Справа № 260/10178/13-а
Суддя: Кротінов В. О.
Дата ухвалення: 2013-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження по справі № 2-а/260/189/2013
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2013 року Ленінський
районний суд м. Донецька у складі:

головуючого судді: Кротінова В.О.

при секретарі: Шелістової Ю.К.

за участю позивача: ОСОБА_1

представника відповідача:
Малиш О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Донецька
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Виконкому Ленінської
районної у м. Донецьку ради про
скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до Виконкому
Ленінської районної у м. Донецьку
ради про скасування постанови про
накладення адміністративного
стягнення, посилаючись на те, що 01
жовтня 2013 року він отримав лист із
замовленням від виконавчої служби та
дізнався, що в червні місяці на
нього накладений штраф
адміністративною комісією. 02 жовтня
2013 року написав заяву на ім'я голови
Виконкому Ленінської районної у м.
Донецьку ради про скасування штрафу.
16 жовтня 2013 року він отримав
відповідь.

Окрім того, вказав, що дільничний
попереджував його,що протокол про
адміністративне правопорушення буде
розглядатись адміністративною
комісією і його явка на засідання
адміністративної комісії обов'язкова.
Однак він не був присутній на
засіданні адміністративної комісії,
протокол був розглянутий у його
відсутність, у зв'язку з чим вважає
рішення адміністративної комісії
незаконним. Також вважає, що діями
відповідача йому також заподіяна
моральна шкода, яка складається з
того, що він тратив свій час на
консультацію з адвокатом, затрачував
свої грошові кошти на оплату судового
збору. Моральну шкоду він оцінює у 950
гривень.

Просив суд скасувати
накладений на нього штраф та
відповідно доручення виконавчій
служби про примусове стягнення
даного штрафу, та стягнути з
відповідача на його користь у
рахунок відшкодування моральної
шкоди - 950 гривень.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги
надавши пояснення аналогічні тим, що
викладені у адміністративному позові,
просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав
та вважає вимоги позивача не
обґрунтованими. Просив суд у
задоволенні адміністративного
позову відмовити у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення
сторін, дослідивши матеріали
адміністративної справи, а також
матеріали даної справи, оцінивши
докази по справі в їх сукупності,
прийшов до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що
постановою адміністративної комісії
при Виконавчому комітеті Ленінської
районної у м.Донецьку ради від 20.06.2013р.
№06/06 на ОСОБА_1 накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу на користь держави в розмірі 340,00
грн. .

У свою чергу, ОСОБА_1 не погодився з
даними протоколом і постановою,
відповідно до п.1 ч.1 ст. 288 КУпАП
України, звернувся до Виконавчого
комітету Ленінської районної у
м.Донецьку ради із заявою про
скасування і закриття провадження по
справі з причини необґрунтованого
накладення стягнення і його
відсутності 20 червня 2013 року при
складанні постанови
адміністративною комісією при
Виконкомі Ленінської районної у м.
Донецьку ради.

За вказаною заявою ОСОБА_1 головою
Виконкому Ленінської районної у м.
Донецьку ради, позивачу ОСОБА_1
повідомлено, що з адміністративним
протоколом він, позивач,
ознайомлений та на засіданні
адміністративної комісії при
Виконкомі Ленінської районної у м.
Донецьку ради винесена постанова
про накладення адміністративного
стягнення у межах санкції
встановленої ст. 152 КУоАП у вигляді
штрафу - 340 гривень. Також позивачу
запропоновано оскаржити дану
відповідь у судовому порядку.

Не погодившись з такою відповіддю
голови Виконкому Ленінської районної
у м. Донецьку ради, ОСОБА_1 22 жовтня 2013
року звернувся з адміністративним
позовом до суду.

Відповідно до ч.4 ст. 99 КАС якщо
законом передбачена можливість
досудового порядку вирішення спору і
позивач скористався цим порядком, то
для звернення до адміністративного
суду встановлюється місячний строк,
який обчислюється з дня, коли позивач
дізнався про рішення суб'єкта владних
повноважень за результатами розгляду
його скарги на рішення, дії або
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень.

У судовому засіданні
встановлено, що позивач ОСОБА_1
дізнався про наявність постанови, яка
складена адміністративною комісією
при Виконкомі Ленінської районної у
м. Донецьку ради, 01 жовтня 2013 року.

З огляду на вищевказане, суд вважає, що
строк звернення до суду з
адміністративним позовом ОСОБА_1 не
порушений, оскільки відповідь голови
Виконкому Ленінської районної у м.
Донецьку ради за №07.1626-2 надана йому
09.10.2013р., а адміністративний позов
подано 22.10.2013р., тобто в межах одного
місяця, а тому строк не підлягає
поновленню.

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 не був присутнім при складанні
постанови адміністративною комісією
при Виконкомі Ленінської районної у
м. Донецьку ради 20 червня 2013 року. А
протокол про адміністративне
правопорушення за ст. 152 КУоАП 30
травня 2013 року був складений у
присутності позивача, однак даний
протокол про адміністративне
правопорушення не відповідає
чинному законодавству.

Так, відповідно до ст. 256 КУпАП у
протоколі про адміністративне
правопорушення зазначаються: дата і
місце його складення, посада, прізвище,
ім'я, по батькові особи, яка склала
протокол; відомості про особу, яка
притягається до адміністративної
відповідальності (у разі її виявлення);
місце, час вчинення і суть
адміністративного правопорушення;
нормативний акт, який передбачає
відповідальність за дане
правопорушення; прізвища, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є;
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
інші відомості, необхідні для
вирішення справи.

Крім того, у судовому засіданні також
знайшли своє підтвердження доводи
заявника з приводу того, що він не був
належним чином повідомлений про день і
місце розгляду справи про
адміністративне правопорушення за
результатами розгляду якого винесена
оскаржувана ним постанова
адміністративної комісії при
Виконавчому комітеті Ленінської
районної у м.Донецьку ради від 20.06.2013
року про притягнення до
адміністративної відповідальності за
ст. 152 КУпАП та накладене на нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 71 КАС
України, обов'язок доказування в
адміністративних справах про
протиправність рішень суб'єкта владних
повноважень, щодо доказування
правомірності свого рішення,
покладається на відповідача.

Так, відповідачем не надано до суду
жодного доказу в підтвердження
правомірності винесеної ним постанови
про притягнення позивача до
адміністративної відповідальності за
ст. 152 КУпАП і накладення
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу. Також відповідачем не надано
суду жодного доказу того, що позивач
своїми діями або бездіяльністю порушив
ст. 152 КУпАП.

Також суд вважає, що позовні
вимоги позивача щодо відшкодування
йому заподіяної моральної шкоди,
задоволенню не підлягають, оскільки
чинним законодавством України не
передбачено порядок відшкодування
моральної шкоди у даних
правовідносинах.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку про
неправомірність дій адміністративної
комісії при Виконавчому комітеті
Ленінської районної у м. Донецьку ради
при винесенні постанови №06/06 від
20.06.2013р. про накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення за ст. 152
КУпАП у вигляді штрафу на користь
держави в розмірі 340 грн., а також про
необхідність скасувати вказану
постанову із закриттям провадження по
справі.

На підставі ст. ст. 152, 256, 288 КУпАП та
керуючись ст. ст. 17, 19, 71, 59-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1
до Виконкому Ленінської районної у м.
Донецьку ради про скасування
постанови про накладення
адміністративного стягнення -
задовольнити частково.

Скасувати постанову
адміністративної комісії при
Виконавчому комітеті Ленінської
районної у м.Донецьку ради № 06/06 від
20.06.2013 р. про накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення за ст. 152
КУпАП у вигляді штрафу на користь
держави в розмірі 340 грн.

У задоволенні решти позовних
вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова остаточна та
оскарженню не підлягає.

Суддя: