Справа № К/9991/10030/12-С
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/10030/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Мироненка О.В.,
Сороки М.О., розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Нижньогірської
районної державної адміністрації
Автономної Республіки Крим на
постанову Нижньогірського районного
суду Автономної Республіки Крим від 16
травня 2011 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 05 грудня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
управління праці та соціального
захисту населення Нижньогірської
районної державної адміністрації
Автономної Республіки Крим, Кримського
республіканського центру
медико-соціальної реабілітації
неповнолітніх про стягнення
компенсації за комунальні послуги, -в с
т а н о в и л а:ОСОБА_4 звернулась до суду
з позовом до управління праці та
соціального захисту населення
Нижньогірської районної державної
адміністрації Автономної Республіки
Крим, Кримського республіканського
центру медико-соціальної реабілітації
неповнолітніх про стягнення
компенсації за комунальні послуги.

Постановою Нижньогірського районного
суду Автономної Республіки Крим

від 16 травня 2011 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з управління праці і
соціального захисту населення
Нижньогірської районної державної
адміністрації на користь ОСОБА_4
заборгованість за тверде паливо за 2007
рік в сумі 600 (шістсот) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 05 грудня 2011 року постанову
Нижньогірського районного суду
Автономної Республіки Крим від 16
травня 2011 року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у
справі рішеннями судів, управління
праці та соціального захисту населення
Нижньогірської районної державної
адміністрації Автономної Республіки
Крим звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій посилається
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просить рішення судів
попередніх інстанцій скасувати та
постановити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

У зв'язку з відсутністю клопотань усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд касаційної скарги проводиться
в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 працює
медсестрою в Кримському
республіканському центрі
медико-соціальної реабілітації
неповнолітніх.

Згідно з довідкою Садовської сільської
ради Нижньогірського району АР Крим
позивач проживає в сільський
місцевості в будинку з пічним
опаленням.

Вважаючи, що відповідач має перед
позивачем заборгованість по оплаті
житлово-комунальних послуг за 2005-2007
роки, позивач звернулась до суду з цим
позовом.

Частково задовольняючи позов, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що позивач має право на комунальні
пільги визначені пунктом «ї» частини 1
статті 77 Основ законодавства України
«Про охорону здоров'я» у межах
встановлених норм, з урахуванням
строку звернення до суду.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з таким висновком судів з
огляду на таке.

Відповідно до пункту «ї» частини 1
статті 77 Основ законодавства України
про охорону здоров'я медичні
працівники мають право на безкоштовне
користування квартирою з опаленням і
освітленням, які проживають в
сільській місцевості, у межах
встановлених норм.

Згідно з пунктом 2 Порядку надання
пільг, компенсацій і гарантій
працівникам бюджетних установ,
військовослужбовцям, особам рядового і
начальницького складу, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№426 від 31 березня 2003 року, пільги
педагогічним, медичним та
фармацевтичним працівникам і
працівникам культури надаються
щомісяця шляхом зменшення плати за
користування житлом з опаленням та
освітленням.

Положеннями пункту «а» частини 1
постанови Кабінету Міністрів України

«Про встановлення норм користування
житлово-комунальними послугами
громадянами, які мають пільги щодо їх
оплати» № 879 від 01 серпня 1996 року
визначено, що медичні працівники, які
проживають в сільській місцевості і
селищах міського типу, відповідно до
законодавства держава забезпечує
безоплатне освітлення житла (квартири)
у розмірі 30 кВт. год на місяць.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
частину 1 статті 77 Основ законодавства
України про охорону здоров'я доповнено:
«Пільги на безоплатне користування
житлом з опаленням та освітленням,
передбачені абзацом першим цього
пункту, надаються працівникам за умови,
якщо розмір наданих пільг у грошовому
еквіваленті разом з середньомісячним
сукупним доходом працівника за
попередні шість місяців не перевищує
величини доходу, який дає право на
податкову соціальну пільгу, у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України».

Разом з тим, рішенням Конституційного
Суду України від 22 травня 2008 року

№10-рп/2008 зміни, внесені Законом України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» до частини
1 статті 77 Основ законодавства України
про охорону здоров'я визнані
неконституційними.

Пунктом 17 Інструкції про порядок
забезпечення безкоштовними квартирами
з опаленням та освітленням
педагогічних, медичних, ветеринарних,
культурно-просвітніх працівників та
кіномеханіків, затвердженої
Держагропромом УРСР, Міністерством
охорони здоров'я УРСР, Міністерством
фінансів УРСР, Міністерством освіти
УРСР, Міністерством культури УРСР

21 вересня 1988 року № 10-07 (далі -
Інструкція) встановлено, що безоплатні
квартири з опаленням і освітленням
надаються робітникам та проживаючим з
ними членам сім'ї виконавчими
комітетами сільських (селищних) Рад
народних депутатів чи адміністрацією
установ та організацій в натурі.

Згідно з пунктом 34 Інструкції паливо
має бути безоплатно завезене до
квартир робітників одночасно з завозом
його до установ, але не пізніше 1
вересня.

Відповідно до пункту 35 Інструкції
кошти, необхідні для сплати за квартири
з опаленням та освітленням,
передбачаються відповідно до
кошторису відповідної установи та
організації відповідно до статті 3
витрат «канцелярські та господарські
витрати».

Положеннями пункту 36 Інструкції
визначено, що у випадку, коли
безоплатна квартира з опаленням та
освітленням робітниками фактично не
була надана, їм виплачується грошова
компенсація виходячи з норм та цін,
діючих в даній місцевості.

Інструкція втратила чинність згідно з
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України,
Міністерства освіти і науки України,
Міністерства охорони здоров'я України,
Міністерства культури та туризму
України №341/651/619/769 від 13 вересня 2006
року.

Згідно з постановою Ради Міністрів АР
Крим від 20 березня 2007 року «Про
затвердження норм забезпечення
твердим, рідким пічним побутовим
паливом та зрідженим газом пільгових
категорій громадян в 2007 році» норма
забезпечення твердим паливом для
пільгових категорій громадян на одне
домоволодіння становила 1 тонну на рік,
вартістю 600 гривень.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 08 вересня 2004 року № 1187 було внесено
зміни до абзацу 2 пункту 2 Порядку
фінансування видатків місцевих
бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм
соціального захисту населення за
рахунок субвенцій з державного
бюджету», затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №256 від 04
березня 2002 року, якими фінансування
соціального захисту населення за
рахунок субвенцій з державного бюджету
покладено на управління праці та
соціального захисту населення.

Разом з тим, позивачу було відмовлено у
надані пільг, оскільки розмір наданих
пільг в грошовому еквіваленті разом з
середньомісячним доходом перевищує
величину доходу, яка дає право на
соціальну податкову пільгу.

З системного аналізу вищезазначеного
законодавства вбачається, що визначені
в законодавстві пільги не мають
грошового еквіваленту, крім
компенсації за тверде паливо.

З огляду на викладене, вірним є
висновок судів, що з відповідача
підлягає стягненню заборгованість за
тверде паливо.

Крім того, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій, які при
постановленні оскаржуваних в
касаційному порядку рішень, керуючись
положеннями чинного процесуального
законодавства, закріплених в статтях 99
та 100 Кодексу адміністративного
судочинства України, надали правильну
оцінку підставам пропуску строку
звернення до суду та дійшли висновку
про доцільність часткового
задоволення позову.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що судами при
розгляді справи допущені порушення
норм матеріального чи процесуального
права.

Постановлені у справі рішення судів є
законними та обґрунтованими, і
підстави для їх зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Нижньогірської районної державної
адміністрації Автономної Республіки
Крим залишити без задоволення.

Постанову Нижньогірського районного
суду Автономної Республіки Крим

від 16 травня 2011 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду

від 05 грудня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до управління праці та
соціального захисту населення
Нижньогірської районної державної
адміністрації Автономної Республіки
Крим, Кримського республіканського
центру медико-соціальної реабілітації
неповнолітніх про стягнення
компенсації за комунальні послуги -
залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: