Справа № 826/20184/13-а
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 січня 2014 року 12:05 №
Окружний адміністративний суд міста
головуючого судді Аблова Є.В.;
при секретарі Мальчик І.Ю.,
представника позивача - Чумак А.В.,
представників відповідача - Пелешок
Н.В., Борисенко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Ринок
сільськогосподарської продукції
«Столичний» до Державної фінансової
інспекції в Київській області про
скасування акту в частині,-
Позивач звернувся до суду з позовом до
Державної фінансової інспекції в
Київській області про скасування акту
в частині, обґрунтовуючи свої позовні
вимоги тим, що висновки акту ревізії в
частині тверджень про завдання державі
збитків в сумі 205 824,70грн. є
неправомірними та протиправними,
оскільки зроблені внаслідок неповного
дослідження питання та невірного
трактування норм діючого
законодавства, що призвело до
порушення законних прав та інтересів
В позовній заяві позивач просить суд:
визнати незаконним та скасувати в
частині тверджень про завдання державі
збитків в сумі 205 824,70грн. Акт ревізії
фінансово-господарської діяльності
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Ринок
сільськогосподарської продукції
«Столичний»» №07-21/66 від 02.08.2013р.
В судовому засіданні представник
позивача, позовні вимоги підтримав в
Представники відповідача в судовому
засіданні зауважили на тому, що
доказів, які б спростовували доводи
відповідача, викладені в акті ревізії
позивача, останній суду не надав. Крім
того, відповідачем зауважено на тому,
що акт ревізії не є рішенням суб'єкта
владних повноважень, не спричиняє
будь-яких прав, обов'язків осіб чи
суб'єктів владних повноважень, і лише
фіксує хід проведення перевірки та
зміст її результатів, а отже не
породжує правовідносини, які можуть
бути предметом спору в
адміністративному судочинстві.
Посилаючись на практику застосування
законодавства України Судової палати в
адміністративних справах Верховного
суду України при вирішенні подібних
спорів вважає доцільним закрити
провадження у справі.
Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
представника позивача, представника
відповідача, суд дійшов наступних
Судом встановлено, що відповідачем
відповідно до п.2.32 Плану
контрольно-ревізійної роботи
Державної фінансової інспекції
України на ІІ квартал 2013 року, на
підставі направлень на проведення
ревізії від 01.06.2013р. №587 та №586, від
06.06.2013р. №660, проведено ревізію окремих
питань фінансово-господарської
діяльності товариства з обмеженою
відповідальністю «Ринок
сільськогосподарської продукції
«Столичний» за період з 01.01.2010р. по
31.05.2013р. за результатами якої складено
акт від 02.08.2013р. №07-21/66.
У пунктах 2. «Достовірність поданих
розрахунків потреби в бюджетних
коштах» та 3.«Законність здійснення та
достовірність відображення витрат
(проведення інвентаризації та
контрольних обмірів)» Акту перевірки
встановлено, що: витрати понесені
Товариством в період з 01.01.2010 по 31.05.2013
року і пов'язані зі створенням і
розбудовою оптового ринку
сільськогосподарської продукції в
межах Київської області є законними та
належним чином відображеними в
бухгалтерському обліку Товариства.
Контрольними обмірами та результатами
проведеної інвентаризації встановлено
фактичну наявність закупленого
обладнання та устаткування і
підтверджено об'єми виконаних
будівельно-монтажних робіт. Незважаючи
на законність понесених витрат та
достовірність їх відображення в
бухгалтерському обліку, за формальним
принципом, без розгляду юридичних
аспектів застосування чинного в
Україні законодавства, визначено зайво
отриманими з державного бюджету
України як зв'язку зі створенням і
розбудовою оптового ринку
сільськогосподарської продукції
коштів в сумі 205 824,70 гривень.
Не погоджуючись з висновками Державної
фінансової інспекції в Київській
області товариством було подано
заперечення на Акт ревізії, вих. № 167
від 06.08.2013 року.
Державною фінансовою інспекцією у
Київській області заперечення
Товариства були прийняті до розгляду
про що свідчить лист ДФІ вих. № 10-07-14/7011
від 13.08.2013 року.
Відповідачем надано висновок на
заперечення до Акта ревізії від 27.08.2013
року відповідно до якого товариству
було відмовлено в задоволені його
02.09.2013 року ДФІ у Київській області
прийнято Вимогу про усунення виявлених
порушень вих. № 10-07-14-14/7637, згідно якої,
позивача зобов'язано, повернути до
державного бюджету кошти в сумі 205 824,70
гривень та притягнено осіб винних у
вчинені допущених правопорушень до
дисциплінарної відповідальності.
Правові та організаційні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні визначає Закон
України «Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» від 26 січня 1993 року №2939-XII (з
урахуванням відповідних змін; далі -
Закон України №2939-ХІІ).
Відповідно до статті 2 Закону України
№2939-ХІІ головними завданнями органу
державного фінансового контролю є:
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.
Згідно з частиною 1 статті 4 Закону
України №2939-ХІІ інспектування
здійснюється органом державного
фінансового контролю у формі ревізії
та полягає у документальній і
фактичній перевірці певного комплексу
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.
Статтею 8 Закону України №2939-ХІІ
встановлено, що одними з основних
функцій органу державного фінансового
контролю є здійснення державного
фінансового контролю та контролю за:
виконанням функцій з управління
об'єктами державної власності;
цільовим використанням коштів
державного і місцевих бюджетів;
цільовим використанням і своєчасним
поверненням кредитів (позик), одержаних
під державні (місцеві) гарантії;
складанням бюджетної звітності,
паспортів бюджетних програм та звітів
про їх виконання (у разі застосування
програмно-цільового методу у
бюджетному процесі), кошторисів та
інших документів, що застосовуються в
процесі виконання бюджету; станом
внутрішнього контролю та внутрішнього
аудиту у розпорядників бюджетних
коштів; усуненням виявлених недоліків
і порушень; а також, вживання в
установленому порядку заходів до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства та притягнення
до відповідальності винних осіб.
Відповідно до пунктів 7 та 10 статті 10
Закону України №2939-ХІІ органу
державного фінансового контролю
надається право: пред'являти
керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства; та звертатися до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог щодо усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства з
питань збереження і використання
Судом встановлено, що предметом даного
спору є акт ревізії.
Так, загальне визначення акту
перевірки наведено у пункті 3 Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України від 22 грудня 2010 року №984
(зареєстровано у Міністерстві юстиції
Порядок №984), згідно з яким акт - це
службовий документ, який підтверджує
факт проведення документальної
перевірки фінансово-господарської
діяльності платника податків і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства.
У цьому випадку акт перевірки, в якому
відображено узагальнений опис
виявлених перевіркою порушень
законодавства, що в свою чергу,
відповідає встановленим правилам
складання акта перевірки, не є правовим
документом, який встановлює
відповідальність суб'єкта
господарювання та, відповідно, не є
актом індивідуальної дії у розумінні
частини 1 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
Крім того, за визначеннями, наведеними
у пункті 3 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 20
квітня 2006 року №550 (далі - Порядок №550),
акт ревізії - документ, який
складається посадовими особами
контролюючого органу, що проводили
ревізію, фіксує факт її проведення та
результати. Заперечення, зауваження до
акта ревізії (за їх наявності) та
висновки на них є невід'ємною частиною
Обов'язковою ознакою дій суб'єкта
владних повноважень, які можуть бути
оскаржені до суду є те, що вони
безпосередньо породжують певні
правові наслідки для суб'єктів
відповідних правовідносин і мають
обов'язковий характер. Висновки
викладені у акті не породжують
обов'язкових юридичних наслідків.
Водночас судження контролюючого
органу про допущені порушення
суб'єктом господарювання є висновками
тільки контролюючого органу,
зазначення яких в акті перевірки не
суперечить чинному законодавству. Такі
твердження акта можуть бути
підтверджені або спростовані судом у
разі спору про законність рішень, дій, в
основу яких покладені згадувані
За таких обставин є наявним висновок
про те, що акт перевірки не є рішенням
суб'єкта владних повноважень у
розумінні статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, не зумовлює виникнення
будь-яких прав і обов'язків для осіб,
робота (діяльність) яких перевірялися,
тому його висновки не можуть бути
предметом спору. Відсутність спірних
відносин, в свою чергу, виключає
можливість звернення до суду, оскільки
відсутнє право, що підлягає судовому
Акт перевірки є носієм доказової
інформації про виявлені контролюючим
органом порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства
суб'єктами господарювання, документом,
на підставі якого приймається
відповідне рішення контролюючого
органу, а тому оцінка акта, в тому числі
- й оцінка дій службових осіб
контролюючого органу щодо його
складання, викладення у ньому
висновків перевірки, може бути надана
судом при вирішенні спору щодо
оскарження рішення, прийнятого на
підставі такого акта.
Наведені висновки суду узгоджуються з
висновками Верховного Суду України,
викладеними у постанові від 10 вересня
2010 року у справі №21-237а13.
Таким чином, враховуючи вище викладене,
суд вважає, що висновки, викладені в
акті ревізії не породжують та не
змінюють права та обов'язки позивача, а
тому вимоги про визнання таких
висновків неправомірними не
підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства.
Частина 2 статті 19 Конституції України
визначає, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
У відповідності до положень ст. 71 КАС
позивач має довести суду ті обставини,
на яких ґрунтуються його вимоги,
обставини дійсного порушення прав,
свобод чи інтересів.
Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, доведено суду
правомірність вчинених дій та надано
докази в обґрунтування їх
Частиною 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновків про
безпідставність позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
У задоволені позовних вимог товариства
з обмеженою відповідальністю «Ринок
сільськогосподарської продукції
«Столичний»» - відмовити в повному
Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі в
Окружний адміністративний суд міста
Києва апеляційної скарги на постанову
протягом десяти днів з дня її
проголошення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає до Київського апеляційного
адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст. 186 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та
підписаний суддею 15.01.2014р.

Суддя
Є.В. Аблов