Справа № 801/10682/13-а
Суддя: Котарева Г.М.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 січня 2014 р. 11:10 Справа №801/10682/13-а

Окружний адміністративний суд АР
Крим у складі головуючого судді
Котаревої Г.М., за участю секретаря
Бездушної І.В., розглянув у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу

за позовом Чорноморського районного
центру зайнятості

до ОСОБА_1

про стягнення 16085,61грн.

за участю представників:

позивача - Кудрян Н.Ю., довіреність №175
від 28.01.13р.;

відповідача - не з'явився;

Суть спору: Чорноморський районний
центр зайнятості (далі - позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду АР Крим з
адміністративним позовом до ОСОБА_1
(далі - відповідач) про стягнення
16085,61грн. допомоги по безробіттю,
виплаченої останній за період з 13.02.13р.
по 28.08.13р. Позовні вимоги обґрунтовані
положеннями Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Ухвалами Окружного адміністративного
суду АР Крим від 16.12.13р. відкрито
провадження по адміністративній
справі та закінчено підготовче
провадження та призначено справу до
судового розгляду.

Представник позивача у судовому
засіданні наполягав на задоволенні
позовних вимог.

Відповідач явку свого представника у
судове засідання не забезпечив, про
час, день та місце його проведення був
повідомлений належним чином, про
причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,
дослідивши надані докази, суд,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст.17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на спори за зверненнями
суб'єкта владних повноважень у
випадках, встановлених Конституцією
(254к/96-ВР) та законами України.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України
дано визначення суб'єктів владних
повноважень, до яких належать орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції
на основі законодавства, в тому числі
на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 34 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» N 1533-III від 02.03.2000 року
забезпечення збору страхових внесків,
контроль правильності їх нарахування
та своєчасності сплати віднесено до
обов'язків Фонду загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття (далі Фонд).

Згідно з частиною 6 статті 10 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» № 1533-III від 02.03.2000
року функції виконавчої дирекції Фонду
виконує центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері зайнятості населення та трудової
міграції, та його територіальні органи,
що здійснюють свою діяльність
відповідно до Закону України «Про
зайнятість населення» та цього Закону.
Керівник центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері зайнятості населення
та трудової міграції, входить до складу
правління Фонду.

Відповідно до ч.2 ст.21 Закону України
«Про зайнятість населення» N5067-VI від
05.07.12р. центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері зайнятості населення та трудової
міграції, здійснює свої повноваження
безпосередньо та через територіальні
органи. Територіальні органи
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі,
районах, районах у містах, містах є
юридичними особами публічного права.

Підпунктами 25, 28, 29 пункту 4 Положення
про державну службу зайнятості
України, затвердженого Указом
Президента України від 16.01.13р. №19/2013,
встановлено, що служба, відповідно до
покладених на неї завдань виконує
функції виконавчої дирекції Фонду,
забезпечує організацію діяльності
правління Фонду; представляє інтереси
Фонду в судових та інших органах, у
відносинах з органами державної влади
та органами місцевого самоврядування,
підприємствами, установами,
організаціями, громадськими
об'єднаннями з питань соціального
захисту, а також з органами соціального
страхування на випадок безробіття
іноземних держав, міжнародними
організаціями, діяльність яких
пов'язана із захистом соціальних прав
людини; проводить у встановленому
порядку розслідування страхових
випадків та обгрунтованості виплати
матеріального забезпечення, в тому
числі шляхом проведення виїзних
планових та позапланових перевірок
страхувальників.

Згідно п.п. 9 п. 6 Положення служба для
виконання покладених на неї завдань
має право стягувати з роботодавця суму
страхових коштів та вартість
соціальних послуг, наданих
безробітному, в разі поновлення його на
роботі за рішенням суду.

Відповідно до п. 7 Положення служба
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через свої
територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, районах, містах,
районах у містах.

Отже, судом встановлено, що позивач є
установою Державної служби зайнятості,
та підпорядковується Міністерству
праці та соціальної політики
Автономної Республіки Крим, яке є
республіканським органом виконавчої
влади.

Можливість вирішення спорів, які
виникають у зв'язку зі застосуванням
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» саме у судовому порядку,
визначена також статтею 39 зазначеного
Закону.

Таким чином, судом встановлено, що
позивач, являючись суб'єктом владних
повноважень, відповідно до
законодавства має право подавати до
суду позовні заяви до фізичних та
юридичних осіб щодо стягнення вартості
наданих соціальних послу на випадок
безробіття.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
відповідно до даних персональної
картки №00001 відноситься до
застрахованих осіб, які мають право на
матеріальне забезпечення (а.с. 7).

Таким чином, судом встановлено, що
відповідач відповідно до ст.6 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» має право на
матеріальне забезпечення на випадок
безробіття та соціальні послуги.

Згідно зі ст.25 Закону України «Про
зайнятість населення» держава створює
умови незайнятим громадянам у
поновленні їх трудової діяльності та
забезпечує їм виплату в установленому
порядку допомоги по безробіттю.
Розміри та умови надання матеріального
забезпечення на випадок безробіття
визначаються Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Згідно з ст.7 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» одним з видів забезпечення
за цим Законом є допомога по
безробіттю, у тому числі одноразова її
виплата для організації безробітним
підприємницької діяльності.

Відповідно до п.1 ст.22 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» застраховані особи,
визнані у встановленому порядку
безробітними, які протягом 12 місяців,
що передували початку безробіття,
працювали на умовах повного або
неповного робочого дня (тижня) не менше
26 календарних тижнів та сплачували
страхові внески, мають право на
допомогу по безробіттю залежно від
страхового стажу.

Згідно з п.3 ст. 22 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» допомога по безробіттю
виплачується з 8 дня після реєстрації
застрахованої особи в установленому
порядку в державній службі зайнятості.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 подав заяву від
14.01.13р., у якій просив надати статус
безробітного з виплатою допомоги по
безробіттю відповідно до Законів
України «Про зайнятість населення» та
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» до вирішення питання про
її працевлаштування (а.с. 9).

14.01.13р. відповідачу наданий статус
безробітного (а.с. 19).

03.10.13р. було складено акт №113
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» (а.с. 10).

За результатами перевірки було
встановлено, що ОСОБА_1 у період з 13.02.13р.
по 26.02.13р. та з 01.03.13р. по 12.03.13р. працював
у ТОВ «Нове покоління-1», що також
підтверджується відповідними
договорами підряду №58 та №112 (а.с. 13-14).

Відповідач був знятий з обліку у центрі
зайнятості 28.08.13р. у зв'язку із відмовою
від послуг служби зайнятості.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
зайнятість населення» від 05.07.12р. №5067-VI
до зайнятого населення належать особи,
які працюють за наймом на умовах
трудового договору (контракту) або на
інших умовах, передбачених
законодавством, особи, які
забезпечують себе роботою самостійно
(у тому числі члени особистих
селянських господарств), проходять
військову чи альтернативну
(невійськову) службу, на законних
підставах працюють за кордоном та які
мають доходи від такої зайнятості, а
також особи, що навчаються за денною
формою у загальноосвітніх,
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах та поєднують
навчання з роботою.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» передбачено наступне:
застраховані особи, зареєстровані в
установленому порядку як безробітні,
зобов'язані своєчасно подавати
відомості про обставини, що впливають
на умови виплати їм забезпечення та
надання соціальних послуг. Сума
виплаченого забезпечення в наслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

В порушення вимог вказаних у ст. 36
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» відповідач не повідомив
позивача про те, що він працював.

Відповідно до абз. 1 п. З ст. 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» сума виплаченого
забезпечення відповідачу внаслідок
умисного невиконання ним своїх
обов'язків та зловживання ними
підлягає стягненню з цієї особи
відповідно до законодавства України з
моменту виникнення обставин, що
впливають на умови виплати їй
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Згідно з п. 6, п.7 та п. 8 Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним,
затвердженого Наказом Мінпраці та
соціальної політики України від 13.02.09р.
№60/62 у разі встановлення центром
зайнятості відповідно до цього Порядку
належності безробітної особи до
категорії зайнятих така особа
знімається з обліку як безробітна в
установленому законодавством порядку
та повертає суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Якщо відомості про доходи особи, на
підставі яких призначено матеріальне
забезпечення, є недостовірними з вини
роботодавця, центри зайнятості
проводять перерахунок страхових
виплат з дня їх призначення. Суми
незаконно виплачених коштів
повертаються роботодавцем. Виплата
коштів, недоотриманих особою внаслідок
зниження суми страхових виплат,
здійснюється за рахунок коштів Фонду.

Якщо відомості про доходи є
недостовірними з вини особи, центри
зайнятості припиняють відповідні
виплати, а суми здійснених виплат з дня
їх призначення повертаються особою
відповідно до пункту 7 цього Порядку.

Рішення про повернення коштів особою
чи роботодавцем оформлюється наказом.

Протягом двох робочих днів після
прийняття рішення центр зайнятості
надсилає особі чи роботодавцю
рекомендованим листом повідомлення
про необхідність протягом 15
календарних днів з дня отримання
повідомлення повернути незаконно
виплачені кошти.

У разі неможливості вручення
повідомлення про необхідність
повернення коштів з підстав,
передбачених абзацом першим пункту 132
Правил надання послуг поштового
зв'язку, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 N
1155, відмови особи чи роботодавця
повернути кошти, а також у разі
неповернення їх у встановлений строк
стягнення таких коштів здійснюється у
судовому порядку відповідно до
законодавства.

Суд зазначає, що відповідно до п.1 ч.1
ст.31 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» виплата допомоги по
безробіттю припиняється у разі
призначення виплати на підставі
документів, що містять неправдиві
відомості.

Позивачем було встановлено, що ОСОБА_1
за період з 13.02.13р. по 28.08.13р. було
отримано 16085,61грн. матеріальної
забезпечення (а.с. 16).

11.10.13р. позивачем було направлено на
адресу відповідача претензію №1910 про
необхідність повернення суми
незаконно виплаченого безробітному
матеріального забезпечення в розмірі
16085,61грн. У вищевказаній претензії
зазначалось, що у випадку несплати
незаконно отриманого матеріального
забезпечення в період безробіття у
місячний термін, це питання буде
вирішуватись в судовому порядку (а.с. 17).

Таким чином, на момент розгляду справи
сума заборгованості відповідача з
незаконної допомоги по безробіттю
становить 16085,61грн.

В судовому засіданні 15.01.2014р.
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Відповідно до
ст.ст.160,163 КАС України повний текст
постанови виготовлено 20.01.2014р.

Керуючись ст. ст. 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства України

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з ОСОБА_1 (96430, АДРЕСА_1)
на користь Чорноморського районного
центру зайнятості незаконно отриману
допомогу по безробіттю в сумі 16085,61грн.
(шістнадцять тисяч вісімдесят п'ять
гривень 61 копійка).

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення постанови. У разі
оголошення в судовому засіданні
вступної і резолютивної частини
постанови, а також прийняття постанови
у письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя підпис Котарева Г.М.