Справа № 826/16377/13-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1- й інстанції
Суддя - доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2013 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Твердохліб В.А., Костюк Л.О.

при секретарі
- Золотоверх І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на ухвалу Окружного
адміністративного суду міста Києва від
18 жовтня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Пенсійного фонду України про визнання
дій протиправними, зобов'язання
вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

16 жовтня 2013 року позивач звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до Пенсійного
фонду України, в якому просив:

- визнати дії відповідача такими, що не
відповідають ст. ст. 1. 2, 3, 5, 10, 17 Закону
України «Про державну службу»;

- визнати, що відповідач свідомо,
цілеспрямовано на протязі років
позбавляв прав та свобод, честі і
гідності, та прав на пенсійне
забезпечення гарантоване державою;

- визнати, що не виконання рішень судів,
Законів не порушених, порушення
Конституційних прав - це злочин;

- згідно ст. 24 Закону України «Про
звернення громадян», ст. 70 ЗУ № 796-ХІІ,
ст. 23 ЗУ «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соц. захисту», ст. ст. 255 КАС
України, ст. 124 Конституції України, ст.
ст. 364, 365, 367, 382 КК України притягнути до
відповідальності голову Пенсійного
фонду України, директора пенсійного
забезпечення ОСОБА_3: порушення ст. 19, 36,
60, 68 Конституції при здійсненні
повноважень, якими не керувався
відповідач;

- стягнути з відповідача на мою користь
200 мін. пенсій;

- зобов'язати відповідача призначити
довічно пенсію згідно вимог ст. 50, 54, 67, 71
ЗУ № 796-ХІІ та ст. 13 Закону «Про статус
ветеранів Війни, гарантії їх соц.
захисту»;

- зобов'язати ПФ України призначити
мені державну пенсію згідно ст. 54
Закону із фактичних відшкодувань, що не
можуть перевищувати 3000 крб. СРСР, але не
менше ніж - 10 мін. пенсій за віком -
довічно;

- зобов'язати відповідача здійснити
призначення, перерахунок та виплату
пенсії згідно вимог Закону та за
рішеннями суду починаючи з 09.07.2007».

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 18 жовтня 2013 року
позовну заяву повернуто позивачеві.

Позивач, не погоджуючись із зазначеною
ухвалою, подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить суд
скасувати ухвалу та прийняти нову, якою
направити справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Згідно до частини четвертої ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а ухвала
суду скасуванню з направленням справи
до суду першої інстанції для
продовження розгляду, виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 6
Кодексу адміністративного судочинства
України від 06 липня 2005 року №2747-ІV (КАС
України), кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Визначення поняття «справа
адміністративної юрисдикції» наведено
у статті 3 КАС України, під якою
розуміється переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної
юрисдикції може бути переданий на
вирішення адміністративного суду спір,
який виник між двома (кількома)
конкретними суб'єктами суспільства
стосовно їхніх прав та обов'язків у
конкретних правових відносинах, у яких
хоча б один суб'єкт законодавчо
уповноважений владно керувати
поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а
ці суб'єкти відповідно зобов'язані
виконувати вимоги та приписи такого
владного суб'єкта.

Згідно із пунктом 1 частини другої
статті 17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Як вбачається із поданих ОСОБА_2
матеріалів, він просить зобов'язати ПФ
України здійснити перерахунок та
виплати пенсії у відповідності до ст.
ст. 50, 54, 67, 71 Закону України №796-ХІІ .
Тобто, з огляду на викладені вище
правові норми дана справа є справою
адміністративної юрисдикції.

Разом із цим, слід зазначити, що з метою
забезпечення доступності судів,
незалежності суддів від стороннього
впливу, зокрема, від органів виконавчої
влади, КАС України передбачає правила
предметної підсудності, тобто, порядок
визначення компетентного суду для
розгляду і вирішення конкретної
адміністративної справи.

Зокрема, пунктом 4 частини четвертої
статті 18 КАС України місцевим
загальним судам як адміністративним
судам підсудні усі адміністративні
справи щодо спорів фізичних осіб з
суб'єктами владних повноважень з
приводу обчислення, призначення,
перерахунку, здійснення, надання,
одержання пенсійних виплат, соціальних
виплат непрацездатним громадянам,
виплат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням,
виплат та пільг дітям війни, інших
соціальних виплат, доплат, соціальних
послуг, допомоги, захисту, пільг.

Реалізується вказана норма незалежно
від того, хто є відповідачем у таких
справах - орган державної влади чи
орган місцевого самоврядування, або й
інший суб'єкт, а також незалежно від
формулювання позовних вимог. Мова йде
про характер правовідносин.

При вирішенні цієї категорії спорів
місцеві загальні суди є
адміністративними судами у розумінні
пункту 2 статті 3 КАС України.

Така ж правова позиція відображена у
постанові пленуму Вищого
адміністративного суду від 19 грудня 2011
року № 8, відповідно до якої, справи
щодо таких спорів предметно підсудні
місцевим загальним судам як
адміністративним судам (пункт 4 частини
першої статті 18 КАС України), якими
відповідно до частини першої статті 21
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 07 липня 2010 року
№2453-VI є районні, районні у містах,
міські та міськрайонні суди.

Відповідно до частини четвертої статті
22 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» місцеві
адміністративні суди розглядають
справи адміністративної юрисдикції
(адміністративні справи).

Отже, враховуючи наведене, позовні
вимоги, а саме щодо: зобов'язати
відповідача призначити довічно пенсію
згідно вимог ст. 50, 54, 67, 71 ЗУ № 796-ХІІ та
ст. 13 Закону «Про статус ветеранів
Війни, гарантії їх соц. захисту»;
зобов'язати ПФ України призначити мені
державну пенсію згідно ст. 54 Закону із
фактичних відшкодувань, що не можуть
перевищувати 3000 крб. СРСР, але не менше
ніж - 10 мін. пенсій за віком - довічно не
відноситься до предметної підсудності
Окружного адміністративного суду
міста Києва.

Слід зазначити, що судом першої
інстанції не в повній мірі досліджено
обставини справи та не надано
відповідну правову оцінку решті
позовних вимог, оскільки не
встановлено такі обставини як: які саме
дії відповідача порушують положення
Закону України «Про державну службу»;
чи вимоги - визнання дій протиправними
щодо не виконання судових рішень та
зобов'язання вчинити дії спрямовані на
їх виконання, заявлені в порядку 267 КАС
України.

Колегія суддів вважає за необхідне
звернути увагу, що згідно частини
першої ст. 108 КАС України суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, встановлених
статтею 106 цього Кодексу, постановляє
ухвалу про залишення позовної заяви
без руху, у якій зазначаються недоліки
позовної заяви, спосіб їх усунення і
встановлюється строк, достатній для
усунення недоліків. Копія ухвали про
залишення позовної заяви без руху
невідкладно надсилається особі, що
звернулася із позовною заявою.

Разом з тим, відповідно до п. 2 частини
першої ст. 21 КАС України, якщо справа
щодо однієї з вимог підсудна окружному
адміністративному суду, а щодо іншої
вимоги (вимог) - місцевому загальному
суду як адміністративному суду, таку
справу розглядає окружний
адміністративний суд.

Оскільки судом першої інстанції
невірно застосовані норми
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
колегія суддів вважає, що оскаржувану
ухвалу не можна визнати законною та
обґрунтованою і такою, що відповідає
вимогам ст. 159 КАС України, а тому
оскаржувана ухвала підлягає
скасуванню з направлення справи до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 199, 200, 204, 206, 254 КАС
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного
суду міста Києва від 18 жовтня 2013 року -
скасувати частково і направити справу
до суду першої інстанції для
продовження розгляду справи

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, є остаточною і
оскарженню не підлягає як така, що не
перешкоджає подальшому провадженню у
справі.

Головуючий суддя:
Троян Н.М.

Судді:
Твердохліб В.А.,

Костюк Л.О.

Головуючий суддя

Троян Н.М.

Судді:

Твердохліб В.А.

Костюк Л.О.