Справа № К/9991/26843/12-С
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/26843/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Сороки М.О.

Чумаченко Т.А.

провівши письмовий розгляд справи за
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Джанкойської районної державної
адміністрації, Міністерства фінансів
України, Міністерства праці та
соціальної політики України про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 15 лютого 2012
року,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2009 року позивачка
звернулася в суд із позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Джанкойської
районної державної адміністрації,
Міністерства фінансів України,
Міністерства праці та соціальної
політики України про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії.

Постановою Джанкойського
міськрайонного суду Автономної
Республіки Крим від 05 травня 2011 року
відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, позивачка звернулася
зі скаргою до суду апеляційної
інстанції щодо скасування зазначеного
вище рішення.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 15 лютого 2012 року апеляційну скаргу
позивачки задоволено частково,
постанову суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нову постанову,
якою позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії
відповідача та зобов'язано нарахувати
та сплатити на користь позивачки
недоплачену допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за грудень 2008 року. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду
апеляційної інстанції, позивачка
звернулася із касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій просить скасувати судове
рішення, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивачка є матір»ю
малолітньої дитини, що підтверджується
свідоцтвом про народження та
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» має право на отримання
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Статтею 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» (в редакції, яка діяла до
01.01.2008р.) допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного ріку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму. Встановленого
законом.

Розмір державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку визначений ч.1 ст.15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» (в редакції, яка діяла
до 01.01.2008р.) і повинен відповідати
розміру встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

Закон України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» є спеціальним законом,
що регулює правовідносини, пов'язані з
призначення та виплатою державної
допомоги на неповнолітніх дітей.

Умови призначення допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку передбачені ст.. 14
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», при цьому зазначений
закон не передбачає обмежень чи
особливих умов або розподілу осіб, що
мають право на отримання такої
допомоги на застрахованих чи не
застрахованих осіб. Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» є загальним, тому до
спірних правовідносин слід
застосовувати норми спеціального
закону, яким є Закон України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Рішенням Конституційного Суду України
№ 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року у справі №
1-29/2007 про соціальні гарантії громадян
були визнані такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними), статті 56, 71 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік».

Рішення Конституційного Суду України є
обов'язковими до виконання на
території України, остаточними, не
можуть бути оскаржені та мають
преюдиційне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Отже, з 09.07.2007 року була відновлена дія
статті 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», за якою
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп/2008 від 22.05.2008 у справі за
конституційними поданнями Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень статті 65 розділу І,
пунктів 61, 62, 63, 66 розділу II, пункту з
розділу III Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» і 101
народного депутата України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень статті 67
розділу І, пунктів 1 - 4, 6 - 22, 24 - 100 розділу
II Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
(справа юдо предмета та змісту закону
про Державний бюджет України)
положення пункту 25 Розділу II «Внесення
змін до деяких законодавчих актів
України», Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» № 107-VI від
28.12.2007 визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Статтею 58 Закону України «Про
державний бюджет України на 2008 рік»
передбачено, що розмір прожиткового
мінімуму на одну особу в розрахунку на
місяць для основних соціальних
демографічних груп населення, а,
зокрема, дітей віком до 6 років,
становить з 1 січня -526гр., з 1 квітня
-538гр., з 1 липня -540гр., з 1 жовтня -557гр.

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної
інстанції вказав на те, що Законом
України Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності і
витратами, обумовленими народженням і
похованням», не передбачено обмеження
виплат наявністю певних коштів чи
фінансування з бюджету.

З огляду на викладене, постанова суду
апеляційної інстанції відповідає
обставинам справи наданим доказам та
нормам процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 15 лютого 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді