Справа № 320/6823/13-а
Суддя: Бахаєв І. М.
Дата ухвалення: 2013-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 10.12.2013
Справа № 320/6823/13-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2013 року
м. Мелітополь

Суддя Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області Бахаєв І.М., розглянувши в
порядку письмового провадження справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Мелітополі та Мелітопольському
районі про визнання дії уповноваженої
особи щодо нарахування, обчислення та
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
страхування фізичної особи -
підприємцю, незаконними та скасування
вимоги про сплату недоїмки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до
Мелітопольського міськрайонного суду
з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Мелітополі та Мелітопольському
районі про визнання дії уповноваженої
особи щодо нарахування, обчислення та
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
страхування фізичної особи -
підприємцю, незаконними та скасування
вимоги про сплату недоїмки, мотивуючи
свої вимоги тим, що 26.06.2013 поштою на
адресу позивача надійшла вимога про
сплату недоїмки від 03.06.2013 року № ф-2334.
Позивач вважає, що оскільки він є
пенсіонером, отримує пенсію за віком,
довічну пенсію, призначену на
пільгових умовах, що підтверджується
посвідченням Серія НОМЕР_1 виданим УПФУ
в м. Мелітополі та Мелітопольському
районі Запорізької області від 01.09.2009,
він у відповідності ч. 4 ст. 4 Закону
України „Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" звільняється з
06.08.2011 р. від сплати за себе єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та те, що
позивачу пенсія призначена на
пільгових умовах зі зменшенням
пенсійного віку для її отримання,
ніяким чином не змінює вид та підстави
призначених пенсійних виплат, на які
такі особи мають право, та не впливає на
обсяг прав і обов'язків, пов'язаних з
набуттям такого статусу. Позивач
просить визнати дії управління
Пенсійного фонду України у м.
Мелітополі та Мелітопольському районі
Запорізької області щодо нарахування,
обчислення та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
страхування фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1, з серпня 2011 по березень 2013 року,
незаконними та скасувати вимогу від
03.06.2013 року № ф-2334 про сплату недоїмки з
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
період з серпня 2011 по березень 2013 року
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1.

Позивач в судове засідання
не з'явився від нього надійшло
клопотання з проханням розглядати
справу у письмову провадженні,
уточнені позовні вимоги від 13.09.2013 року,
підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надав до суду
заяву, про слухання справи за його
відсутність, з адміністративним
позовом незгодні у повному обсязі,
надав письмові заперечення, в яких
зазначив, що, згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону
№ 1058, платники єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності. Відтак,
вважає, що фізичні особи - підприємці,
які отримують пенсію, сплачують єдиний
внесок на добровільних засадах, після
досягнення ними відповідного
пенсійного віку.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 122 КАС
України, особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.
Якщо таке клопотання заявили всі особи,
які беруть участь у справі, судовий
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності сторін, в
письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню в
повному обсязі за наступними
підставами.

Згідно ст. 11 КАС України суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
КАС України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 КАС України
адміністративні справи з приводу
оскарження правових актів
індивідуальної дії, а також дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, які стосуються інтересів
конкретної особи, вирішуються
адміністративними судами за місцем
проживання позивача.

Відповідно до норм ст. 162 КАС
України при вирішенні справи по суті
суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково.

Як встановлено судом, позивач
ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа
- підприємець виконавчим комітетом
Мелітопольської міської ради, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців Серія
НОМЕР_2, (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про сплату
єдиного податку, долученого позивачем
до матеріалів справи, фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 перебуває на
спрощеній системі оподаткування, про
що свідчить копія свідоцтва про сплату
єдиного податку від 16.03.2012 року Серія
НОМЕР_3, (а.с.8).

Судом встановлено, що між позивачем та
Управлінням Пенсійного фонду України у
м. Мелітополі та Мелітопольському
районі договір про добровільну участь
у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування не
укладались.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є пенсіонером за віком,
довічно, що підтверджується пенсійним
посвідченням Серія НОМЕР_1 виданим УПФУ
в м. Мелітополі та Мелітопольському
районі Запорізької області від 01.09.2009
та отримує пенсію за віком на пільгових
умовах за списком № 2 відповідно до ст.
13 Закону України „Про пенсійне
забезпечення", про що свідчить копія
свідоцтва в матеріалах справи, (а.с.10).

26.06.2013 поштою, позивач отримав
вимогу про сплату недоїмки від 03.06.2013
року № ф-2334 на суму 6014,57 грн. за період з
серпня 2011 по березень 2013 року, про що
свідчить його копія, (а.с.11).

Не погодившись із вказаними
вимогами та маючи намір вирішити
питання позасудовим порядком ОСОБА_1
звернувся до начальника управління
Пенсійного фонду України в м.
Мелітополі та Мелітопольському районі
із заявою, в якій просив скасувати
вимогу про сплату недоїмки, як
незаконну.

Рішенням управління Пенсійного
фонду України в м. Мелітополі та
Мелітопольському районі № 561504 від
05.07.2013 року, звернення позивача було
залишене без задоволення, а вимоги про
сплату недоїмки - без змін.

З обставин справи вбачається, що
оскаржувані вимоги про сплату недоїмки
сформовані відповідачем у зв'язку з
наявністю у позивача, який як фізична
особа-підприємець перебуває на
спрощеній системі оподаткування та
сплачує єдиний податок, недоїмки зі
сплати єдиного внеску за період з
серпня 2011 по березень 2013 року.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, визначає Закон
України „Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", відповідно до
п. 4 ч. 1 ст. 4 якого платниками єдиного
внеску є фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності.

Згідно з ч. 4 ст. 4 цього Закону, яка
набрала чинності з 06.08.2011 р., особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відтак, з 06.08.2011 р. звільняються від
сплати єдиного внеску фізичні
особи-підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлені такі види
пенсій: пенсія за віком; пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Згідно зі ст. 26 цього Закону в редакції,
яка діяла на час виникнення спірних
правовідносин, особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення чоловіками 60 років, жінками
- 55 років та наявності страхового стажу
не менше п'яти років.

У відповідності до ст. 13 Закону України
„Про пенсійне забезпечення" на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи працівники, зайняті повний
робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, -
за списком N 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України, і за результатами атестації
робочих місць чоловіки - після
досягнення 55 років і при стажі роботи
не менше 25 років, з них не менше 12 років 6
місяців на зазначених роботах.

Відтак, на пільгових умовах
призначаються саме пенсії за віком
відповідно до ст. 13 Закону України „Про
пенсійне забезпечення".

У свою чергу, згідно статті 1 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 р. № 1058-VI пенсіонер - це особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Оскільки позивач є пенсіонером,
отримує пенсію за віком, призначену на
пільгових умовах, він у відповідності
ч. 4 ст. 4 Закону України „Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" звільняється з
06.08.2011 р. від сплати за себе єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Крім того, позивачем додано до
матеріалів справи інформаційний лист
від 02.08.2013 № 3850/к/17-111 Мелітопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції головного Управління
Міндоходів у Запорізької області,
згідно якого фізична особа підприємець
ОСОБА_1 з 01.10.2011р. по 31.12.2011р знаходився
на загальній системі оподаткування та
те, що свідоцтво про сплату єдиного
податку та заява на відмову від
спрощеної системи оподаткування
надані 14.09.2011 про що представник
відповідача не заперечував надавши до
суду заяву від 19.08.2013 № б/н.

Відповідно до п.6 ст.1 Закону № 2464
недоїмка - сума єдиного внеску,
своєчасно не нарахована та/або не
сплачена у строки, встановлені цим
Законом, обчислена територіальними
органами Пенсійного фонду України у
випадках, передбачених цим Законом.

Таким чином, на підставі
вищевикладеного суд дійшов висновку,
що вимога про сплату недоїмки від 03.06.2013
року № ф-2334 на суму 6014,57грн. є
неправомірними, а позовні вимоги
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Мелітополі та Мелітопольському
районі Запорізької області про
скасування вимоги є доведеними та
такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 69 КАС
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів,
висновків експертів.

У відповідності до вимог ч.1 ст.71 КАС
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

В силу ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Статтею 3 КАС України передбачено, що у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

У відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не надано жодного з
доказів правомірності прийняття свого
рішення, яке відображено у направлені
вимоги про сплату недоїмки від 03.06.2013
року № ф-2334.

На підставі викладеного, аналізуючи
зібрані у справі докази, кожний окремо
та всі в сукупності, суд вважає
адміністративний позов ОСОБА_1
такими, що підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 69, 71, 122, 162, 171-2
КАС, ЗУ „Про пенсійне забезпечення", ЗУ
„Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" , суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України
у м. Мелітополі та Мелітопольському
районі про визнання дії уповноваженої
особи щодо нарахування, обчислення та
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
страхування фізичної особи -
підприємцю, незаконними та скасування
вимоги про сплату недоїмки -
задовольнити в повному обсязі.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України у м. Мелітополі та
Мелітопольському районі Запорізької
області щодо нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
страхування фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1, з серпня 2011 по березень 2013 року -
незаконними.

Вимогу від 03.06.2013 року № ф-2334 про
сплату недоїмки з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
серпня 2011 по березень 2013 року
направлену фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 - скасувати.

Постанова може бути
оскаржена до Дніпропетровського
адміністративного апеляційного суду
через Мелітопольський міськрайонний
суд шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ:

І.М.
БАХАЄВ