Справа № 410/3547/13-а
Суддя: Бишов М. В.
Дата ухвалення: 2014-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Крупинська
Суддя-доповідач - Бишов М. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2014 року
справа №410/3547/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Бишова М.В.

суддів
Компанієць І.Д., Шальєвої В.А.

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Брянківського міського суду
Луганської області від 23 жовтня 2013 року
по адміністративній справі №410/3547/13-а
за позовом ОСОБА_2 до Управління праці
та соціального захисту населення
Брянківської міської ради Донецької
області третя особа - Головне
управління державної казначейської
служби України у Луганській області
про визнання дії та бездіяльності
незаконними, стягнення недоплаченої
разової грошової допомоги та моральної
шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду із
адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Брянківської
міської ради Луганської області про
визнання дії та бездіяльності
незаконним, стягнення недоплаченої
разової грошової допомоги до 5 травня
2013 року у розмірі 4100 грн та моральної
шкоди в сумі 1 грн посилаючись на те, що
вона має статус члена сім'ї загиблого
інваліда війни 1 групи і перебуває на
обліку в УПСЗН Брянківської міської
ради. Відповідач ради порушило її
права, передбачені ст.15 ч.5 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»,

нарахувавши їй щорічну допомогу до 5
травня 2013 року з порушенням вимог
діючого законодавства.

Постановою Брянківського
міського суду Луганської області від 23
жовтня 2013 року у задоволені позовних
вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення
яким задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції порушені норми
матеріального та процесуального права.
В обґрунтування своїх вимог вказав, що
відповідно до вимог ст.15 ч.5 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» їй
передбачена щорічна грошова допомоги
до 5 травня у розмірі 5 мінімальних
пенсій за віком. Проте відповідач
виплатило їй допомогу до 5 травня в 2013
році у неналежному розмірі в сумі 375
грн. За її заявою відповідач
перерахувати розмір допомоги за 2013 рік
та доплатити різницю у розмірі 4095 грн
відмовляється, тому вона була вимушена
звернутися до суду за захистом своїх
прав і законних інтересів.

Позивач та представник відповідача в
судове засідання не з'явилися, хоча
належним чином були повідомлені про
час та місце розгляду справи, що
підтверджується поштовими
повідомленнями про вручення, що дає
суду право розглянути справу у
відсутність сторін в письмовому
провадженні на підставі ст.197 ч.1 п.2 КАС
України.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що позивачка
ОСОБА_2 є матір'ю інваліда війни 1 групи,
має статус члена сім'ї загиблого, що
підтверджується посвідченням (а.с.12),
знаходиться на обліку в УПСЗН
Брянківської міської ради Луганської
області та користується правами і
пільгами, встановленими Законом
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

25 квітня 2013 року відповідачем була
нарахована та виплачена позивачу
щорічна разова грошова допомога до Дня
перемоги у розмірі 375 грн

Згідно листа відповідача від 30.08.2013
року позивачу було відмовлено в
перерахунку та виплаті щорічної
допомоги до Дня перемоги за 2013 рік,
передбаченої ч.5 ст.15 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», у розмірі
п'яти мінімальних пенсій за віком.

Правовий статус ветеранів війни та
членів їх сімей визначає Закон України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993
року №3551-12. Розділом ІІІ цього Закону
визначені пільги інвалідів війни та
гарантії їх соціального захисту.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України
№3551-12, щорічно до 5 травня членам сімей,
зазначеним у пункті 1 статті 10 цього
Закону, а також дружинам (чоловікам)
померлих інвалідів війни, які не
одружились вдруге, виплачується разова
грошова допомога у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове соціальне
державне страхування» розмір
мінімальної пенсії за віком
встановлюється у розмірі прожиткового
розміру для осіб, які втратили
працездатність.

Статтею 95 Конституції України,
визначено, що виключно Законом про
Державний бюджет України визначаються
будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до частини 2 статті 113,
пункти 2, 3, 10 статті 116, частини 1 статті
117 Конституції України Кабінет
Міністрів України у своїй діяльності
керується Конституцією та законами
України, здійснює визначені
Конституцією та законами України
повноваження, видає постанови і
розпорядження в межах своєї
компетенції, повноважний вживати
заходів щодо забезпечення прав і
свобод людини і громадянина та
проводити політику у сфері соціального
захисту.

Кабінет Міністрів України згідно
з пунктом 2 частини 1 статті 20 Закону
України «Про Кабінет Міністрів
України» забезпечує проведення
державної соціальної політики,
соціальний захист громадян та вживає
заходів щодо підвищення реальних
доходів населення.

У Рішенні від 02 березня 1999 року
№2-рп/99 Конституційний Суд України
зазначив, що здійснення в цілому
політики соціального захисту не
належить до виключних повноважень
Верховної Ради України; політика
соціального захисту є складовою
частиною внутрішньої соціальної
політики держави, забезпечення її
проведення, відповідно до пункту 3
статті 116 Конституції України,
здійснюється Кабінетом Міністрів
України.

При прийнятті рішення від 26
грудня 2011 року №20-рп/2011 у справі щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) пункту 4 розділу VІІ
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» Конституційний Суд України
виходив з того, що одним з визначальних
елементів у регулюванні суспільних
відносин у соціальній сфері є
додержання принципу пропорційності
між соціальним захистом громадян та
фінансовими можливостями держави, а
також гарантуванням права кожного на
достатній життєвий рівень. Передбачені
законами соціально-економічні права не
є абсолютними. Механізм реалізації цих
прав може бути змінений державою,
зокрема, через неможливість їх
фінансового забезпечення шляхом
пропорційного перерозподілу коштів з
метою збереження балансу інтересів
усього суспільства.

Крім того відповідно до рішення
Конституційного Суду України від 25
січня 2012 року №1-11/2012 у справі за
конституційним поданням правління
Пенсійного фонду України щодо
офіційного тлумачення положень статті
1, частин першої, другої, третьої статті
95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6
статті 116, частини другої статті 124,
частини першої статті 129 Конституції
України, пункту 5 частини першої статті
4 Бюджетного кодексу України, пункту 2
частини першої статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
в системному зв'язку з окремими
положеннями Конституції України,
Кабінет Міністрів України
уповноважений встановлювати розмір
соціальних виплат.

Також, відповідно до пункту 3 Рішення
Конституційного Суду України від 25.01.2012
року №3-рп/2012 в аспекті конституційного
подання положення частини другої
статті 95, частини другої статті 124,
частини першої статті 129 Конституції
України, пункту 5 частини першої статті
4 Бюджетного кодексу України та пункту 2
частини першої статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
в системному зв'язку з положеннями
статті 6, частини другої статті
19,частини першої статті 117 Конституції
України треба розуміти так, що суди під
час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції‚ на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України».

Згідно з приписами ст. 150 Конституції
України, рішення Конституційного суду
України є обов'язковими до виконання на
території України.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік» передбачено, що у 2013 році
норми і положення, статей 12, 13, 14, 15 та 16
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Вказаний Закон набрав чинності з 01.01.2013
року і його положення у встановленому
порядку не були визнані
неконституційними, а тому він підлягає
до виконання.

Відповідно до Постанови КМУ від 13
березня 2013р. №149 «Деякі питання виплати
у 2013 році разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» грошова
допомога до 5 травня, передбачена
Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» членам сімей загиблих
виплачується в розмірі 375 гривень.

Таким чином, з урахуванням
вищенаведених норм, відповідач,
здійснюючи нарахування та виплату
спірної допомоги в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України,
діяв правомірно, а тому вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача
недоплаченої суми щорічної грошової
допомоги до 5 травня за 2013 рік у розмірі
4095 грн є безпідставними.

За таких обставин колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відмову у задоволені
позовних вимог. Доводи апеляційної
скарги позивача не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 200 КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження,
колегія суду не встановила таких
порушень судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи по суті, які були
предметом розгляду і заявлені в суді
першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись
ст.2, 11, 159, 160, 167, 1832,184, 195, 1951, 196-198, 200, 205, 206,
254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Брянківського міського суду
Луганської області від 23 жовтня 2013 року
по адміністративній справі №410/3547/13-а -
залишити без задоволення.

Постанову Брянківського міського суду
Луганської області від 23 жовтня 2013 року
по адміністративній справі №410/3547/13-а -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції за наслідками розгляду у
письмовому провадженні набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Колегія суддів
М.В.
Бишов

І.Д. Компанієць

В.А. Шальєва