Справа № 816/6183/13-а
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 р.Справа № 816/6183/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Старостіна В.В. , Філатова Ю.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м. Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
13.11.2013р. по справі № 816/6183/13-а

за позовом приватного підприємства
"Полтава-Люкс"

до Державної податкової інспекції у
м. Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, приватне підприємство
"Полтава-Люкс", звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
м.Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області про
скасування податкового повідомлення -
рішення № від 04 жовтня 2013 року.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 13.11.2013 р. по
справі № 816/6183/13-а адміністративний
позов задоволено. Визнано протиправним
та скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області від 04 жовтня 2013
року № .

Відповідач, Державна податкова
інспекція у м. Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області, не погодився з постановою суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу. Свою незгоду з постановою суду
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
а саме ст.ст. 54, 123, 198 Податкового
кодексу України. Просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 13.11.2013р. по
справі № 816/6183/13-а та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позовних
вимог відмовити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, переглядаючи
судове рішення у даній справі в межах
доводів апеляційної скарги у
відповідності до ч.1 ст. 195 КАС України,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи встановлено, що
відповідачем проведено камеральну
перевірку уточнюючих розрахунків
податкових зобов'язань у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок з податку на додану вартість за
січень - лютий 2011 року (вх.№ від
30.07.2013 року та вх.№ від 30.07.2013 року
відповідно) ПП "Полтава Люкс", за
результатами якої складено акт від
19.08.2013 року №53/16-01-22-05/36324194 (а.с.10-12).

Під час перевірки були встановлені
порушення позивачем п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України №2755-VI від
02.12.2010 року в редакції, яка діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин, а саме: завищено
податковий кредит на суму 27179,00 грн. та
занижено податок на додану вартість, що
підлягає сплаті до загального фонду
державного бюджету за січень - лютий 2011
року на суму 27179,00 грн.

На підставі вищезазначеного акту
відповідачем 04.10.2013 року було прийнято
податкове повідомлення-рішення №
, яким ПП "Полтава Люкс" збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на суму 27179,00 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 13589,50 грн. (а.с. 8).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з
обґрунтованості позовних вимог,
зазначив, що відповідач невірно
застосував приписи п.198.6 ст. 198
Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
таких підстав.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу, а за змістом пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14
Кодексу, бюджетне відшкодування -
відшкодування від'ємного значення
податку на додану вартість на підставі
підтвердження правомірності сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за результатами
перевірки платника, у тому числі
автоматичне бюджетне відшкодування у
порядку та за критеріями, визначеними у
розділі V цього Кодексу.

Підпунктом 198.6 п. 198 ст. 198 Податкового
кодексу України встановлено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Згідно п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст.
188 Податкового Кодексу України,
об'єктом оподаткування податком на
додану вартість є операції платників
податку, окрім іншого, з постачання
товарів, місце постачання яких
розташоване на митній території
України. Датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: або дата
зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, або дата відвантаження
товарів. База оподаткування операцій з
постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, з урахуванням
загальнодержавних податків та зборів.

В перевіряємому періоді позивач мав
взаємовідносини з ПП "Джерело".

Як свідчать матеріали справи, в січні
та лютому 2011 року ПП "Полтава Люкс"
отримало від ПП "Джерело"
товарно-матеріальні цінності згідно
накладних, у зв'язку з чим ПП "Джерело"
виписало податкові накладні, а саме: №
0401 від 04.01.2011 року на загальну суму 13765,50
грн. (ПДВ - 2294,23 грн.), № 1001 від 10.01.2011 року
на загальну суму 4965,30 грн. (ПДВ - 827,55
грн.), № 2401 від 24.01.2011 року на загальну
суму 49548,00 грн. (ПДВ - 8258,00 грн.), № 13 від
01.02.2011 року на загальну суму 86405,98 грн.
(ПДВ - 14401,00 грн.), № 18 від 03.02.2011 року на
загальну суму 8387,76 грн. (ПДВ - 1397, 96 грн.)
(а.с. 14, 16, 30, 32, 35).

Зазначені суми були сплачені ПП
"Полтава Люкс" на користь ПП "Джерело",
що підтверджується належним чином
посвідченими копіями банківських
виписок (арк.с.48-51) та оригіналами
платіжних доручень (арк.с. 77-81).

Відповідно до п.46.1 ст. 46 Податкового
кодексу України податкова декларація,
розрахунок (далі - податкова
декларація) - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.
Додатки до податкової декларації є її
невід'ємною частиною.

Підпунктом 14.5 пункту 14 розділу ІІІ
Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України № 1492 від
25.11.2011 року, зареєстрованого наказом
Міністерством юстиції України №1492/20228
від 20.12.2011 року в редакції яка діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин передбачено, що
розшифровки податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів (Д5) (додаток 5) є додатками
до декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП
"Полтава Люкс" було подано у 2011 році
декларації з податку на додану
вартість з розшифровками податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів за січень - лютий
2011 року до ДПІ у м. Полтаві. Суми ПДВ, що
були сплачені позивачем у ціні
придбаного товару в 2011 році, були
включені позивачем до складу
податкового кредиту та належним чином
відображені у податковій звітності у
відповідних податкових періодах (у
січні та лютому 2011 року).

Зазначені податкові накладні були
відображені в реєстрі отриманих та
виданих податкових накладних за січень
та лютий 2011 року (а.с. 21, а.с. 40).

У 2013 році позивач самостійно виявив
помилки у деклараціях з податку на
додану вартість та розшифровках
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів за
січень - лютий 2011 року та в реєстрі
отриманих та виданих податкових
накладних за січень та лютий 2011 року, а
саме: позивачем помилково було
зазначено найменування постачальника
ТОВ "Джерело" (ІПН 37) замість ПП
"Джерело" (ІПН 75).

Подання уточнюючого розрахунку
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок передбачено п. 50.1 ст. 50
Податкового кодексу України.

Згідно п.50.1 ст. 50 Податкового кодексу
України у разі якщо у майбутніх
податкових періодах (з урахуванням
строків давності, визначених статтею 102
цього Кодексу) платник податків
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявляє помилки, що містяться у раніше
поданій ним податковій декларації
(крім митної декларації або обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Пунктом 2 розділу 1 Порядку заповнення і
подання податкової звітності з податку
на додану вартість, передбачено, що
подання уточнюючого розрахунку
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок (у разі якщо у майбутніх
податкових періодах з урахуванням
строків давності, визначених статтею 102
глави 9 розділу II Кодексу, платник
податків самостійно виявляє помилки,
що містяться у раніше поданій
податковій декларації (крім митної
декларації або обмежень, визначених
статтею 50 глави 2 розділу II Кодексу)
передбачено пунктом 50.1 статті 50 глави 2
розділу II Кодексу.

Таким чином, позивач у відповідності до
п.50.1 ст. 50 Податкового кодексу України
30.07.2013 року подав до ДПІ у м. Полтаві
уточнюючі розрахунки податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок з
розшифровками податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів за січень - лютий 2011 року,
в яких було виправлено
організаційно-правова форма
постачальника та його індивідуальний
податковий номер.

12.11.2013 року ПП "Полтава Люкс" подало до
ДПІ у м. Полтаві уточнюючий розрахунок
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок з розшифровками податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів за лютий 2011 року
(а.с.99-103).

В акті перевірки від 19.08.2013 року
№53/16-01-22-05/36324194 відповідачем зазначено,
що ПП "Полтава Люкс" згідно уточнюючого
розрахунку у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок з ПДВ за
січень - лютий 2011 року включило до
податкового кредиту суму ПДВ 27179,00 грн.
згідно податкових накладних, виписаних
у січні - лютому 2011 року, тобто на дату
декларування податкового кредиту
пройшло понад 365 днів.

Відповідно до п.198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України у разі якщо платник
податку не включив у відповідному
звітному періоді до податкового
кредиту суму податку на додану
вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Таким чином, з матеріалів справи
встановлено, що декларування та
включення до складу податкового
кредиту відповідних сум на підставі
отриманих податкових накладних було
здійснено ще в січні та лютому 2011 року,
а уточнюючі розрахунки податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок з
розшифровками податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів за січень - лютий 2011 року
не містили жодних змін щодо сум та були
подані у зв'язку з уточненням
організаційно-правової форми та
індивідуального податкового номера
постачальника. Тобто, сума податкових
зобов'язань та податкового кредиту за
січень - лютий 2011 року не змінилася.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що відповідач
невірно застосував до позивача приписи
п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідачем не доведено
правомірності свого рішення.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій, бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, серед іншого, чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення. При розгляді справи
встановлено, що при прийнятті
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення відповідач діяв
необґрунтовано, без врахування всіх
обставин справи та всупереч вимогам
чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що при прийнятті
постанови Полтавського окружного
адміністративного суду від 13.11.2013р. по
справі № 816/6183/13-а суд дійшов вірних
висновків щодо встановлення обставин
справи і правильно застосував норми
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області залишити без
задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 13.11.2013р. по
справі № 816/6183/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Мінаєва О.М.Судді
Старостін В.В. Філатов Ю.М.