Справа № 448/68/14-а
Суддя: Кічак Ю. В.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдигий унікальний номер 448/68/14-а
Провадження № 2-а/448/6/14
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15.01.2014 року Мостиський районний суд
Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі Власюк М.Б.,

за участю представника позивача
Хом’як Є.Л.,

відповідача ОСОБА_2,

перекладача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Мостиська
справу за адміністративним позовом
Мостиського прикордонного загону
Західного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
до громадянина В’єтнаму ОСОБА_2 про
примусове видворення за межі території
України,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача Довбеус К.В.
звернувся до суду із зазначеним
позовом покликаючись на те, що
відповідач по справі ОСОБА_2 13.01.2014 року
був затриманий прикордонною вартою
Республіки Польща на відстані 2500м. від
лінії державного кордону, в районі 500-501
прикордонного знаку, за незаконний
перетин державного кордону з України в
Республіку Польща, спільно з трьома
іншими громадянами В’єтнаму на
ділянці відділу прикордонної служби
«Шегині» Мостиського прикордонного
загону, що на території Мостиського
району Львівської області та 14.01.2014
року такий був переданий на підставі
угоди між Україною та ЄС про реадмісії
з Республіки Польща.

Стверджує, що в своєму поясненні
громадянин В’єтнаму ОСОБА_2 вказує на
те, що потрапив на територію України
незаконним шляхом. З метою покращення
умов життя та працевлаштування мав
намір потрапити до Республіки Польща.
Для досягнення своєї мети вирішив
незаконно перетнути державний кордон з
України до Республіки Польща.

Зазначає, що своїми діями вищевказаний
громадянин грубо порушив вимоги
ст.9 Закону України «Про державний
кордон України». 14.01.2014 року
начальником відділу по роботі з
іноземцями та адміністративного
провадження штабу Мостиського
прикордонного загону Хом’яком Є.Л.
було прийнято рішення, яке затверджено
начальником Мостиського прикордонного
загону про примусове повернення
громадянина В’єтнаму ОСОБА_2 за межі
території України, однак такий
невзмозі самостійно покинути
територію України, оскільки у такого
відсутні законні підстави та документи
для перебування та переміщення по
території України.

З огляду на наведене, просив суд
примусово видворити громадянина
В’єтнаму ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі
території України.

В судовому засіданні представник
позивача Хом’як Є.Л. підтримав позовні
вимоги, посилався на обставини
зазначені в позовній заяві та зазначив,
що у відповідача відсутні документи на
право перебування на території України
та легального перетину державного
кордону України, його поведінка
дозволяє зробити висновок, що останній
в добровільному порядку не покине
територію Україні не лише з тієї
підстави, що у нього відсутні
документи, що посвідчують особу та
надають право на виїзд, а ще й тому, що у
нього є намір потрапити в країни
Європейського союзу. З наведених вище
підстав просить позов задовольнити та
примусово видворити громадянина
В’єтнаму ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі
території України.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
вищевикладені обставини визнав та
пояснив, що разом із громадянами
В’єтнаму ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ОСОБА_9
незаконно перетнули кордон України з
Республікою Польща для того, щоб
потрапити в країни Європейського
Союзу, а саме в Польщу, з метою
працевлаштування. Згідний на
повернення до себе на батьківщину,
однак самостійно це зробити не може, у
зв'язку з відсутністю документів та
коштів.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши подані сторонами документи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, суд
приходить до висновку, що заявлений
позов підлягає до задоволення з огляду
на наступне.

Статтею 11 КАС України передбачено, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засаді змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Іноземці та особи без громадянства, які
вчинили злочин, адміністративні або
інші правопорушення, несуть
відповідальність на загальних
підставах.

Згідно з ч.4 ст.50 Кодексу
адміністративного судочинства України
іноземці чи особи без громадянства
можуть бути відповідачами за
адміністративним позовом суб'єкта
владних повноважень про примусове
видворення іноземця чи особи без
громадянства.

Судом встановлено, що ОСОБА_2,
відповідач по справі 13.01.2014 року був
затриманий прикордонною вартою
Республіки Польща на відстані 2500м. від
лінії державного кордону, в районі 500-501
прикордонного знаку, за незаконний
перетин державного кордону з України в
Республіку Польща, спільно з
громадянами В’єтнаму ОСОБА_3, ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 на ділянці відділу прикордонної
служби «Шегині» Мостиського
прикордонного загону, що на території
Мостиського району Львівської області
та 14.01.2014 року такий був переданий на
підставі угоди між Україною та ЄС про
реадмісії з Республіки Польща.

На підставі ч.14 ст.20 Закону України «Про
Державну прикордонну службу України»
та ст.263 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, до
відповідача ОСОБА_2 застосовано
адміністративне затримання на термін
до трьох діб.

Згідно постанови Мостиського
районного суду Львівської області від
15.01.2014 року ОСОБА_2 було визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення передбаченого ч.2 ст.204-1
КпАП України та застосовано
адміністративне стягнення у виді
штрафу у розмірі 3400грн.

Як встановлено в судовому засіданні у
відповідача - громадянина В’єтнаму
ОСОБА_2 відсутні документи для перетину
державного кордону в офіційному
порядку та повернення на Батьківщину,
родинні зв'язки на території України
відсутні, до міграційної служби із
заявою про набуття статусу біженця не
звертався.

Представлені позивачем докази та
пояснення ОСОБА_2 свідчать про те, що
реалізуючи свої права та свободи,
останній міг у встановленому порядку
іммігрувати в Україну або іншу
Європейську країну на постійне місце
проживання, не завдавши шкоди
національним інтересам України. Проте,
знаючи про можливість легального
в'їзду до Європейський країн,
відповідач незаконно перетнув
державний кордон, у зв'язку із чим
порушив чинне законодавство України та
завдав шкоди національним інтересам
держави.

Як вбачається із змісту ст.26 Закону
України "Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства, іноземець або
особа без громадянства можуть бути
примусово повернуті в країну
походження або третю країну, якщо їх
дії порушують законодавство про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства або суперечать інтересам
забезпечення національної безпеки
України чи охорони громадського
порядку, або якщо це необхідно для
охорони здоров'я, захисту прав і
законних інтересів громадян України за
рішенням центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органу Служби безпеки
України або органу охорони державного
кордону (стосовно іноземців та осіб без
громадянства, які затримані ними у
межах контрольованих прикордонних
районів під час спроби або після
незаконного перетинання державного
кордону України), з подальшим
повідомленням протягом 24 годин
прокурору про підстави прийняття
такого рішення. У рішенні про примусове
повернення зазначається строк,
протягом якого іноземець або особа без
громадянства повинні виїхати з
України. Зазначений строк не повинен
перевищувати 30 днів з дня прийняття
рішення.

Як відомо із матеріалів справи,
начальником відділу по роботі з
іноземцями та адміністративного
провадження штабу Мостиського
прикордонного загону Хом’яком Є.Л.
було прийнято рішення від 14.01.2014 року,
яке затверджено начальником
Мостиського прикордонного загону про
примусове повернення відповідача -
громадянина В’єтнаму ОСОБА_2 за межі
території України.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України
"Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства" центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органи охорони державного
кордону (стосовно іноземців та осіб без
громадянства, які затримані ними у
межах контрольованих прикордонних
районів під час спроби або після
незаконного перетинання державного
кордону України) або органи Служби
безпеки України можуть лише на
підставі винесеної за їх позовом
постанови адміністративного суду
примусово видворити з України
іноземця та особу без громадянства,
якщо вони не виконали в установлений
строк без поважних причин рішення про
примусове повернення або якщо є
обґрунтовані підстави вважати, що
іноземець або особа без громадянства
ухилятимуться від виконання такого
рішення, крім випадків затримання
іноземця або особи без громадянства за
незаконне перетинання державного
кордону України поза пунктами пропуску
через державний кордон України та їх
передачі прикордонним органам
суміжної держави.

Із пояснень відповідача ОСОБА_2 наданих
ним у судовому засіданні відомо, що
вищевказане рішення останнім не
виконано, оскільки у нього відсутні
документи на підставі яких такий міг у
законному порядку перетнути державний
кордон України та грошові кошти.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
існують підстави для примусового
видворення відповідача - громадянина
В’єтнаму ОСОБА_2 за межі території
України.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Положення ст.9 КАС України передбачає,
що суди при вирішенні справи керуються
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Із змісту статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
відомо, що обставини, які визнаються
сторонами, можуть не доказуватися
перед судом, якщо проти цього не
заперечують сторони і в суду не виникає
сумніву щодо достовірності цих
обставин та добровільності їх
визнання.

Враховуючи наведене, позивачем
доведено суду факт незаконного
перебування відповідача - громадянина
В’єтнаму ОСОБА_2 на території України.
Суд, врахувавши те, що відповідач
порушив вимоги законодавства про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства, намагався виїхати з
території України незаконно, беручи
до уваги відсутність у нього
документів, які б надавали йому право
перебувати на території України,
враховуючи наявність рішення
компетентного органу про примусове
повернення відповідача, визнає
переконливими твердження позивача про
існування обґрунтованих підстав
вважати, що відповідач ухилятиметься
від виконання рішення про повернення
до країни походження.

З урахуванням встановлених обставин у
справі, аналіз наведених норм з точки
зору послідовності їх викладення,
внутрішнього взаємозв'язку та
наслідків застосування дає
обґрунтовані правові підстави для
задоволення даного позову.

Окрім цього, суд вважає за необхідне
зазначити, що особа в будь-якому разі не
підлягає видворенню, якщо підпадає під
захист статті 3 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
або статті 31 Закону України "Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства", відповідно до якої
іноземець або особа без громадянства
не можуть бути примусово повернуті чи
примусово видворені або видані чи
передані до країн: де їх життю або
свободі загрожуватиме небезпека за
ознаками раси, віросповідання,
національності, громадянства
(підданства), належності до певної
соціальної групи або політичних
переконань; де їм загрожує смертна кара
або страта, катування, жорстоке,
нелюдське або таке, що принижує
гідність, поводження чи покарання; де
їх життю або здоров'ю, безпеці або
свободі загрожує небезпека
внаслідок загальнопоширеного
насильства в ситуаціях міжнародного
або внутрішнього збройного конфлікту
чи систематичного порушення прав
людини або природного чи техногенного
лиха, або відсутності медичного
лікування чи догляду, який забезпечує
життя; де їм загрожує видворення або
примусове повернення до країн, де
можуть виникнути зазначені випадки.

Щодо громадянина В’єтнаму ОСОБА_2
обставин, які вказані в статті
3 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод або
статті 31 Закону України "Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства", та унеможливлюють
примусове видворення за межі території
України не встановлено. Також не
встановлено обставин, відповідно до
яких на відповідача поширюється дія
Закону України "Про біженців та осіб,
які потребують додаткового або
тимчасового захисту".

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень, судові
витрати стягненню з відповідача не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 158-163 КАС України,
суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Мостиського
прикордонного загону задовольнити.

Примусово видворити громадянина
В’єтнаму ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя
АДРЕСА_1, за межі території України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Мостиський районний суд протягом
п'ятиденного строку з дня її
проголошення.

Суддя
Ю.В. Кічак