Справа № 804/9055/13-а
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2013-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2013 р. Справа № 804/9055/13-а Суддя
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду Дєєв М.В.,
одноособово розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Реєстраційної служби
Тернівського міського управління
юстиції Дніпропетровської області

про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Реєстраційної служби Тернівського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області про
визнання неправомірними дій
Реєстраційної служби Тернівського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області щодо
відмови внести зміни до державного
реєстру прав на нерухоме майно та зняти
арешт з нерухомого майна,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1;
зобов'язання Реєстраційної служби
Тернівського міського управління
юстиції Дніпропетровської області
внести зміни до державного реєстру
прав на нерухоме майно та зняти арешт з
нерухомого майна, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач вважає дії Реєстраційної
служби Тернівського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області щодо відмови внести зміни до
державного реєстру прав на нерухоме
майно та зняти арешт з нерухомого майна
неправомірними, оскільки передбачених
законом підстав для відмови у даному
випадку не має.

Позивач, належним чином повідомлений
про дату, час та місце розгляду справи,
у судове засідання не з'явився,
надіслав суду клопотання про розгляд
справи без його участі та про
підтримання позовних вимог у повному
обсязі.

Відповідач надіслав письмові
заперечення, у яких зазначено, що
реєстраційна служба Тернівського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області не мала
правових підстав для задоволення
звернення ОСОБА_1, яке не відповідало
вимогам чинного законодавства за
формою та змістом, надала роз'яснення
вимог чинного законодавства та
рекомендувало позивачу звернутися до
обтяжувала - Тернівського міського
суду з письмовою вимогою щодо подання
заяви про припинення обтяження. З
огляду на викладене, відповідач
зазначив, що підстави для задоволення
позовних вимог відсутні. Представник
відповідача проти розгляду справи в
порядку письмового провадження не
заперечував.

У відповідності до ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128
КАС України, справу розглянуто в
порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
доходить висновку, що позовні вимоги
не підлягають задоволенню, з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що 31.01.2013 року
позивач звернулась до реєстраційної
служби Тернівського міського
управління юстиції із заявою про
зняття арешту з нерухомого майна, яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та яке
належало її чоловікові - ОСОБА_2,
оскільки після його смерті позивач не
має можливості отримати свідоцтво про
право на спадщину. До вказаної заяви
позивачем було додано копію рішення
Тернівського міського суду від 20.03.2013
року зі змісту якого вбачається, що
арешт на нерухоме майно за вказаною
адресою було накладено ухвалою від
20.03.1998 року про забезпечення позову, при
цьому, суд вирішив за необхідне заяву
ОСОБА_1 про зняття вказаного арешту
задовольнити. Зазначене Рішення
Тернівського міського суду від 20.03.2013
набрало законної сили 12.02.2013 року. Також
до заяви було додано копію свідоцтва
про смерть ОСОБА_2

Листом від 10.04.2013 року №75/04-15 відповідач
повідомив позивачу, що не має правових
підстав для задоволення її заяви, при
цьому зазначив, що із заявою про
припинення обтяження має звертатись
обтяжувач, яку він зобов'язаний подати
протягом п'яти робочих днів з дня
припинення обтяження самостійно або на
вимогу боржника чи іншої особи, права
якої порушено через наявність таких
реєстраційних записів. Також
зазначено, що вказана заява має
відповідати відповідній формі.

Суд погоджується із зазначеним
твердженням відповідача з огляду на
наступне.

Державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень з 1 січня
2013 року проводиться органами державної
реєстрації прав у порядку, визначеному
Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004
року № 1952-IV.

Частиною 1 статті 15 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», в
редакції від 1 січня 2013 року
встановлено, що державна реєстрація
прав та їх обтяжень проводиться в
такому порядку: 1) прийняття і перевірка
документів, що подаються для державної
реєстрації прав та їх обтяжень,
реєстрація заяви; 2) встановлення факту
відсутності підстав для відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та/або їх
обтяжень; 3) прийняття рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, відмову в ній або зупинення
державної реєстрації; 4) внесення
записів до Державного реєстру прав; 5)
видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Згідно з частиною чотирнадцятою статті
15 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» форма і вимоги до
заповнення заяв та запитів, що
подаються до органу державної
реєстрації прав, а також форма і вимоги
до оформлення рішень, що приймаються у
зв'язку з проведенням державної
реєстрації прав, взяттям на облік
безхазяйного нерухомого майна та
наданням інформації з Державного
реєстру прав, установлюються
відповідно до законодавства.

Наказом Міністерства юстиції України
від 17 квітня 2012 року № 595/5 «Про
впорядкування відносин, пов'язаних із
державною реєстрацією речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
затверджено форми та вимоги до
заповнення заяв (запитів) у сфері
державної реєстрації прав, у тому числі
форму заяви про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень (щодо обмеження
речового права) та вимоги до заповнення
заяв.

Відповідно до абзацу 1 частини дев'ятої,
частини третьої статті 16 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» державна реєстрація
припинення іпотеки, обтяження
проводиться на підставі заяви
обтяжувача, яку він зобов'язаний подати
протягом п'яти робочих днів з дня
припинення іпотеки, обтяження
самостійно або на письмову вимогу
боржника чи іншої особи, права якої
порушено через наявність таких
реєстраційних записів. Разом із заявою
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень у паперовій формі подаються
оригінали документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, їх копії, засвідчені в
установленому порядку.

Статтею 24 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» встановлені
підстави для відмови у державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зокрема, у державній реєстрації прав та
їх обтяжень може бути відмовлено у
разі, якщо із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
звернулася неналежна особа.

Таким чином законодавством
встановлений порядок звернення до
реєстраційної служби з приводу
припинення обтяження на нерухоме майно
та форми відповідних заяв.

Частиною другою статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта
владних повноважень мають підзаконний
характер, тобто повинні бути прийняті
(вчинені) на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що визначені
законом.

Досліджені наявні в матеріалах справи
докази підтверджують, що позивач не є
належною особою на підставі заяви якої
проводиться державна реєстрація
припинення обтяження майна у розумінні
статті 16 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», таким чином, суд
дійшов висновку, що відповідач діяв в
межах наданих йому повноважень та із
дотриманням вимог зазначеного Закону.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти
тільки на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, передбачений Конституцією
та законами України.

З огляду на вищевикладене, суд доходить
висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими, та такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 71, 122, 128, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Реєстраційної служби
Тернівського міського управління
юстиції Дніпропетровської області -
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги в порядку, встановленому ст.254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя М.В. Дєєв