Справа № 357/16619/13-а
Суддя: Гапоненко А. П.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючий - суддя Гапоненко
А. П. ,

при секретарі - Миронова Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Біла Церква
справу за адміністративним позовом
Головного управління Пенсійного фонду
України у Київській області до Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві про визнання протиправними дій
державного виконавця та скасування
постанови про накладення штрафу , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом мотивуючи його тим, що
постановою відповідача про накладення
штрафу від 15.10.2013 року ВП № 31075309 за
невиконання рішення суду відповідно до
виконавчого листа № 2а-73241/2011 від 30.06.2011
року, стягувачем по якому є ОСОБА_1, на
позивача як боржника накладено штраф у
розмірі 680 грн. Вважаючи, що постанова
не ґрунтується на вимогах ст.ст. 6,11,30,49
Закону України «Про виконавче
провадження», а також не відповідає
вимогам ст.36 Закону, щодо звернення до
суду з поданням про зміну способу
виконання і порядку виконання рішення
суду, позивач просить суд постанову
державного виконавця про накладення
штрафу від 15.10.2013 за невиконання
рішення суду скасувати.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, надавши заяву про
розгляд справи у його відсутність за
наявними у справі доказами та повне
підтримання позовних вимог.

Представник відповідача, будучи
належним чином повідомленим, в судове
засідання не з'явився, надіслали суду
заяву про неможливість прибути у
судове засідання.

Суд, вважає за можливе слухати справу в
порядку ч. 4 ст. 122, ч. 4 ст. 128 КАС України,
за якою у разі неприбуття відповідача -
суб'єкта владних повноважень, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин або без повідомлення ним про
причини неприбуття розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Вивчивши та дослідивши письмові
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що постановою
державного виконавця про відкриття
виконавчого провадження зобов'язано
головне управління Пенсійного фонду
України у Київській області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_1 та
виплачувати щомісячно доплату до
пенсії згідно ст. 39 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за
проживання в зоні посиленого
радіоекологічного контролю
встановивши її на рівні мінімальної
заробітної плати з 16.12.2010 року. В
порядку виконання зазначеного
виконавчого провадження ГУ ПФУ у
Київській області проведено
перерахунок ОСОБА_1 підвищення пенсії
відповідно до ст. 39 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі
мінімальної заробітної плати, в
порядку, встановленим судовим
рішенням. Сума перерахунку включена в
потребу коштів на грудень 2011 року.
Законами України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік», «Про Державний
бюджет України на 2012 рік» (зі змінами)
та «Про Державний бюджет України на 2013
рік» передбачено, що у 2011-2013 роках норми
і положення ст. 39 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011-2013 роки.

Відповідно до Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету.

Позивач зазначив, що борг по
перерахунку пенсії буде виплачений
після надходження цільових коштів,
призначених для фінансування цих
виплат. Таким чином вимоги, викладені у
постанові державного виконавця про
відкриття виконавчого провадження є
фактично виконаними.

Для прийняття рішення щодо
застосування санкцій, передбачених ч. 1
ст. 89 Закону державний виконавець
повинен встановити, що судове рішення
не виконано, що рішення суду не
виконано без поважних на то причин.

Суд також вважає обґрунтованими доводи
позивача, що в мотивувальній частині
оскаржуваної постанови відсутнє
обґрунтування прийнятого державним
виконавцем рішення щодо невиконання
боржником судового рішення без
поважних на то причин, оскільки в ній
зазначено лише, що «рішення суду
залишається невиконаним, будь-які дії,
спрямовані на виконання рішення суду
посадовими особами Головного
управління Пенсійного фонду України у
Київській області не вчинені».

Таким чином суд погоджується з
доводами позивача, що в оскаржуваній
постанові державного виконавця не
наведені доводи, на підставі яких
державний виконавець прийшов до
висновку про відсутність у боржника
поважних причин, які б унеможливлювали
виконання боржником судового рішення.
Жодних дій щодо перевірки цього факту
державним виконавцем не здійснено.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача.

Згідно із ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства Украї
ни суд при вирішенні спору керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передба
чені Конституцією України.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та Законами України.

Згідно ст.ст. 6, 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб, а також вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст..36 Закону України «Про
виконавче провадження» за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим,
державний виконавець за власною
ініціативою чи за заявою сторін, має
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання.

У відповідності до ч.2 ст. 30 Закону
державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії з виконання
рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, а з виконання
рішення немайнового характеру - у
двомісячний строк.

Відповідну постанову про відкриття
виконавчого провадження винесено
24.01.2012, про що зазначено в постанові про
накладення штрафу.

Відповідно до п.6 ч. 1 ст.49 Закону
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі закінчення строку,
передбаченого законом для
відповідного виду стягнення. Про
закінчення виконавчого провадження
державний виконавець виносить
постанову.

Однак державним виконавцем у
встановлений строк не були здійснені
вищевказані дії щодо надання
відстрочки або розстрочки виконання, а
також зміни способу і порядку
виконання, ні закінчено дане виконавче
провадження, що є порушенням
зазначених норм чинного законодавства.

За таких обставин суд вважає, що
постанова щодо позивача про
застосування штрафу є необґрунтованою
та такою, що винесена упереджено, а тому
підлягає скасуванню, а позов
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 19, 61 Конституції України, ст.ст. 6, 9, 17,
71, 158-163, 181,185 КАС України, ст.ст. 6, 11, 30, 36,
49, 82 Закону України «Про виконавче
провадження», суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву Головного управління
Пенсійного фонду України у Київській
області - задовольнити.

Постанову державного виконавця про
накладення штрафу від 15.10.2013 ВП № 31075309
за невиконання рішення суду відповідно
до виконавчого листа № 2а-73241 від 30.06.2011 -
скасувати.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається до
Київського апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства, а
також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А. П. Гапоненко