Справа № 805/14190/13-а
Суддя: Блохін А. А.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кошкош О.О.
Суддя-доповідач - Блохін А. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року справа №805/14190/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Блохіна А.А., суддів:
Юрко І.В., Міронової Г.М., секретаря
судового засіданні Манаєві М.В. за
участі представника позивача ОСОБА_3
розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 04 листопада
2013 року у справі № 805/14190/13-а за позовом
ОСОБА_4 до Управління пенсійного фонду
України у м. Торезі Донецької області
про скасування вимоги від 09.08.2013 року
№Ф-135,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулась до суду з
позовною заявою до Управління
пенсійного фонду України у м. Торезі
Донецької області про скасування
вимоги від 09.08.2013 року №Ф-135, в
обґрунтування позову зазначила, що
24.09.2013 року отримана вимога №Ф-135 від
09.08.2013 року про сплату позивачем суми
боргу в частині недоїмки зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування. З
квітня 2001 року ОСОБА_4 перебуває на
обліку в Управлінні пенсійного фонду
України у м. Торезі Донецької області у
зв'язку із призначенням пенсії за
віком, з 2010 року - отримує пенсію в разі
втрати годувальника. Вимога є
протиправною і підлягає скасуванню,
оскільки прийнята із порушенням вимог
статті 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
соціальне страхування» (зі змінами та
доповненнями).
Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 04 листопада
2013 року у задоволені позову
відмовлено.

Не погодившись з постановою
суду першої інстанції, позивач подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права та процесуального права, просить
скасувати постанову суду та
постановити нову, якою позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні
представник позивача підтримав доводи
апеляційної скарги, просив її
задовольнити. Відповідач надав до суду
заяву про розгляд справи за
відсутності представника Управління
пенсійного фонду України у м. Торезі
Донецької області в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
встановила наступне.

Судами першої та апеляційної
інстанції встановлено, що ОСОБА_4
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
зареєстрована органом місцевого
самоврядування як фізична особа -
підприємець та є платником страхових
внесків на загальнообов'язкове
пенсійне страхування, а з 01.01.2012 року є
платником єдиного внеску, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця.

Відповідно до розпорядження № 168977 від
23.12.2010 року, за заявою про
перепризначення пенсії від 15.12.2010 року,
ОСОБА_4 призначена пенсія по втраті
годувальника.

9 серпня 2013 року Управлінням пенсійного
фонду України у м. Торезі Донецької
області сформована вимога № Ф - 135 про
сплату недоїмки зі сплати єдиного
внеску в розмірі 8 658,71 грн.

Спірним питанням у справі є наявність
правових підстав у позивача для
звільнення від сплати за себе єдиного
внеску згідно ч.4 ст.4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Правовідносини, що склалися між
сторонами, регулюються, зокрема
нормами Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№ 2464-VI (далі Закон №2464), Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003
року (далі Закон № 1058), Законом України
«Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ
від 05.11.1991 року (далі Закон № 1788).

Згідно статті 1 Закону № 1788 громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом. За цим
Законом призначаються: а) трудові
пенсії: за віком; по інвалідності; в
разі втрати годувальника; за вислугу
років. Право на пенсію за віком мають
чоловіки - після досягнення 60 років і
при стажі роботи не менше 25 років. На
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи працівники, зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці, - за
списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і
при стажі роботи не менше 20 років, з них
не менше 10 років на зазначених роботах.
При наявності стажу на підземних
роботах менше 10 років у чоловіків за
кожний повний рік цих робіт пенсійний
вік, передбачений статтею 12 цього
Закону, знижується на 1 рік.

Статтею 1 Закону №1058 визначене поняття
«пенсія» - як, щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону №1058 за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Згідно зі ст. 26 цього Закону в редакції,
яка діяла на час виникнення спірних
правовідносин, особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення чоловіками 60 років, жінками
- 55 років та наявності страхового стажу
не менше п'яти років.

Платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності ( пункт 4
частини 1 статті 4 Закону № 2464).

Згідно вимог ч. 4 ст. 4 Закону № 2464 особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Вищезазначеною нормою ст. 4 Закону № 2464
в редакції, яка діє з 06.08.2011 року,
наведений вичерпний перелік фізичних
осіб-підприємців, які є пенсіонерами за
віком або інвалідами без урахування
віку та отримують пенсію або соціальну
допомогу, які звільняються від сплати
за себе єдиного внеску. В зазначеній
нормі законодавцем не виключені особи,
які є пенсіонерами та отримують пенсію
за віком на пільгових умовах.

Крім того, звільняють від сплати за
себе єдиного внеску фізичні
особи-підприємці, які є інвалідами та
отримують відповідно до закону пенсію
або соціальну допомогу.

Таким чином, з 06.08.2011 року звільняються
від сплати єдиного внеску фізичні
особи-підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу.

Позивач є пенсіонером за віком, вона у
відповідності ч. 4 ст. 4 Закону № 2464
звільняється з 06.08.2011 року від сплати за
себе єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Частиною 4 статті 4 Закону № 2464 чітко
визначено про звільнення від сплати
єдиного внеску за себе фізичних осіб -
підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу.

Закон не містить обмежень в залежності
від виду отриманої пенсіонером пенсії
відповідно до закону (за віком, по
інвалідності, в разі втрати
годувальника чи за вислугу років).

Позивач є фізичною особою -
підприємцем, яка обрала спрощену
систему оподаткування, вона отримувала
пенсію за віком відповідно до ст.26
Закону №1058 і перехід її в 2010 році на
пенсію по втраті годувальника не може
свідчити, що з дати переходу на інший
вид пенсії вона не є пенсіонером за
віком.

Отже, положення ч. 4 ст. 4 Закону № 2464
щодо звільнення, зокрема пенсіонерів
за віком від сплати за себе єдиного
внеску на неї поширюються.

Згідно положень ч. 4 ст. 4 Закону № 2464
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, можуть бути
платниками єдиного внеску виключно за
умови їх добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивач є пенсіонером за віком у
розумінні Закону №1058 і відповідно до
ч.4 ст.4 Закону № 2464, яка не містить
застережень щодо її незастосування до
осіб, які перейшли з пенсії за віком на
пенсію по втраті годувальника,
підлягає звільненню від слати за себе
єдиного внеску, а тому спірна вимога
відповідача про сплату недоїмки зі
сплати єдиного внеску № Ф-135 від 09.08.2013
року не ґрунтується на законі та
підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, колегія суддів
зазначає, що судом першої інстанції
зроблений помилковий висновок про
відмову у задоволенні позовних вимог
при викладених обставинах.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що через порушення судом норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню, з прийняттям
постанови про задоволення позовних
вимог.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-197, п. 3 ч.
1 ст. 198, ст. 202, ст.ст. 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 04 листопада
2013 року у справі № 805/14190/13-а
задовольнити.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 04 листопада
2013 року у справі № 805/14190/13-а скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до
Управління пенсійного фонду України у
м.Торезі Донецької області про
скасування вимоги від 09.08.2013 року
№Ф-135-задовольнити.

Скасувати вимогу Управління
пенсійного фонду України у м.Торезі
Донецької області від 09.08.2013 року № Ф-135.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_4
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 974,95
(дев'ятсот сімдесят чотири гривні
дев'яноста п'ять коп.) судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня її складення в
повному обсязі.

Повний текст постанови
виготовлено 20 січня 2014 року.

Головуючий суддя:
А.А. Блохін

Суддів: Г.М. Міронова

І.В. Юрко