Справа № 805/17560/13-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2014 р.
Справа № 805/17560/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд в складі: головуючого судді -
Дмитрієва В.С., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Будьонівському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
скасування вимоги про сплату боргу №
Ф-55 від 18.11.2013, -

В С Т А Н О
В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Будьонівському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
скасування вимоги про сплату боргу №
Ф-55 від 18.11.2013.

В обґрунтування позову зазначено, що
ОСОБА_1 є пенсіонером за віком та
здійснює підприємницьку діяльність і
застосовує спрощену систему
оподаткування. Крім того, згідно
довідки МСЕК сер. МСЕ від 16.02.2005 ОСОБА_1
встановлено ІІІ групу інвалідності по
загальному захворюванню безстроково.
Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» № 2464-VI від
08.07.2010 позивач звільнений від сплати
єдиного внеску, оскільки у
відповідності до вимог зазначеної
статті особи, зазначені у пункті 4
частини першої цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

18.11.2013 ОСОБА_1 надав до Державної
податкової інспекції у Будьонівському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області звітність про суми нарахування
єдиного внеску та отримав вимогу про
сплату боргу зі сплати єдиного внеску
№ Ф-55 від 18.11.2013 в розмірі 3582,09 грн.

Вважає спірну вимогу такою, яка
винесена у спосіб, що суперечить
чинному законодавству України, з
огляду на що просить скасувати вимогу
про сплату боргу № Ф-55 від 18.11.2013.

Позивач у судове засідання не з'явився,
про дату, час і місце розгляду справи
повідомлений належним чином. Через
відділ діловодства та документообігу
суду надав заяву, в якій підтримав
позов та просив розглянути справу без
його участі.

Представник відповідача через відділ
діловодства та документообігу суду
надав письмові заперечення, в
обґрунтування яких зазначив, що у
відповідності до пп. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №
2464-VI платниками єдиного внеску є
фізичні особи-підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члені місій цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності. Позивач
перебуває на податковому обліку у
відповідача, зареєстрований як платник
на спрощеній системі оподаткування та
як платник єдиного внеску на
загальнообов'язкове соціальне
страхування.

Умови призначення пенсії за віком
визначені ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», згідно якої, особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення чоловіками 60 років,
жінками - 55 років. Пенсії за віком, що
призначені на підставі ст. 13, ст. 14
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» розглядаються
законодавцем як пільгове пенсійне
забезпечення. Отже, тільки після
досягнення пенсійного віку,
встановленого ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», можливе приймання участі
у системі загальнообов'язкове
державного соціального страхування на
добровільній основі. Тому, вважає, що
спірна вимога, винесена з дотриманням
норм чинного законодавства та просить
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 41, ч. 13 ст. 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України справа розглядається в порядку
письмового провадження та фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши
доводи позову, дослідивши зібрані по
справі докази в їх сукупності,
проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав та мотивів.

Позивач - ОСОБА_1 зареєстрований як
фізична особа-підприємець у
встановленому порядку Виконавчим
комітетом Донецької міської ради 04.08.1995
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1), що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця серії В01 № 481135 (а.с.11).
Позивач перебуває на обліку в
Державній податковій інспекції у
Будьонівському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області як платник на
спрощеній системі оподаткування та
платник єдиного внеску на
загальнообов'язкове соціальне
страхування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, призначено пенсію за
віком, у зв'язку з тим, що він займав
посаду на роботі, що дає право на
призначення пенсії на пільгових
умовах.

Зазначена обставина підтверджується
пенсійним посвідченням ОСОБА_1 Серії
НОМЕР_2, термін дії - довічно (а.с.9).

Згідно з довідки МСЕК серії ДОН-04 № 022070
вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ
групи по загальному захворюванню
безстроково.

Відповідач - Державна податкова
інспекція у Будьоннівському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області є
суб'єктом владних повноважень - органом
виконавчої влади, який в цих
правовідносинах здійснює
повноваження, покладені на нього
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», п. 41.1
ст. 41 Податкового кодексу України,
зокрема, забезпечує реалізацію
державної політики з адміністрування
єдиного внеску.

Відповідно до ст. 19-1 Податкового
кодексу України контролюючі органи
виконують такі функції, зокрема,
контролюють своєчасність подання
платниками податків та платниками
єдиного внеску передбаченої законом
звітності (декларацій, розрахунків та
інших документів, пов'язаних з
обчисленням і сплатою податків, зборів,
платежів), своєчасність, достовірність,
повноту нарахування та сплати
податків, зборів, платежів; здійснюють
погашення податкового боргу, стягнення
своєчасно ненарахованих та/або
несплачених сум єдиного внеску та
інших платежів.

Статтею 307 Податкового кодексу України
передбачено, що податки і збори, не
зазначені у пункті 307.1 цієї статті,
сплачуються платником податку в
порядку і розмірах, установлених цим
Кодексом, а єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - в порядку,
визначеному Законом України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Як встановлено судом, 18.11.2013 Державною
податковою інспекцією у
Будьонівському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області на підставі ст. 25
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» та
картки особового рахунку платника
винесено вимогу про сплату боргу
(недоїмки) № Ф-55 (а.с.8).

Відповідно до зазначеної вимоги
Державна податкова інспекція у
Будьонівському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області зобов'язує позивача
сплатити суму недоїмки зі сплати
єдиного внеску, штрафів та пені на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в розмірі 3582,09
грн.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Обов'язок суду вирішувати спори на
підставі Конституції України
закріплений положеннями принципу
законності викладеного у пункті 1
частини першої статті 9 КАС України.

Нормою ч. 3 ст. 2 КАС України також
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Правовідносини, з приводу яких виник
спір регулюються Законом України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №
2464-VI, Законом України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ,
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №
2464-VI (далі за текстом - Закон № 2464-VI)
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок) - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Частиною 4 ст. 4 Закону № 2464-VI
передбачено, що особи, зазначені у
пункті 4 частини першої цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом.

Статтею 2 зазначеного Закону
встановлено, що за цим Законом
призначаються, зокрема, трудові пенсії
за віком, пенсії по інвалідності.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №
1788-ХІІ право на пенсію за віком мають
чоловіки - після досягнення 60 років і
при стажі роботи не менше 25 років.

Відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи, зокрема, працівники, зайняті
повний робочий день на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, - за списком N 1 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України, і за результатами атестації
робочих місць: чоловіки - після
досягнення 50 років і при стажі роботи
не менше 20 років, з них не менше 10 років
на зазначених роботах; жінки - після
досягнення 45 років і при стажі роботи
не менше 15 років, з них не менше 7 років 6
місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону,
на 1 рік за кожний повний рік такої
роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці -
жінкам.

Відповідно до пункту «б» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи: працівники, зайняті повний
робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах; жінки - після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з шкідливими і
важкими умовами праці, пенсії на
пільгових умовах призначаються із
зменшенням віку, передбаченого статтею
12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6
місяців такої роботи чоловікам і за
кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

З аналізу вищезазначених положень
свідчить, що пенсія, яка призначена на
пільгових умовах є різновидом пенсії
за віком.

Представник відповідача в своїх
запереченнях зазначив, що ОСОБА_1
призначено пенсію за віком на
пільгових умовах, оскільки він
працював на роботі, яка дає право на
призначення такої пенсій.

Таким чином, позивач є пенсіонером за
віком у розумінні наведених норм
законодавства.

Крім того, позивач у позовній заяві
зазначив, що між ним та відповідачем не
було укладено договору про добровільну
участь у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
тому позивач не є платником єдиного
внеску.

Отже, положення частини 4 ст. 4 Закону №
2464-VI передбачає звільнення від сплати
єдиного внеску всіх пенсіонерів за
віком.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV
пенсіонер - особа, яка відповідно до
цього Закону отримує пенсію, довічну
пенсію, або члени її сім'ї, які
отримують пенсію в разі смерті цієї
особи у випадках, передбачених цим
Законом.

Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що участь
застрахованих осіб у системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування припиняється,
зокрема, у разі якщо застрахованій
особі відповідно до цього Закону
призначено пенсію і вона не продовжує
працювати або якщо застрахована особа
відповідно до цього Закону набула
права на довічну пенсію чи одноразову
виплату.

У відповідності до ст. 23 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991
№ 1788-ХІІ пенсії по інвалідності
призначаються в разі настання
інвалідності, що спричинила повну або
часткову втрату здоров'я, внаслідок: а)
трудового каліцтва або професійного
захворювання; б) загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства).

Пенсії по інвалідності призначаються
незалежно від того, коли настала
інвалідність: у період роботи, до
влаштування на роботу чи після
припинення роботи.

Таким чином, позивач є інвалідом та
пенсіонером за віком, а той факт, що
йому призначено пенсію на пільгових
умовах не доводить наявність в нього
обов'язку здійснювати сплату єдиного
внеску до органів доходів і зборів. Суд
зазначає, що на підставі статті 19
Конституції України відповідач як
суб'єкт владних повноважень повинен
діяти лише на підставі законодавства.
Положеннями Закону № 2464-VI не
передбачено обов'язку особи у разі,
якщо йому було призначено пенсію на
пільгових умовах, здійснювати сплату
єдиного внеску. Також такого
застереження не містять й інші приписи
вказаного Закону.

За таких обставин, Державною
податковою інспекцією у
Будьонівському районі м.Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області незаконно винесено
вимогу про сплату боргу (недоїмки) від
18.11.2013 № Ф-55, якою фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 зобов'язано
сплатити суму недоїмки зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
розмірі 3582,09 грн., з огляду на що вимога
про сплату боргу (недоїмки) від 18.11.2013 №
Ф-55 підлягає скасуванню.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позов ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Будьонівському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про скасування вимоги про
сплату боргу № Ф-55 від 18.11.2013 підлягає
задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

З урахуванням частини 3 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір», а також
того, що відповідач звільнений від
сплати судового збору, суд присуджує з
Державного бюджету України до
стягнення на користь позивача понесені
ним витрати зі сплати судового збору,
що підтверджені документально, тобто у
розмірі 172,05 грн.

Керуючись статтями 2, 11, 17-20, 69-72, 94, 162, 163,
185-186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, -

П О С Т А Н О В
И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати вимогу Державної податкової
інспекції у Будьонівському районі
м.Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
сплату боргу (недоїмки) від 18.11.2013 № Ф-55
зі сплати єдиного внеску в розмірі 3582
(три тисячі п'ятсот вісімдесят дві)
гривні 09 копійок.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) витрати
зі сплати судового збору в розмірі 172
(сто сімдесят дві) гривні 05 копійок.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня її проголошення. У
разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Дмитрієв В.С.