Справа № 805/11208/13-а
Суддя: Наумова К.Г.
Дата ухвалення: 2013-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2013 р.
Справа №805/11208/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 16 год. 45
хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі судді Наумової К.Г.

При секретарі судового засідання -
Березовській Є.Г.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом -ОСОБА_1 (АДРЕСА_2)

до Відділу державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби

Ворошиловського районного
управління юстиції у м. Донецьку (м.
Донецьк)

Управління комунальних ресурсів
Донецької міської ради (м. Донецьк)

за участю третіх осіб, які не заявляюсь
самостійних вимог на предмет спору, на
боці відповідача - Комунального
комерційного підприємства Донецької
міської ради «Бюро приватизації і
обміну житлового фонду» (м .Донецьк)

Комунального підприємства «Бюро
технічної інвентаризації м. Донецьк»
(м. Донецьк)

про визнання дій неправомірними,
забов'язання вчинити певні дії, -

за участю

представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за довір.

від відповідача 1: Івашкевич В.Ю. за
довір.

відповідача 2: не з'явився

від третіх осіб:

ККП «Бюро приватизації і обміну
житлового фонду» - Пономарьова В.В. за
довір.

КП «БТІ м. Донецька» - не з'явився

ОСОБА_1 звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у м. Донецьку (далі -
Реєстраційна служба) про визнання дій
неправомірними та забов'язання
виключити відомості про реєстрацію
права власності за ОСОБА_5 на квартиру
АДРЕСА_1 з електронного Реєстру прав
власності за реєстровим № д-1211.

Заявою від 22 листопада 2013 року позивач
доповнив позовні вимоги та просить
забов'язати Управління комунальних
ресурсів Донецької міської ради видати
йому дублікат свідоцтва про право
власності №13083 від 15 червня 1994 року на
ім'я ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1,
забов'язати Відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно Реєстраційної служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у м. Донецьку зареєструвати
дублікат свідоцтва про право власності
№13083 від 15 червня 1994 року на ім'я ОСОБА_1
на квартиру АДРЕСА_1.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги
наступним.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Донецька від 18 грудня 2008 року
задоволені позовні вимоги ОСОБА_1.
Виключені відомості про регістрацію
права власності за ОСОБА_5 на квартиру
АДРЕСА_1, які знаходяться у Реєстрі прав
власності на нерухоме майно за №1211.
Витребувана з чужого незаконного
володіння на користь ОСОБА_1 квартира
АДРЕСА_1.

У червні 2013 року ОСОБА_2 від імені
ОСОБА_1 звернувся до Реєстраційної
служби з заявою про виключення
відомостей про реєстрацію права
власності за ОСОБА_5 на квартиру
АДРЕСА_1 з електронного Реєстру прав
власності за реєстровим № д-1211 у чому
йому боло відмовлено.

Позивач вважає відмову Реєстраційної
служби не правомірною, оскільки
рішенням Кіровського районного суду м.
Донецька від 18 грудня 2008 було вирішено
виключити відомості про реєстрацію
права власності за ОСОБА_5 на квартиру
АДРЕСА_1, які знаходяться у Реєстрі прав
власності на нерухоме майно за №1211.

Щодо заяви ОСОБА_2 діючого на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_1 до
Управління комунальних ресурсів
Донецької міської ради про видачу
дублікату свідоцтва про право
власності №13083 від 15 червня 1994 року на
ім'я ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1, 18
листопада 2013 року було відмовлено.

Представник позивача вважає що відмова
Управління комунальних ресурсів
Донецької міської ради неправомірна,
оскільки рішенням Кіровського
районного суду м. Донецька від 18 грудня
2008 року квартира АДРЕСА_1 витребувана з
чужого незаконного володіння на
користь ОСОБА_1.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
надав пояснення, аналогічні
викладеним в позовній заяві та
доповненнях, просив задовольнити
позовні вимоги повністю.

Відповідач - Реєстраційна служба проти
позову заперечує та посилається на
наступне. Записом щодо права власності
ОСОБА_5 в Реєстрі прав власності на
нерухоме майно державний реєстратор
може лише користуватись у режимі
перегляду та не має права переносити
його до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно для подальшого
скасування. Також зазначив, що форма
заяв стосовно скасування реєстрації
права власності та вимог до їх
заповнення, затверджені наказом
Міністерства юстиції України від
17.04.2012р. №595/5 «Про впорядкування
відносин, пов'язаних з державною
реєстрацією речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень». З огляду на
встановлені вимоги, заява позивача про
скасування запису щодо права власності
на нерухоме майно не відповідає
встановленій наведеним наказом формі.

Під час розгляду справи представник
Реєстраційної служби пояснив, що п.п.2.1,
2.2 Порядку прийняття і розгляду заяв
про внесення змін до записів, внесення
записів про скасування Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
та їх обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України від 14.12.12
р. №1841/5, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 19.12.2012р. за №2114/22426.,
визначено, що для внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації прав
та скасування записів Державного
реєстру прав заявник подає органу
державної реєстрації прав, державним
реєстром якого було проведено державну
реєстрацію прав, або нотаріусом, яким
проведено державну реєстрацію прав,
заяву та документи, визначені цим
Порядком.

Комунальне підприємство «Бюро
технічної інвентаризації м. Донецьк»
представника у судове засідання не
направило, пояснень не надало.

Представник третьої особи -
Комунального комерційного
підприємства Донецької міської ради
«Бюро приватизації і обміну житлового
фонду» у судовому засіданні проти
позову заперечував.

02 грудня 2013 року позивач наддав заяву
про відмову від частини позовних вимог,
а саме у частині забов'язання
Реєстраційноу службу зареєструвати
дублікат свідоцтва о праві власності
№13083 від 15 червня 1994 року на ім'я ОСОБА_1
на квартиру АДРЕСА_1. Ухвалою суду від 02
грудня 2013 року провадження у справі в
цій частині закрито.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд-

В С Т А Н О
В И В:

ОСОБА_2, діючий на підставі довіреності
№1326 від імені ОСОБА_1, звернувся до
Реєстраційної служби із заявою від
24.05.2013 року про скасування реєстрації
права власності за ОСОБА_5 на підставі
рішення Кіровського районного суду м.
Донецька від 18 грудня 2008 року та
рішення апеляційного суду Донецької
області від 18 лютого 2011 року, заяву
зареєстровано 27.05.2013 р. за вхідним
№1527/03.3-20.

Листом від 04.06.2013 року №1527/03.3-20,
Реєстраційна служба повідомила, що
вимушена відмовити у внесені коректив
до програмного забезпечення
Державного реєстру речових прав та у
скасуванні запису про право власності
у Реєстрі прав власності на нерухоме
майно посилаючись на наступне. Запис
щодо права власності ОСОБА_5 на будівлі
з господарськими спорудами та
побудовами РПВН №11239188 міститься у
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно. Державний реєстратор
користується даними цього реєстру в
режимі перегляду та не має права та
навіть технічної можливості скасувати
(виключати, змінювати) записи у ньому.
Державна реєстрація прав на нерухоме
майно з 01.01.2013 року здійснюється
відділами реєстрації речових прав на
нерухоме майно відповідних
реєстраційних служб на підставі та
згідно з вимогами Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» та
Порядком надання інформації з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
від 22 червня 2011 року №703. «Порядком
прийняття і розгляду заяв про внесення
змін до записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно»,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України від 14.12.2012 року №1841/5,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 19 грудня 2012 року за
№2114/22426, передбачена можливість
скасування записів лише у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року
№1952-IV (далі - Закон України №1952-IV)
визначено правові, економічні,
організаційні засади проведення
державної реєстрації речових та інших
прав, які підлягають реєстрації за цим
Законом, та їх обтяжень і спрямований
на забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна.

Законом України «Про внесення змін до
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень" та інших
законодавчих актів України» від 11.02.2010
року №1878-VI внесено зміні до Закону
України №1952-IV та викладено цей закон у
новій редакції.

Відповідно до п.п. 1,2 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
№1952-IV із змінами внесеними Законом
України №4152-VI, державна реєстрація
прав на нерухоме майно в порядку,
визначеному цим Законом, здійснюється
з 1 січня 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закон України
№1952-IV систему органів державної
реєстрації прав становить:
Міністерство юстиції України;
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
державної реєстрації прав; органи
державної реєстрації прав, утворені
Міністерством юстиції України в
установленому законодавством порядку.

Пунктом 2 Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 22 червня 2011 року
№703 (далі Порядок затверджений
Постановою КМУ №703) визначено, що
державну реєстрацію прав шляхом
внесення записів до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно
проводять орган державної реєстрації
прав та нотаріус як спеціальний
суб'єкт, на якого покладаються функції
державного реєстратора прав на
нерухоме майно.

Згідно з абз. 2 ч.1 ст.2 Закону України
№1952-IV Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно (далі - Державний реєстр
прав) - єдина інформаційна система, що
містить відомості про права на
нерухоме майно, їх обтяження, а також
про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Ст. 11 Закону України №1952-IV передбачено,
що державний реєстр прав складається з
розділів, які відкривають на кожний
об'єкт нерухомого майна під час
проведення державної реєстрації права
власності на нього.

Кожний розділ Державного реєстру прав
складається з чотирьох частин, які
містять відомості про: нерухоме майно;
право власності та суб'єкта (суб'єктів)
цього права; інші речові права та
суб'єкта (суб'єктів) цих прав; обтяження
прав на нерухоме майно та суб'єкта
(суб'єктів) цих прав.

Абзацом 1 пункту 5 розділу II «Прикінцеві
та перехідні положення» Закону України
N 1952-IV від 11.02.2010 року із змінами
внесеними Законом України № 5037-VІ від
04.07.2012 року встановлено, що державна
реєстрація в Реєстрі прав власності на
нерухоме майно, Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, Державному реєстрі іпотек,
надання інформації із зазначених
реєстрів здійснюється до 1 січня 2013
року.

Порядок використання даних Реєстру
права власності на нерухоме майно,
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень.

П. 92-94 Порядку затвердженим Постановою
КМУ № 703 вбачається, що державний
реєстратор використовує дані Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, Державного
реєстру іпотек та Державного реєстру
обтяжень рухомого майна для цілей
справляння державного мита та/або
перенесення записів про обтяження
речових прав на нерухоме майно під час
проведення державної реєстрації права
власності або іншого речового права на
таке майно. У разі наявності записів
про обтяження речових прав на нерухоме
майно в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
Державному реєстрі іпотек та/або
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна державний реєстратор переносить
відповідні записи до розділу
Державного реєстру прав, відкритого на
об'єкт нерухомого майна.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України №1952-IV
права на нерухоме майно та їх
обтяження, що виникли до набрання
чинності цим Законом, визнаються
дійсними у разі відсутності їх
державної реєстрації, передбаченої цим
Законом, за таких умов: якщо реєстрація
прав та їх обтяжень була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав та їх обтяжень
діяло законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
їх обтяжень.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону
України №1952-IV державний реєстратор
приймає рішення про державну
реєстрацію прав, відмову в такій
реєстрації, її зупинення, про державну
реєстрацію обтяжень, про скасування
запису, погашення запису та внесення
змін до записів у Державному реєстрі
прав.

Порядком прийняття і розгляду заяв про
внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно, затвердженим Наказом
Міністерства юстиції України від 14.12.2012
року №1841/5, визначено процедуру
використання та перенесення державним
реєстратором прав на нерухоме майно
записів з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
Державного реєстру іпотек, Державного
реєстру обтяжень рухомого майна до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та використання даних
Реєстру прав власності на нерухоме
майно.

Таким чином, законом та наведеними
порядками не передбачено права
Державного реєстратора вилучати
записи з Реєстру прав власності на
нерухоме майно та не визначено порядок
вилучення записів з цього реєстру.

Крім цього, заява від 24.05.2013 року з якою
ОСОБА_2 звернувся до Реєстраційної
служби про виключення запису щодо
реєстрації права власності за ОСОБА_5,
не відповідає формі, яку затверджено
наказом Міністерства юстиції України
від 17.04.2012р. №595/5 «Про впорядкування
відносин, пов'язаних з державною
реєстрацією речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Таким чином, Відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно Реєстраційної служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у м. Донецьку правомірно
відмовив позивачу у задоволені заяви
про вилучення відомостей про
реєстрацію права власності з Реєстру
прав власності на нерухоме майно.

З огляду на зазначене, позовні вимоги
про визнання дій неправомірними та
забов'язання виключити відомості про
реєстрацію права власності за ОСОБА_5
на квартиру АДРЕСА_1 з електронного
Реєстру прав власності за реєстровим
№ д-1211 задоволеню не підлягають.

ОСОБА_2 діючий в інтересах ОСОБА_1
звернувся до Управління комунальних
ресурсів Донецької міської ради із
заявою, у якій просить видати дублікат
свідоцтва про право власності №13083 від
15 червня 1994 року на ім'я ОСОБА_1 на
квартиру АДРЕСА_1

Управління комунальних ресурсів
Донецької міської ради, листом від
18.11.2013 р. № 06-2096 відповіло, що на даний
час вони не мають законних підстав для
видачі дубліката. Законною підставою є
рішення суду, яке набрало законної
сили.

Матеріалами справи встановлюється,
наступне.

Представник позивача під час розгляду
справи пояснив, що оригінал свідоцтва
про право власності на квартиру
АДРЕСА_1 був викрадений у ОСОБА_1. Місце
знаходження цього документу позивачу
не відомо. Без цього документу позивач
позбавлений можливості розпоряджатися
власним майном.

Рішенням Кіровського районного суду
від 18 грудня 2008 року задоволено у
повному обсязі позов ОСОБА_8, діючого
в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_9, ОСОБА_5,
комунального підприємства «Бюро
технічної інвентаризації», треті особи
- приватний нотаріус Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_10,
відділ по справам неповнолітніх
Кіровської районної у м. Донецьку Ради.
Суд встановив, що рішенням Кіровського
районного суду м. Донецька від 29 квітня
2005 року позовні вимоги ОСОБА_9
задоволені, за ОСОБА_9 визнано право
власності на квартиру АДРЕСА_1.
Оскільки ОСОБА_1 не знав про рішення
суду, він його не оскаржував у
апеляційному суді. Про вищезазначене
рішення Кіровського районного суду м.
Донецька від 29 квітня 2005 року він
дізнався лише у жовтні 2006 року,
звернувся до Кіровського районного
суду м. Донецька із заявою про перегляд
справи за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Кіровського районного суду від
13 листопада 2006 року задоволені вимоги
ОСОБА_1, та рішення Кіровського
районного суду м. Донецька від 29 квітня
2005 року скасовано. Ухвалою Кіровського
районного суду від 26 квітня 2007 року
позовні вимоги ОСОБА_9 залишені без
розгляду у зв'язку із заявою
представника позивача ОСОБА_9. Ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 23 липня 2007 року ухвала Кіровського
районного суду м. Донецька залишена без
змін.

Судом також встановлено, що на час
відчуження ОСОБА_9 фактично не була
власником спірної квартири, оскільки
володіла спірною квартирою без
законних підстав.

Враховуючи вищевикладене Кіровський
районний суд м. Донецька вирішив:
визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 05
вересня 2005 року, укладений між ОСОБА_9
та ОСОБА_5; виключити відомості про
реєстрацію права власності за ОСОБА_5
на квартиру АДРЕСА_1 яку знаходяться у
електронному реєстрі права власності
за реєстровим № д-1211; витребувати в
ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 з чужого
незаконного володіння на користь
ОСОБА_1; Виселити ОСОБА_5 з її
неповнолітньою дитиною - ОСОБА_12 з
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
житлового приміщення.

Апеляційний суд Донецької області 18
лютого 2011 року частково задовольнив
апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення
Кіровського районного суду м. Донецька
від 18 грудня 2008 року. Апеляційний суд
Донецької області встановив, що
правовідносини щодо визнання
недійсним договору купівлі-продажу
спірної квартири від 05 вересня 2005 року
між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 не можуть
регулюватись ст.. 216 ЦК України. Ухвалою
Кіровського районного суду м. Донецька
від 26. квітня 2007 року позовні вимоги
ОСОБА_9 залишені без розгляду на
підставі заяви представника ОСОБА_9

ОСОБА_9 не маючи права на відчуження
квартири уклала договір
купівлі-продажу цієї квартири з ОСОБА_5.

Позов про визнання недійсним
наторіально посвідченого договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 05
вересня 2005 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_5
пред'явлено позивачем ОСОБА_1,який не
був стороною цього договору, але вважає
себе власником майна - зазначеної
квартири.

Отже, квартира не може бути передана
власнику в порядку застусування
загальних наслідків передбачених ст. 216
ЦК України, не може застосовуватися
двостороння реституція. Квартира
підлягає поверненню позивачу ОСОБА_1 на
підставі ст. 388 ЦК України. Квартира
придбана ОСОБА_5 не безпосередньо у
власника - ОСОБА_1, а у відповідачки
ОСОБА_9, яка не мала права його
відчужувати. Наслідком правочину
вчиненного з таким порушенням є
повернення майна з незаконного
володіння.

Таким чином, Апеляційний суду
Донецької області вирішив: відмовити в
позові про визнання договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 05
вересня 2005 року укладеного між ОСОБА_9
та ОСОБА_5. В іншій частині рішення
Кіровського районного суду від 18
грудня 2008 року залишити без змін.

З постанови про закінчення виконавчого
провадження від 28.07.2011 ВП 25385773
вбачається, що виконавче провадження з
примусового виконання, виконавчий лист
№ 2-1109 виданий 11.03.2011 Кіровським р/с м.
Донецька про виселення ОСОБА_5 з її
неповнолітньою дитиною - ОСОБА_12 з
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
житлового приміщення, закінчено у
зв'язку із повним фактичним виселенням.

Згідно ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Ч. 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном.

За загальним правилом, право власності
підтверджується правовстановлюючим
документом.

Відповідно до п. 5 ст. 8 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» передання квартир
(будинків) у власність громадянам
оформлюється свідоцтвом про право
власності.

Рішенням Кіровського районного суду
від 18.12.2008 року встановлено, що квартира
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі
свідоцтва про право власності №13083 від
15 червня 1994 року.

Таким чином, рішенням суду, що набрало
законної сили, встановлено, що ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_1, відповідно
має право отримати дублікат
правовстановлюючого документу -
свідоцтва про право власності.

З огляду на зазначене, відмова
Управління комунальних ресурсів
Донецької міської ради у видачі
дубліката свідоцтва про право
власності не може вважатися
обґрунтованою та законною, відповідно
позовні вимоги щодо зобов'язання
Управління комунальних ресурсів
Донецької міської ради видати дублікат
свідоцтва про право власності №13083 від
15 червня 1994 року на ім'я ОСОБА_1 на
квартиру АДРЕСА_1 підлягають
задоволенню.

Згідно ч.3 ст.94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. ст. 2-15, 17-18, 69-71, 79, 86, 94, 99,
158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Управління комунальних
ресурсів Донецької міської ради видати
дублікат свідоцтва про право власності
№13083 від 15 червня 1994 року на ім'я ОСОБА_1
на квартиру АДРЕСА_1.

Відмовити у задоволенні позовних вимог
про визнання неправомірними дій
Відділу державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Ворошиловського районного
управління юстиції у м. Донецьку щодо
відмови в реєстрації права власності
за ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 та
забов'язання Відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно Реєстраційної служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у м. Донецьку виключити
відомості про реєстрацію права
власності за ОСОБА_5 на квартиру
АДРЕСА_1 з електронного Реєстру прав
власності за реєстровим № д-1211.

Стягнути з коштів Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 витрати по
сплаті судового збору у сумі 11грн.47
коп.

Зазначена постанова може бути
оскаржена до Донецького апеляційного
адміністративного суду.

Дана постанова суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Апеляційна
скарга, подана після закінчення
строків, встановлених цією статтею,
залишаються без розгляду, якщо суд
апеляційної інстанції за заявою особи,
яка їх подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Скарга подається на ім'я Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд.

Суддя
Наумова К.Г.