Справа № 201/15996/13-а
Суддя: Галічий В. М.
Дата ухвалення: 2013-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/201/419/2013
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2013 року
Жовтневий
районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого - судді Галічого В.М.

При секретарі - Баштаненко І.О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до інспектора ДПС
Новомосковського ВДПС ДАІ у
Дніпропетровській області Зінченко
Вадима Геннадійовича про скасування
постанови по справі про
адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У грудня 2013 року позивач
звернувся до суду з вищезазначеним
позовом. В обґрунтування заявлених
вимог посилався на те, що постановою
відповідача від 01 грудня 2013 року він
був притягнутий до відповідальності за
ч. 1 ст. 122 КУпАП за перевищення
встановленої швидкості у населеному
пункті більш ніж на 38 км/год., рухаючись
зі швидкістю 108 км/год., що мало місце 01
грудня 2013 року о 14 годині 35 хвилин на
ділянці автодороги М-04, 232 км. Позивач з
даною постановою не згоден, оскільки
вважає, що оскаржувана постанова є
незаконною, не відображає дійсних
обставин справи, складена за
відсутності належних доказів та з
грубим порушенням законодавства, тому
просить її скасувати. Крім того, у
зв'язку з пропуском строку на
оскарження рішення посадової особи
ДАІ, позивач просив суд поновити строк
на подання позову, посилаючись на
відсутність у нього можливості надати
позов до суду у встановлений законом
десятиденний строк.

Позивач у судовому засіданні позов
підтримав у повному обсязі, на його
задоволенні наполягав.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся, про причини
неявки суд не повідомив.

Заслухавши думку позивача, а також
дослідивши матеріали даної
адміністративної справи, суд приходить
до наступного.

Судом встановлено, що 01 грудня 2013 року
відповідачем у відношенні позивача
було винесено постанову серії АА2 № 914731
по справі про адміністративне
правопорушення, де відповідач
зазначив, що 01 грудня 2013 року о 14 годині
35 хвилині на ділянці автодороги М-04, 232
км, позивач, керуючи автомобілем
«Хюндай», д/н НОМЕР_1, перевищив
встановлену швидкість більш ніж на 38
км/год., рухаючись зі швидкістю 108
км/год., не виконавши вимог дорожнього
знаку 3.29 «обмеження швидкості 70
км/год». Згідно даної постанови на
позивача накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу у сумі 255
грн., що підтверджується зазначеною
вище постановою, наявною в матеріалах
справи.

У своїх поясненнях позивач з даною
постановою не згоден, оскільки вважає,
що оскаржувана постанова є незаконною,
не відображає дійсних обставин справи,
складена за відсутності належних
доказів та з грубим порушенням
законодавства.

Правовідносини, які виникли між
сторонами урегульовані нормами Правил
дорожнього руху, Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП визначено, що
постанову іншого органу (посадової
особи) про накладення
адміністративного стягнення може бути
оскаржено - у вищестоящий орган
(вищестоящій посадовій особі) або в
районний, в районний у місті, міський чи
міськрайонний суд, у порядку
визначеному Кодексом
адміністративного судочинства
України, з особливостями,
встановленими законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених Законом.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Частиною 6 ст. 71 КАС України
передбачено, якщо особа, яка бере
участь у справі, без поважних причин не
надасть докази на пропозицію суду для
підтвердження обставин, на які вона
посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі
про адміністративне правопорушення, є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних засобів, що
мають функції фото- і кінозйомки,
відеозапису чи засобів фото- і
кінозйомки, відеозапису, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами.

Пунктом 24 постанови № 14 Пленуму
Верховного Суду України від 23 грудня 2005
року «Про практику застосування судами
України законодавства у справах про
деякі злочини проти безпеки дорожнього
руху та експлуатації транспорту, а
також про адміністративні
правопорушення на транспорті»
встановлено, що зміст постанови має
відповідати вимогам, передбаченим
статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема,
потрібно навести докази, на яких
ґрунтується висновок про вчинення
особою адміністративного
правопорушення, та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався правопорушник, чи
висловлених останнім доводів.

Вирішуючи питання про поновлення
позивачу строку звернення до суду з
даним позовом, суд враховує
об'єктивність причин пропуску
встановленого законом строку, вказаних
ОСОБА_1 у позовній заяві, а також
фактичну відсутність можливості у
останнього звернутися до суду у
десятиденний строк з дня винесення
оскаржуваної постанови.

В той же час, суд керується
недопустимістю обмеження доступу
громадян до правосуддя, а також
необхідністю поновлення порушених
законних прав та свобод позивача.

З урахуванням вищезазначеного,
оцінюючи усі докази, які були
досліджені у судовому засіданні у їх
сукупності та враховуючи відсутність у
постанові та протоколі належних
доказів наявності у діях позивача
складу адміністративного
правопорушення, що тягне за собою
неправомірність дії вчиненої
посадовою особою при розгляді справи
про адміністративне правопорушення,
суд вважає, що спірну постанову по
справі про адміністративне
правопорушення про накладення
адміністративного стягнення на
позивача за ч. 1 ст. 122 КУпАП, слід
скасувати, закривши провадження у
справі про адміністративне
правопорушення.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 122, 258, 288, 289 КУпАП, ст.ст.
70-71, 158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову АА2 № 914731 від 01 грудня 2013 року
про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасувати, справу про
адміністративне правопорушення -
закрити.

Постанова суду оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.М. Галічий