Справа № 811/3918/13-а
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2014 року
Справа № 811/3918/13-а

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Брегея Р.І.,

в присутності секретаря судового
засідання Ярової В.В.,

за участі представників позивача
Валявської О.О.

та відповідача Філоненка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративний позов
товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
Протеїн-Продакшн» (далі -
Товариства) до Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів та зборів у
Кіровоградській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство звернулося до суду з заявою
до податкового органу про скасування
податкового повідомлення-рішення від 02
жовтня 2013 року, яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість за травень 2013 року на
156977 грн.

Представник позивача підтримав вимогу
заяви.

Стверджував, що від укладення
договору поставки з
ТОВ «УкрМаслоЗбут» (далі - Товариство 2)
впродовж строку, який перевірявся
податковим органом, настали реальні
правові наслідки, котрі обумовлювались
ним.

На його думку, Товариство
правомірно сформувало в декларації з
податку на додану вартість суму
податкового кредиту за згаданим
правочином.

Представник відповідача
заперечив стосовно задоволення позову,
мотивуючи тим, що правочин, котрий
уклало Товариство з Товариством 2, не
спрямовувався на реальне настання
наслідків, які обумовлювалися ним.

Доказом того, як вважає він, є
акт перевірки діяльності згаданого
контрагента.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, зробив висновок про
задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що
стали підставами звернення.

Так, 11 вересня 2011 року Товариство
(покупець) та
Товариство 2 (продавець) уклали договір
поставки сої (а.с.38-40).

30 грудня 2012 року та 13 лютого 2013 року
сторони уклали додаткові угоди до
згаданого договору (а.с.41-42).

Згідно видаткових накладних від 1, 7, 14-16,
18 травня 2013 року Товариство поставило
позивачу 304,12 т. сої на загальну суму
13627764 грн. (з урахуванням
ПДВ у сумі 227129,44 грн.) (а.с. 45, 48, 50, 52, 55, 57,
59, 62).

В цей же період Товариство
виписало позивачу податкові накладні
(а.с.65-72).

Товариство виконало зобов'язання перед
Товариством 2, сплативши кошти у
безготівковій формі протягом травня 2013
року, що доводиться платіжними
дорученнями (а.с.74-79).

Соя поставлялась на склади ЗАТ
«Протеїн-Продакш» (далі - Товариство 3),
з яким Товариство уклало 01 вересня 2010
року договір про переробку
давальницької сировини (а.с.46-47, 49, 51, 53-54,
56, 58, 60-61, 63).

31 травня 2013 року Товариство та
Товариство 3 підписали акти
приймання-передачі давальницької
сировини у переробку та
приймання-передачі готової продукції,
отриманої з переробки давальницької
сировини (а.с.147-148).

Впродовж з 03 по 19 жовтня 2013 року
відповідачем проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
правомірності нарахування Товариством
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту податку на додану
вартість за травень 2013 року (а.с.11-29).

Під час перевірки ревізори
досліджували первинні документи
бухгалтерського та податкового обліку
платника податків.

За її результатом ревізори склали
акт, у якому зазначили виявлені
порушення.

Так, вони зробили висновок, що правочин,
котрий уклало
Товариство з Товариством 2 є недійсним
(нікчемним), так як не спрямовувався на
настання реальних наслідків, які
обумовлювалися ним.

На їх думку, доказом того є акт
перевірки діяльності згаданого
контрагента.

Керівник відповідача погодився з
висновками ревізорів та прийняв
податкове повідомлення-рішення від 02
жовтня 2013 року, яким Товариству
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість за
травень 2013 року на 156977 грн. (а.с.30).

З 13 по 19 серпня 2013 року відповідачем
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку діяльності
Товариства 2 з питань правильності
нарахування податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість та доходів та витрат,
що враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування з податку на прибуток
підприємств по взаємовідносинам з ТОВ
«УкрОліяПром» за липень 2012 року, ТОВ
«Голден Гейтс Груп» за грудень 2012 року,
січень, лютий, березень 2013 року та ПП
«Сігма К» за травень 2013 року (а.с.204-219).

Під час перевірки ревізори
досліджували первинні документи
бухгалтерського та податкового обліку
платника податків.

Акт перевірки містить висновок, що
договори, укладені Товариством 2
впродовж згаданого періоду, є
недійсними (нікчемними).

За результатом проведення перевірки
діяльності згаданого контрагента
позивача керівник податкового органу
не прийняв жодного рішення негативного
характеру стосовно платника податків.

Юридична оцінка встановлених
судом обставин справи.

Перш за все, акт перевірки це
документ, в якому ревізор фіксує
обставини, котрі встановив, керуючись
виключно власним сприйняттям і
розумінням.

Надалі акт вивчає керівник
податкового органу, який і вирішує
питання про погодження з його
висновками.

У разі погодження з висновками, які
мають негативні наслідки стосовно
платника податків, посадова особа
зобов'язана прийняти відповідне
рішення (у письмовій формі), оскільки це
єдиний спосіб реалізації компетенції
суб'єкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується
з системним аналізом приписів пунктів 2
та 4 статті 56 Податкового кодексу
України.

Зокрема, цією нормою права передбачено,
що податковий орган може прийняти,
окрім податкового
повідомлення-рішення, і інше рішення,
яке платник податків має право
оскаржити до контролюючого органу
вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатом
проведення перевірки діяльності
Товариства 2, податкова інспекція не
прийняла жодного рішення та не
звернулася до суду з позовом про
визнання недійсними договорів, котрі
уклав платник податків, в тому числі і з
позивачем, нехтуючи наданими
повноваженнями, передбаченими
Податковим кодексом України, та
положеннями статті 228 Цивільного
кодексу України.

З огляду на це, суд зробив висновок, що
керівник податкового органу не
погодився з висновками ревізорів про
недійсність правочинів, які уклав
контрагент позивача.

Отже, податковим органом враховані
податкові зобов'язання
Товариства 2 з податку на додану
вартість за договором, котрий
укладений з позивачем.

Проводячи перевірку діяльності
Товариства, податкові ревізори
посилались на акт перевірки діяльності
його контрагента як незаперечний доказ
недійсності його правочину.

Однак, податкові ревізори допустили
помилку, оскільки думка особи (іншого
ревізора) не є доказом щодо
встановлення певних обставин.

Такими доказами можуть бути рішення
суду про недійсність договорів,
рішення податкового органу щодо
застосування негативних наслідків
стосовно контрагента, яке останнім
визнається як законне, вирок суду,
показання свідків, тощо.

Таким чином, суд зробив висновок, що
відповідач не надав доказів стосовно
недійсності правочину, який уклав
позивач з Товариством 2.

Більше того, в судовому засіданні
Товариство надало суду достатню
кількість доказів стосовно виконання
ним та його контрагентом зобов'язань за
договором.

Зокрема, суд вбачає це, проаналізувавши
первинні документи бухгалтерського та
податкового обліку позивача
(видаткові, податкові,
товарно-транспортні накладні, платіжні
доручення).

Оскільки, податковий орган не
намагався перевірити обставини, які
зафіксовані у згаданих письмових
документах, тому суд не вправі ставити
їх під сумнів.

Якщо б суд почав проводити перевірку з
цих питань, то перейняв би на себе
повноваження відповідача, що є
недопустимим.

Окрім того, суд зазначає, що, коли
державні органи мають інформацію про
зловживання в системі оподаткування
конкретним платником податків, вони
повинні застосовувати відповідні
заходи саме до цього суб'єкта, а не
розповсюджувати негативні наслідки на
інших осіб при відсутності зловживань
з їх боку.

Отже, Товариство включило до
податкового кредиту з податку на
додану вартість суми коштів за
договором, укладеним з Товариством 2,
відповідно до приписів статті 198
Податкового кодексу України (датою
виникнення права на податковий кредит
є дата отримання платником податку
товарів, що підтверджено податковою
накладною).

За таких обставин рішення податкового
органу є протиправним.

Як наслідок його належить скасувати, а
позов - задовільнити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів та
зборів України у Кіровоградській
області від 02 жовтня 2013 року, яким
товариству з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
Протеїн-Продакшн» зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість за травень 2013 року на
156977 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
Протеїн - Продакшен» судові витрати в
сумі 313,96 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня отримання її копії.

Повний текст постанови виготовлено 15
січня 2014 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду
Р.І.Брегей