Справа № 804/14209/13-а
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2014-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіІльков В.В. при
секретаріМофі І.В., за участю:
представника позивача представників
відповідача Новікова М.А., Акусок О.О.,
Пшеничного Ю.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до товариства з обмеженою
відповідальністю "Восток- Руда" про
стягнення заборгованості зі сплати
адміністративно-господарськи санкцій
До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов позов
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до товариства з обмеженою
відповідальністю «Восток-Руда» про
стягнення заборгованості зі сплати
адміністративно-господарськи санкцій
В обґрунтування позовних вимог в
позовній заяві зазначено, що
відповідач не виконав норматив робочих
місць для працевлаштування інвалідів у
2012 році, встановлений ч. 1 ст. 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» від
21.03.1991р. за № 875-XII (зі змінами та
доповненнями) (далі - Закон України за №
875-XII), внаслідок чого до нього були
адміністративно-господарські санкції
гривень. Через несплату відповідачем
адміністративно-господарських
санкцій, у відповідача утворилась
заборгованість у розмірі 1146872,33 грн., що
в свою чергу, завдає шкоди інтересам
держави, не дозволяє в повній мірі
створити інвалідам необхідні умови,
які дають можливість вести повноцінний
Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив позов задовольнити.
Представники відповідача у судовому
засіданні заперечували проти позову та
зазначили, що за видами основної
діяльності підприємства відсутня
можливість створення робочих місць або
пристосування наявних робочих місць
для працевлаштування інвалідів. Однак,
враховуючи необхідність та соціальну
значимість, особисті здібності і
бажання інвалідів, які звертаються на
підприємство з проханням їх
працевлаштування, товариство з
обмеженою відповідальністю
«Восток-Руда» працевлаштовує
інвалідів в умовах, не пов'язаних з
впливом небезпечних і шкідливих
виробничих факторів - на сьогоднішній
день на підприємстві працевлаштовано 12
інвалідів. На сьогоднішній день на
підприємстві 42 вакантних робочих місця
і всі з них пов'язані з впливом
небезпечних виробничих факторів. Під
час перевірки не прийнято до уваги той
факт, що підприємство забезпечує
виконання нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів на роботах
в умовах, не пов'язаних з впливом
небезпечних виробничих факторів.
Відповідач протягом 2012 року направляв
до центру зайнятості звіти про
наявність вакансій на підприємстві,
проте, центром зайнятості інваліди для
працевлаштування не направлялись.
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази суд
доходить висновку, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» підприємства,
установи і організації за рахунок
коштів Фонду соціального захисту
інвалідів або за рішенням місцевої
ради за рахунок власних коштів, у разі
необхідності, створюють спеціальні
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, здійснюючи для цього
адаптацію основного і додаткового
обладнання, технічного оснащення і
пристосування тощо з урахуванням
обмежених можливостей інваліда.
Частинами 1 та 3 ст. 18 Закону України №
875-ХІІ визначено, що забезпечення прав
інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.
Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані:
- виділяти та створювати робочі місця
для працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
- забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
- надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів,
- звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
Згідно з ст. 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, і організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
встановлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі «чотирьох» відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.
Порядок подання підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів та
інформації, необхідної для організації
їх працевлаштування, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 31 січня 2007р. за № 70, визначає
процедуру подання підприємствами,
установами, організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, що використовують
найману працю, в яких за основним
місцем роботи працює вісім і більше
осіб, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів та інформації про наявність
вільних робочих місць (вакантних посад)
для працевлаштування інвалідів -
центру зайнятості. Частина 1 пункту 2
Порядку встановлює, що звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів роботодавці подають
(надсилають рекомендованим листом)
щороку до 1 березня відділенням Фонду, в
яких вони зареєстровані, за формою,
затвердженою Мінпраці за погодженням з
Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону України №
875-ХІІ та п. 3.7. Інструкції щодо
заповнення форми № 10-ПІ (річна) «Звіт
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів», відповідач мав би
розрахувати та у рядку 06 - відобразити
адміністративно-господарських
санкцій, яку повинен сплатити
самостійно в строк до 15 квітня року,
наступного за роком, в якому відбулося
порушення нормативу, встановленого ч. 1
ст. 19 Закону України № 875-ХІІ.
У звіті про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 2012р.
товариством з обмеженою
відповідальністю «Восток-Руда»
вказано, що середньооблікова кількість
штатних працівників підприємства
становить 1085 осіб, середньооблікова
кількість штатних працівників, яким
відповідно до чинного законодавства
встановлена інвалідність - 13 осіб,
кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог ст. 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» - 13 осіб.
Частина 3 пункту 2 Порядку уточнює, що
інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом. Відповідно до
Інструкції щодо заповнення форми
звітності № 3-ПН «Звіт про наявність
вакансій», затвердженої наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 19 грудня 2005р. за №
Поняття робоче місце інваліда,
спеціальне робоче місце інваліда
визначено статтею 1 Закону України «Про
реабілітацію інвалідів в Україні» від
06.10.2005р. за № 2961-IV (набрав чинності з
01.01.2006р.), і розуміється як:
- робоче місце інваліда - місце або
виробнича ділянка постійного або
тимчасового знаходження особи у
процесі трудової діяльності на
підприємствах, в установах і
- спеціальне робоче місце інваліда -
окреме робоче місце або ділянка
виробничої площі, яка потребує
додаткових заходів з організації праці
особи з урахуванням її індивідуальних
функціональних можливостей,
обумовлених інвалідністю, шляхом
пристосування основного і додаткового
устаткування, технічного обладнання
В обґрунтування заперечень проти
позову відповідач зазначив, що
самостійно працевлаштовує інвалідів
на підприємстві. При цьому
відповідачем не надано доказів того, що
чи були оголошення у пресі про пошук
інвалідів для працевлаштування, чи
розроблені заходи щодо створення
робочих місць для інвалідів, чи
визначені види виробництв, цехів та
дільниць, де доцільно використовувати
працю інвалідів, чи розроблені і
затверджені інструкції про робоче
місце інваліда, тощо.
Відповідно до пункту 3.4 наказу
Міністерства праці та соціальної
політики України «Інструкції щодо
заповнення форми № 10-ПІ (річна) «Звіт
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів» від 10.02.2007р. за № 42 дані щодо
середньо облікової кількості штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність (рядок 02), та кількості
інвалідів, які повинні працювати на
робочим місцях (рядок 03),
відображаються у цілих одиницях. При
розрахунку кількість робочих місць
округляється до цілого значення
відповідно до встановлених правил
математики (пункт 3.4. Якщо при обчислені
виникає дробове число, його необхідно
округлити до цілого (якщо після коми
число 5 і більше, то воно округлюється в
Враховуючи те, що за обліковий період
на підприємстві працювало 1085 осіб,
кількість інвалідів, які повинні
працювати на робочих місцях становить
Відповідно до інформаційного листа
Фонду соціального захисту інвалідів
від 27.01.2009р. за № 1/6-30/06 норми щодо
працевлаштування інвалідів будуть
вважатися виконаними, якщо інвалід
пропрацював на підприємстві 6 місяців
При подачі звітів форми № 3-ПН
відповідач не повідомляв службу
зайнятості про наявність вакансій для
працевлаштування інвалідів (колонка №
15 звіту форми № 3-ПН не заповнювалась).
Таким чином, відповідач не здійснив усі
залежні від нього заходи щодо
утворення робочих місць для
працевлаштування інвалідів.
Такої правової позиції дотримується
Верховний Суд України у постанові від
11.06.2013 року по справі за позовом
заступника прокурора Приморського
району м. Одеси в інтересах держави в
особі Одеського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
відкритого акціонерного товариства
«Енергопостачальна компанія
Одесаобленерго» про стягнення
адміністративно-господарських
Відповідно до положень ст. 20 Закону
України № 875-ХІІ підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського
кодексу України (надалі - ГК України)
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.
Згідно з ч. 1 ст. 218 ГК України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення (ч. 2 ст. 218 ГК України).
Як вбачається з вище наведених норм
чинного законодавства відповідач несе
господарсько-правову відповідальність
у вигляді застосування до останнього
адміністративно-господарських
санкцій, саме за вчинення
правопорушення у сфері господарювання,
а невід'ємним елементом останнього є
наявність вини. Вказані вище докази
такі як Звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 2012 рік
за формою 10-ПІ, відсутність доказів
щодо звітування про наявність вакансій
за формою № 3-ПН протягом 2012 року до
органів служби зайнятості із
зазначенням вакантних місць для
працевлаштування інвалідів та
вчинення відповідачем інших
додаткових дій для працевлаштування
інвалідів свідчать про те, що
відповідач вчинив правопорушення у
сфері господарювання, тобто порушив
правила здійснення господарської
діяльності в сфері соціального захисту
прав та законних інтересів інвалідів,
оскільки наявна вина у тому, що на
підприємстві у 2012 році не було повністю
виконано норматив по працевлаштуванню
Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.
Сплату адміністративно-господарських
санкцій і пені підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
проводять відповідно до закону за
рахунок прибутку, який залишається в їх
розпорядженні після сплати всіх
податків і зборів (обов'язкових
Адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону.
Наявність порушення законодавства, на
підставі якого до підприємства
адміністративно-господарські санкції,
встановлено судом на підставі звіту
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2012р., в якому містяться
відомості про кількість працюючих на
підприємстві інвалідів.
При подачі звітів форми № 3-ПН
відповідач не повідомляв службу
зайнятості про наявність вакансій для
працевлаштування інвалідів (колонка №
15 звіту форми № 3-ПН не заповнювалась).
Крім того, відповідачем не надано
доказів того, що чи були оголошення у
пресі про пошук інвалідів для
працевлаштування, чи розроблені заходи
щодо створення робочих місць для
інвалідів, чи визначені види
виробництв, цехів та дільниць, де
доцільно використовувати працю
інвалідів, чи розроблені і затверджені
інструкції про робоче місце інваліда
Отже, відповідач у 2012 році не вжив
достатніх та залежних від нього
заходів для недопущення
господарського правопорушення.
Позивач відповідно до ч. 1 ст. 71 КАСУ
довів ті обставини, на яких ґрунтуються
його вимоги, тому позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
Керуючись статтями 14, 70, 71, 86, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -
Адміністративний позов
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до товариства з обмеженою
відповідальністю "Восток- Руда" про
стягнення заборгованості зі сплати
адміністративно-господарськи санкцій
грн. задовольнити повністю.
Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Восток- Руда" на
користь Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 1104674,70 гривень.
Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Восток- Руда" на
користь Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів пеню за порушення термінів
сплати адміністративно-господарських
Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
13 січня 2014 року

Суддя В.В Ільков