядку, заявник разом із
заявою про державну реєстрацію подає
органові державної реєстрації прав,
нотаріусові необхідні для такої
реєстрації документи, визначені цим
Порядком, їх копії, документ, що
підтверджує внесення плати за надання
витягу з Державного реєстру прав, та
документ про сплату державного мита.

Матеріалами справи підтверджується, що
до заяви № 772244 від 09.04.2013 року,
позивачем було додано наступні
документи: Свідоцтво про право
власності серії САА від 12.11.2004 року,
видане Виконавчим комітетом Одеської
міської ради; Витяг про реєстрацію прав
власності нерухомого майна номер
витягу № 5517206 від 20.11.2004 року, виданий ВП
«ОМБТІ та РОН»; довідки ДП «Одеський
морський торговельний порт» № 041-20/938
від 08.04.2013 року та № 041-20/939 від 08.04.2013
року та технічний паспорт, виданий КП
«ОМБТІ та РОН» б/н від 20.09.2004 року
(аркуші справи 54-67).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону
України № 1952-IV від 01.07.2004 року у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги становити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Як вбачається з оскаржуваного рішення,
підставою для відмови у державній
реєстрації виробничо-складських
приміщень за адресою: м. Одеса, Митна
площа, 1/3 за Міністерством
інфраструктури України стало саме те,
що надані державному реєстратору прав
на нерухоме майно заявником документи
не посвідчують його право власності на
вказаний об'єкт нерухомого майна,
оскільки відповідно до наявного в
матеріалах справи Свідоцтва про
державну реєстрацію на
виробничо-складські приміщення
власником даного об'єкту є Держава в
особі Верховної Ради України.

Відповідно до частини 7 статті 16 Закону
державна реєстрація прав проводиться
на підставі заяви власника, іншого
право набувача, сторони правочину, за
яким виникло право, уповноваженої ними
особи.

За таких обставин, суд вважає, що
відповідачем було правомірно
відмовлено у державній реєстрації
спірного об'єкту нерухомого майна,
оскільки позивачем не доведено
виникнення у нього права власності на
цей об'єкт.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій або бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, які мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема, з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод, та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

На підставі аналізу наведених норм
законодавства, з урахуванням
встановлених в судовому засіданні
обставин, суд дійшов висновку щодо
необґрунтованості позовних вимог
позивачем, оскільки з наданих до
матеріалів справи доказів вбачається,
що відповідач діяв в межах наданих
нормами діючого законодавства
повноважень, рішення про відмову у
державній реєстрації права власності
на виробничо-складські приміщення за
адресою: м. Одеса, Митна площа, 1/3
було винесено обґрунтовано та з
підстав, передбачених Законом.
Позивачем до заяви про державну
реєстрацію та до суду не було надано
жодного письмового доказу щодо набуття
ним права власності на спірний об'єкт
нерухомого майна. Власником даного
майна, як встановлено судом, є Держава в
особі Верховної Ради України. За таких
обставин, для реєстрації за позивачем
об'єкту нерухомого майна, яке належить
іншій особі, необхідна була бути надана
згода власника майна. Оскільки такої
згоди Міністерством інфраструктури
України до заяви додано не було, до суду
такої згоди власника майна також не
було надано, відтак позовні вимоги є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На підставі зазначеного суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
Міністерства інфраструктури
України є необґрунтованими, обставини
на які посилався позивач не доведено
належними письмовими доказами, у
зв'язку з чим у задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити повністю, з підстав
правомірного прийняття відповідачем
оскаржуваного рішення про відмову у
державній реєстрації права власності.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 69-71, 86, 128, 159-164,
167, 186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову
Міністерства інфраструктури України
до державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
Одеської області Шинкаренко Юрія
Володимировича, Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
Одеської області, треті особи на
стороні відповідача, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору -
Державне підприємство «Одеський
морський торговельний порт», Верховна
Рада України про визнання протиправним
та скасування рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції
Шинкаренка Ю.В. № 1938958 від 24.04.2013 року
про відмову Міністерству
інфраструктури України у державній
реєстрації права власності, форма
власності: державна на
виробничо-складські будівлі
Військового молу, що розташовані за
адресою: Одеська область, м. Одеса,
Митна площа, 1/3 за суб'єктом: Держава
Україна в особі Міністерства
інфраструктури України, податковий
номер 73472062 - відмовити у повному
обсязі.

Судові витрати розподілити відповідно
до приписів ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду може бути оскаржена в
порядку та строки, встановлені ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, встановлені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
Я.В. Балан