Справа № 2-а-6472/08/0570
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2013-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2013 року
м. Київ К-26474/10

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої Г.К.,
Рибченка А.О., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Костянтинівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 16.11.2009 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 29.06.2010 у
справі № 2а-6472/08/0570 (№ 2а-6472/09/0570) за
позовом Костянтинівської об'єднаної
державної податкової інспекції до
ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Державною податковою інспекцією
заявлено позовні вимоги про стягнення
заборгованості перед бюджетом по
податку з доходів фізичних осіб у сумі
10 581,20 грн. з гр. ОСОБА_4

Постановою суду першої інстанції,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду, у задоволенні
позову відмовлено.

Судові рішення обґрунтовано тим, що
оскільки Законом України від 19.01.2006 №
3378-IV "Про внесення змін до Закону
України "Про податок з доходів фізичних
осіб" щодо оподаткування спадщини",
який набрав чинності 01.01.2007,
встановлено, що при отриманні спадщини
спадкоємцями, що є членами сім'ї
спадкодавця першого ступеня
споріднення об'єкти спадщини
оподатковуються за нульовою ставкою
податку, то враховуючи ст. 58
Конституції України, згідно якої
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи,
відповідач звільняється від сплати
податку з доходів фізичних осіб.

Не погодившись із судовими рішеннями,
Державна податкова інспекція подала
касаційну скаргу, де посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить судові
рішення скасувати та позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що касаційну
скаргу необхідно відхилити з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 27.03.2006 відповідач подав
до Державної податкової інспекції
декларацію про доходи за 2005 рік, за
даними якої одержано дохід, внаслідок
прийняття 22.12.2005 спадщини від померлої
матері у вигляді права на земельну
частку (пай) на суму 81 393,82 грн. та
нерухомого майна (жилий будинок з
надвірними будівлями) на суму 19 640,00
грн.

На підставі поданої декларації,
податкова інспекція, виходячи із
одержаного доходу відповідачем у
вигляді права на земельну частку (пай) у
сумі 81 393,82 грн., здійснила розрахунок
податку з доходів фізичних осіб, розмір
якого склав 10 581,20 грн. (81 393,82 грн. Х 13%
(ставка податку з доходів фізичних осіб
у 2005 році)) та прийняла податкове
повідомлення від 23.05.2006 №000421742/0-8999 на
зазначену вище суму податку.

Разом з тим, як встановлено судами,
оскільки відповідачем узгоджена в
адміністративному порядку сума
податкового зобов'язання сплачена не
була, позивачем відповідно до вимог
Закону України від 21.12.2000 № 2181-ІІІ "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" було
вжито заходи з метою стягнення
податкового боргу, які до задовільного
результату не призвели - борг в сумі 10
581,20 грн. відповідачем погашено не було,
що стало підставою для звернення
державного податкового органу до суду.

Так, оподаткування доходу, отриманого
платником податку внаслідок прийняття
ним у спадщину майна, регламентується
ст. 13 Закону України від 22.05.2003 № 889-ІV
"Про податок з доходів фізичних осіб"
(втратив чинність з 01.01.2011).

Підпунктом 4.2.14 п. 4.2 ст. 4 зазначеного
Закону (в редакції, чинній на час
отримання спадщини) визначено, що до
складу загального місячного
оподатковуваного доходу включається
дохід у вигляді вартості успадкованого
майна, у межах, що підлягає
оподаткуванню цим податком згідно з
нормами ст. 13 цього Закону.

Згідно п. 13.2.1 п. 13.2 ст. 13 зазначеного
Закону оподаткування за ставкою,
визначеною у п. 7.1 ст. 7 цього Закону (13 %
на період 2004 - 2006 роки), підлягає
вартість об'єктів комерційної
власності, у тому числі корпоративних
прав, успадкованих будь-якими особами
незалежно від ступеня споріднення із
спадкодавцем.

Відповідно до п. 17 розділу X Перехідні
положення Земельного Кодексу України
сертифікати на право на земельну
частку (пай), отримані громадянами,
вважаються правовстановлюючими
документами при реалізації ними права
вимоги на відведення земельної частки
(паю) в натурі (на місцевості)
відповідно до законодавства;
сертифікати на право на земельну
частку (пай) є дійсними до виділення
власникам земельних часток (паїв) у
натурі (на місцевості) земельних
ділянок та видачі їм державних актів на
право власності на землю.

В розумінні ст. 3 Закону України від
23.02.2006 № 3480-IV "Про цінні папери та
фондовий ринок" сертифікат на право на
земельну частку (пай) не є цінним
папером.

Відповідно до ст. 167 Господарського
кодексу України корпоративні права - це
права особи, частка якої визначається у
статутному фонді (майні) господарської
організації, що включають
правомочності на участь цієї особи в
управлінні господарською
організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі
ліквідації останньої відповідно до
закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними
документами.

Таким чином, корпоративне право
включає в себе відносини, які виникають
між акціонером, учасником
господарської організації і самою
корпорацією, а також між самими
учасниками чи акціонерами з приводу
реалізації їх прав власності на акції
чи права власності на частку в
статутному фонді корпорації.

Оскільки, право власності на земельну
частку (пай) не визначає прав власника
цих паїв у статутному фонді
господарської організації та не
встановлює його прав на участь в
управлінні підприємством та отриманні
частки прибутку, то таке право не може
бути віднесено до корпоративних прав.

Отже, сертифікат на земельну частку
(пай) не відноситься до цінних паперів
або корпоративних прав, він не
посвідчує майнове право особи, а є лише
правовстановлюючим документом для
набуття особою такого права, а тому
майновий пай, отриманий відповідачем у
спадщину, не є об'єктом комерційної
власності та не підлягає оподаткуванню
за ставкою 13 %.

Суди попередніх інстанцій, розглядаючи
справу, не взяли до уваги вищезазначені
норми права, та не врахували, що доход,
отриманий відповідачем внаслідок
прийняття спадщини, відповідно до ст. 4
Закону № 889-ІV не належать до об'єктів
оподаткування, а отже колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
не можна погодитись з мотивами, за
якими суди попередніх інстанцій в
даному випадку відмовили у задоволенні
позовних вимог.

Водночас помилковість мотивів у
відмові у задоволенні позову не може
бути підставою для скасування
правильних по суті рішень у цій справі.

З урахуванням викладеного, суд
касаційної інстанції відхиляє доводи
Державної податкової інспекції,
викладені у касаційній скарзі, і не
вбачає підстав для скасування судових
рішень першої та апеляційної
інстанцій.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Костянтинівської
об'єднаної державної податкової
інспекції відхилити.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 16.10.2009 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 29.06.2010 у
справі № 2а-6472/08/0570 (№2а-6472/09/0570) залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К Голубєва

А.О. Рибченко