Справа № 9101/164895/2012
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2013 р. справа № 2а-6352/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.

суддів: Уханенка С.А.
Дадим Ю.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську

апеляційні скарги управління
Пенсійного фонду України в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області, ОСОБА_1

на постанову Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 12 січня 2012 року

у справі № 2а-6352/11

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України
в м. Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області

про зобов'язання здійснити перерахунок
щомісячної державної соціальної
допомоги "Дітям війни", -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2011 року позивач звернувся до
суду з позовом про визнання дій
незаконними, зобов'язання відповідача
здійснити нарахування та виплату
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» та
частини 1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 28 травня 2011
року по 16 грудня 2011 року і в подальшому.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що позивачу, відповідно до
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», повинна
виплачуватись пенсія, або щомісячне
грошове утримання з підвищенням на 30
відсотків розміру мінімальної пенсії
за віком, але всупереч вказаним нормам
відповідач не нарахував та не виплатив
позивачу вищезазначену надбавку до
пенсії.

Ухвалою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 21 грудня 2011 року частину
позовних вимог, за період з 28 травня 2011
року по 19 червня 2011 року, залишено без
розгляду.

Постановою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 12 січня 2012 року позовні
вимоги задоволено частково. Визнано
незаконними дії відповідача щодо не
нарахування підвищення до пенсії,
зобов'язано здійснити перерахунок та
виплату позивачу підвищення до пенсії
відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
виходячи з розміру встановленого
частиною 1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 19 червня 2011
року по 23 липня 2011 року в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
з урахуванням проведених виплат.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, скасувати
постанову та відмовити в задоволені
позовних вимог.

Позивач в своїй апеляційній скарзі
просив скасувати постанову та
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі посилаючись при цьому на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, суд вважає, що апеляційні
скарги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
відповідно до абзацу 1 частини 1 статті
1 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» має статус дитини війни,
що підтверджується відміткою в
пенсійному посвідченні і має право
відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» на
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

У 2008 році дія статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
відновлена рішенням Конституційного
Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року
та в подальшому не призупинялася, а
застосування відповідачем положень
постанови Кабінету Міністрів України
№ 530 від 28 травня 2008 року щодо
визначення розміру підвищення пенсії є
безпідставним, оскільки розмір
підвищення пенсії визначений Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни», який має вищу юридичну силу, ніж
постанова Кабінету Міністрів України.

При цьому суд погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
розмір мінімальної пенсії за віком
необхідно обраховувати відповідно до
частини 1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування», оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

З наявних у справі матеріалів
вбачається, що сторонами ухвала
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 15 грудня 2011 року
не оскаржувалась.

При цьому, суд апеляційної інстанції
вважає, що судом першої інстанції
обґрунтовано відмовлено у задоволенні
частини позовних вимог, оскільки
позивачем не було подано клопотання
про поновлення строку на звернення до
суду за захистом прав, свобод та
інтересів з наведенням поважних причин
для поновлення такого строку.

Отже, відповідно до статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Також, судом першої інстанції вірно
застосовано норми постанови Кабінету
Міністрів України №745 «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набула
чинності 23 липня 2011 року щодо
підвищення пенсії дітям війни при
вирішенні даної справи.

Так, згідно статті 7 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених цим
Законом, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.

14 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України № 3491-УІ
«Про внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік», який набрав чинності 19 червня 2011
року.

Пунктом 7 частини І зазначеного Закону
Прикінцеві положення Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» доповнено пунктом 4, яким
встановлено, що у 2011 році норми і
положення статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Із аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

На виконання пункту 7 Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» Кабінет Міністрів України прийняв
Постанову від 6 липня 2011 року №745 у
відповідності до пункту 6 якої
установлено, що дітям війни (крім тих,
на яких поширюється дія Законів
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» та
«Про жертви нацистських
переслідувань») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення проводиться у
розмірі 49,8 гривень. Вказана постанова
набрала чинності 23 липня 2011 року.

Отже, позовні вимоги починаючи з 23
липня 2011 року задоволенню не
підлягають, оскільки перерахунок має
бути проведений за період до 23 липня 2011
року.

На час винесення рішення положення
Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» та постанови
Кабінету Міністрів України №745
неконституційними не визнані.

Щодо вимог позивача про перерахунок та
виплату підвищення до пенсії в
подальшому, то суд зазначає наступне:
виходячи зі змісту статей 2, 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, захисту підлягають існуючі
порушені права, свободи та інтереси
особи, а тому, майбутні правовідносини
не можуть бути вирішені заздалегідь, у
зв'язку з чим, вимоги щодо зобов'язання
відповідача здійснювати нарахування
підвищення до пенсії у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
для непрацездатних осіб у подальшому,
тобто вчинити певні дії на майбутнє,
суд залишає без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
повно встановлені обставини справи та
надана правильна юридична оцінка, у
зв'язку з чим підстави для задоволення
апеляційних скарг та скасування
постанови суду відсутні.

Однак, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне виключити з абзацу
четвертого частину речення а саме
"шляхом їх безспірного списання із
рахунку суб'єкта владних повноважень -
управління Пенсійного фонду України в
м. Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області".

Керуючись статтею 197, пунктом 1 частини 1
статті 198, статтями 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ухвалиВ:

Апеляційні скарги управління
Пенсійного фонду України в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області, ОСОБА_1 -
залишити без задоволення.

Виключити з абзацу четвертого
постанови Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 12 січня 2012 року - частину
речення а саме "шляхом їх безспірного
списання із рахунку суб'єкта владних
повноважень - управління Пенсійного
фонду України в м. Павлограді та
Павлоградському районі
Дніпропетровської області".

В іншій частині постанову
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 12 січня
2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим