Справа № 826/17275/13-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Санін Б.В.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

16 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання
Арсенійчук М. В.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2,

від третьої особи Тодорян В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Київського квартирно-експлуатаційного
управління Міністерства оборони
України на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 03
грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Деснянської районної в м.
Києві державної адміністрації, за
участю третьої особи Київського
квартирно-експлуатаційного управління
Міністерства оборони України про
визнання протиправним та скасування
рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Деснянської районної в м. Києві
державної адміністрації, в якому
просив визнати протиправним та
скасувати п. 2 розпорядження
Ватутінської районної державної
адміністрації м. Києва «Про включення
до числа службових та виключення із
числа службових житлових приміщень»
№317 від 04.04.1996 р., в частині включення до
числа службових житлових приміщень
квартирно-експлуатаційного відділу
Міністерства оборони України в м. Києві
однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 03
грудня 2013 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, третя особа подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення неправильно
встановив обставини справи та
застосував норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду - без змін,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_4 в період з 28.06.1990 року по 13.09.2010
року проходив військову службу у
Збройних Силах України.

Наказом Командувача Сухопутних військ
Збройних Сил України від 14.07.2010 року №
143 МП позивача було звільнено з
військової служби у запас, а з 13.09.2010
року виключено зі списків особового
складу цієї частини на направлено на
військовий облік до Деснянського РВК м.
Києва.

В період проходження військової служби
на підставі рішення державної
адміністрації Залізничного району м.
Києва від 27.02.1995 року № 260 ОСОБА_4 разом з
сім'єю в складі трьох чоловік було
надано житлове приміщення, що
складалося з однієї кімнати в
ізольованій квартирі площею 15 кв.м.,
розташоване за адресою: військове
містечко АДРЕСА_1, що підтверджується
копією ордеру на жиле приміщення від
09.03.1995 року № 032457 серії Б (а.с.11).

З 26 січня 1996 року позивач разом з
дружиною ОСОБА_5, сином ОСОБА_6 були
зареєстровані в вказаній вище
квартирі та постійно в ній проживали,
що підтверджується довідкою за формою 3
від 03.09.2013 року № 424.

Після звільнення з військової служби з
метою приватизації зазначеної
квартири ОСОБА_4 звернувся до
Київського квартирно-експлуатаційного
управління Міністерства оборони
України (далі по тексту - ККЕУ МОУ) як
балансоутримувача АДРЕСА_1 з приводу
отримання дозволу на приватизацію.

Листом №303/25-3364 від 30.08.2013 р. ККЕУ МОУ
позивачу було повідомлено, що
розпорядженням Ватутінської районної
державної адміністрації м. Києва №317
від 04.04.1996 року квартиру АДРЕСА_1було
включено до службових житлових
приміщень військового містечка №161
ККЕУ МОУ за поданням
балансоутримувача, яким на той час була
в/ч А-0231.

09.10.2103 р. на запит Позивача в листом
№102/Б-1724 було надано копію
оскаржуваного розпорядження №317.

Згідно з п. 2 вказаного розпорядження до
числа службових житлових приміщень
квартирно-експлуатаційного відділу
Міністерства оборони України в м. Києві
включено, зокремаАДРЕСА_1 (1 поверх,
житлова площа 14,1 кв.м., загальна площа
34,6 кв.м.) військового містечка № 161 в/ч
А-0231.

Вважаючи, вказане розпорядження
протиправним, позивач звернувся до
суду з позовом про його скасування.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що спірне рішення прийняте
відповідачем з порушенням вимог п. 4
Положення про порядок надання
службових жилих приміщень і
користування ними в Українській РСР,
затвердженого постановою Ради
Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. N 37.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Щодо дотримання позивачем строку на
звернення до суду, встановленого ч. 2 ст.
99 КАС України, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що такий строк при
зверненні до суду з даним позовом 01.11.2013
року позивачем не пропущено, оскільки
про існування спірного розпорядження
ОСОБА_4 стало відомо у серпня 2013 року з
листа ККЕУ МОУ.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного
розпорядження, квартиру, що була надана
позивачу на підставі ордеру від 09.03.1995
року, згідно з п. 2 розпорядження
Ватутінської районної державної
адміністрації м. Києва №317 від 04.04.1996
року було включено до службових
житлових приміщень військового
містечка.

Стаття 31 Житлового кодексу України
визначає право громадян, які
потребують поліпшення житлових умов,
на одержання жилого приміщення в
будинках державного або громадського
житлового фонду в порядку,
передбаченому законодавством Союзу
РСР.

Відповідно до ст. 58 Житлового кодексу
України на підставі рішення про
надання жилого приміщення в будинку
державного або громадського житлового
фонду виконавчий комітет районної,
міської, районної в місті, селищної,
сільської Ради народних депутатів
видає громадянинові ордер, який є
єдиною підставою для вселення в надане
жиле приміщення.

Ордер може бути видано лише на вільне
жиле приміщення.

Видача ордерів на жилі приміщення у
військових містечках проводиться в
порядку, передбаченому законодавством
Союзу РСР.

Таким чином, квартира, на яку позивачу
разом з сім'єю з трьох чоловік в період
проходження військової служби було
видано ордер від 09.03.1995 року № 032457 серії
Б на підставі рішення державної
адміністрації Залізничного району м.
Києва від 27.02.1995 року № 260 та реєстрації
в ньому сім'ї позивача 26.01.1996 року
перестала бути вільною в розумінні
Житлового кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірне розпорядження про переведення
зазначеної вище квартири в статус
службового житла було прийняте
Ватутінською районною державною
адміністрацією 04.04.1996 року.

Компетенція виконавчих комітетів
районних, міських, районних у містах
Рад народних депутатів у галузі
використання і забезпечення
схоронності житлового фонду визначена
ст. 15 Житлового кодексу України

Згідно з п. 9 цієї статті виконавчі
комітети районних, міських, районних у
містах Рад народних депутатів у межах і
в порядку, встановлених законодавством
Союзу РСР, цим Кодексом та іншими
актами законодавства Української РСР,
на території району, міста, району в
місті приймають рішення про включення
жилих приміщень до числа службових.

Порядок надання службових жилих
приміщень в будинках державного і
громадського житлового фонду і
користування ними затверджено
постановою Ради Міністрів УРСР від 4
лютого 1988 р. N 37 (далі по тексту -
Положення).

Згідно з п. 3 Положення жиле приміщення
включається до числа службових
рішенням виконавчого комітету
районної, міської, районної в місті
Ради народних депутатів за клопотанням
адміністрації підприємства, установи,
організації. В тих випадках, коли
підприємство, установа, організація
розташована на території одного
населеного пункту (району в місті), а
жиле приміщення на території іншого,
рішення про його включення до числа
службових приймається виконавчим
комітетом Ради народних депутатів за
місцем знаходження приміщення.

Пунктом 4 Положення передбачено, що до
числа службових може бути включено
тільки вільне жиле приміщення. Під
службові жилі приміщення виділяються,
як правило, окремі квартири,
розташовані, переважно, на першому
поверсі.

Враховуючи ту обставину, що на час
прийняття оскаржуваного розпорядження
Ватутінської районної державної
адміністрації м. Києва №317 від 04.04.1996
року, згідно з яким квартиру
АДРЕСА_1було включено до службових
житлових приміщень військового
містечка №161 ККЕУ МОУ, вказана квартира
не була вільною, оскільки перебувала в
користуванні позивача та членів його
сім'ї на підставі ордеру на жиле
приміщення від 09.03.1995 року № 032457 серії Б
(а.с.11), вказане розпорядження прийняте
з порушенням вимог п. 4 Положення, а тому
є протиправним та підлягає скасуванню.

Доводи третьої особи щодо відсутності
у позивача права на спірну квартиру у
зв'язку не перебуванням його у черзі на
житло не приймаються судом до уваги,
оскільки предметом даного спору є
правомірність рішення суб'єкта владних
повноважень про віднесення жилого
приміщення до службового житла, а не
право особи на отримання квартири у
власність в порядку приватизації.

Доводи Деснянської районної в м. Києві
державної адміністрації про те, що
вказаний орган не є правонаступником
Ватутінської районної державної
адміністрації м. Києва, а тому не є
належним відповідачем по справі,
колегія суддів вважає помилковими у
зв'язку з тим, що, як встановлено п. 9
Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України № 2 від
6 березня 2008 року при визначенні
процесуального правонаступництва
судам слід виходити з того, хто є
правонаступником у спірних
правовідносинах, та враховувати, що
якщо під час розгляду адміністративної
справи буде встановлено, що орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, рішення, дії чи
бездіяльність яких оскаржуються,
припинили свою діяльність, то в такому
випадку суду необхідно залучити до
участі у справі їх правонаступників. У
випадку ж відсутності
правонаступників суду необхідно
залучити до участі у справі орган, до
компетенції якого належить вирішення
питання про усунення порушень прав,
свобод чи інтересів позивача.

Таким чином, Деснянська районна в м.
Києві державної адміністрації є
належним відповідачем по справі.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції повно та всебічно дослідив
обставини справи та відповідно до норм
матеріального та процесуального права
та прийняв законне і обґрунтоване
рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив рішення
відповідно до норм матеріального та
процесуального права.

За таких обставин, апеляційні скарги
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 196, 198, 200, 205, 206 КАС України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Київського
квартирно-експлуатаційного управління
Міністерства оборони України залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 03 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення (ч. 5 ст.254 КАС України) та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя

А.Б. ПаріновСудді
І.О. Грибан О.А.
Губська

Ухвалу в повному обсязі виготовлено
20.01.2014 року

.

Головуючий суддя
Парінов А.Б.

Судді:
Грибан І.О.

Губська О.А.