Справа № 377/29/14-а
Суддя: Малишенко Т. О.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/29/14-а

Провадження №2-а/377/3/14

16 січня 2014 року Славутицький
міський суд Київської області у складі:

головуючого Малишенко Т. О., при
секретарі Купрієнко В.О., за участі
сторін: позивача ОСОБА_1, представників
відповідача Кобяк О.Г., Козленко І.П.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого
комітету Славутицької міської ради в
особі адміністративної комісії при
виконавчому комітеті Славутицької
міської ради - про скасування постанови
по справі про адміністративне
правопорушення,

в с т а н о в и в :

До Славутицького міського суду
звернувся ОСОБА_1, з адміністративним
позовом про скасування постанови про
адміністративне правопорушення, а
також зобов,язання відповідачів
призначити атестаційну комісію по
встановленню наявності чи відсутності
компетенції членів адміністративної
комісії при виконавчому комітеті
Славутицької міської ради. У позовній
заяві посилається на те, що 12.12.2013 року
постановою №10-03 адміністративної
комісії при виконавчому комітеті
Славутицької міської ради Київської
області стосовно нього накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу розміром 510 гривень, за
порушення ч.1 ст.182 КУпАП. Не
погоджується з даною постановою
адміністративної комісії, вважає, що
дана постанова винесена з порушенням
вимог чинного законодавства.

При розгляді справи ОСОБА_1, заявлені
вимоги підтримав у повному обсязі з
підстав, викладених у позовній заяві,
не заперечував, що дійсно є власником
кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1», режим роботи
встановлено з 18 години до 05 годин,
вважає, що рішенням Славутицької
міської ради дискримінується його
суб,єкт господарювання. Тому просив
скасувати постанову про
адміністративне правопорушення
відносно нього, а також зобов,язати
відповідачів призначити атестаційну
комісію по встановленню наявності чи
відсутності компетенції членів
адміністративної комісії при
виконавчому комітеті Славутицької
міської ради.

Представники відповідачів відповідно
до довіреності КОБЯК О.Г., і КОЗЛЕНКО
І.П., заявлені позовні вимоги не
визнали, вважали, що дії
адміністративної комісії були
правомірні, на підтвердження своїх
заперечень посилалися на документи і
адміністративні матеріали відносно
позивача.

Вивчивши матеріали даної справи,
оглянувши справи про адміністративне
правопорушення відносно позивача,
надавши належну оцінку дослідженим
доказам, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову виходячи з наступного.

Ст.152 КУпАП передбачає
відповідальність за порушення вимог
законодавчих та інших
нормативно-правових актів щодо захисту
населення від шкідливого впливу чи
правил додержання тиші в населених
пунктах і громадських місцях.

Відповідно до ст.8 КУпАП особа, яка
вчинила адміністративне
правопорушення, підлягає
відповідальності на підставі закону,
що діє під час і за місцем вчинення
правопорушення.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним
правопорушенням (проступком)
визнається протиправна, винна (умисна
або необережна) дія чи бездіяльність,
яка посягає на громадський порядок,
власність, права і свободи громадян, на
встановлений порядок управління і за
яку законом передбачено
адміністративну відповідальність.

Згідно ст.245 КпАП України завданням
провадження у справах про
адміністративне правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної винесеної
постанови, а також виявлення причин та
умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.280 КпАП України
орган (посадова особа) при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення зобов'язаний, зокрема,
з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність чи заподіяно майнову
шкоду, а також з'ясувати інші обставини,
що мають значення для правильного
вирішення справи.

Вищевказані вимоги при розгляді справи
про адміністративні правопорушення
відносно ОСОБА_1, Адміністративною
комісією виконавчого комітету
Славутицької міської ради, виконано,
рішення про притягнення позивача до
адміністративної відповідальності
прийнято об'єктивно і ґрунтується на
доказах. Згідно ст.251 цього Кодексу,
доказами в справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів, та
технічних засобів, що мають функції
фото - і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото - і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

З оглянутих у судовому засіданні
документів вбачається, що з
Славутицького МВ ВС на розгляд
адміністративної комісії при
виконавчому комітеті Славутицької
міської ради надійшли протоколи про
адміністративне правопорушення серії
КХ №0029124 від 06.11.2013 року та №0023840 від
16.11.2013 року складені ДІМ Славутицького
МВГУ МВС України в Київській області
лейтенантом міліції Роєнко О.М., про
порушення громадянином ОСОБА_1,
адміністративних правопорушень за ч.1
ст.182 КУпАП, а саме, було встановлено що
01.11.2013 року з 22 год. 30 хв. до 00 год. 45 хв.
02.11.2013року та 23.11.2013 року з 03 год. 45 хв. до
05 год. 00 хв. ОСОБА_1, допустив звучання
гучної музики в кафе-барі "ІНФОРМАЦІЯ_1"
(АДРЕСА_1), яка заважала нічному
відпочинку мешканців прилеглих
будинків АДРЕСА_1, чим порушив вимоги п.
2 ч.1 та ч.3 ст.24 Закону України "Про
забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення"
від 24.02.1994 року, скоїв правопорушення,
відповідальність за яке передбачена ч.1
ст.182 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1, заперечує, що саме в
його закладі допусщені вищезазначені
порушення. Суд не може погодитися з
даним поясненням, оскільки згідно з ч.3
ст.24 Закону України "Про забезпечення
санітарного та епідемічного
благополуччя населення " від 24.02.1994 року
встановлено умови щодо заборони
порушення тиші саме у нічний час, із
двадцять другої до восьмої години на
захищених об'єктах забороняються
гучний спів і викрики, користування
звуковідтворювальною апаратурою..., то
виміри гучності шуму від користування
звуковідтворювальною апаратурою в
даному випадку не проводяться,
проведення їх не вимагається.
Відповідно до цього, посилання
позивача про відсутність протоколів
на проведення дослідження шумового
навантаження та інфразвуку
безпідставні. Захищеними об'єктами
відповідно до ст. 24 Закону України «Про
забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення»
є жилі будинки і прибудинкові
території. Виходячи з основних
принципів верховенства права та
дотримання законності, суд вважає, що
адміністративна комісія правомірно
притягнула ОСОБА_1, до адміністративної
відповідальності, оскільки є пряме
порушення конституційного права
громадян на відпочинок, а особливо на
відпочинок в нічний час.

З наданих матеріалів вбачається, що
ОСОБА_1, вчинив кілька адміністративних
правопорушень, справи про які
одночасно розглядалися одним і тим же
органом, то стягнення накладалося в
межах санкції, встановленої за більш
серйозне правопорушення з числа
вчинених. Тому, адміністративна
комісія, керуючись ч.2 ст.36 КУпАП від
07.12.1984 № 8073-Х, правомірно об'єднала ці
два матеріали в одне провадження, та
наклала стягнення в межах,
передбачених ч.1 ст.182 КУпАП, а саме в
розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян. До посилань ОСОБА_1,
про те, що він неналежним чином був
повідомлений про розгляд справи суд
ставиться критично, оскільки в
судовому засіданні судом було оглянуто
лист запрошення адміністративної
комісії на адресу ОСОБА_1, (надав сам
позивач для огляду) який датований
вихідним від 09.12.2013 року, розгляд справ
було призначено на 12.12.2013 року на 17
годин, з поштового конверта вбачається,
що відповідно до поштового штампу
конверт надійшов в поштове відділення
09.12.2013 року, працівники двічі, а саме
10.12.2013 року і 13.12.2013 року намагалися
вручити ОСОБА_1, повідомлення, як
вбачається з його скарги 12.12.2013 року він
вже отримав постанову і 19.12.2013 року
подав скаргу. Виходячи з наведеного суд
вважає, що дії адміністративної
комісії в даному випадку правомірні.

У відповідності до ст.11 КАС України,
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Суб'єкт
владних повноважень повинен подати
суду всі наявні у нього документи та
матеріали, які можуть бути використані
як докази у справі.

Доказами в адміністративному
судочинстві згідно ст.69 КАСУ є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення осіб, які беруть участь у
справі, та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи. Ці дані встановлюються судом на
підставі пояснень сторін, третіх осіб
та їхніх представників, показань
свідків, письмових і речових доказів,
висновків експертів.

На час розгляду справи відповідачем
спростовано твердження позивача про
відсутність підстав для притягнення
його до адміністративної
відповідальності. За таких обставин
підстав для задоволення позову не
вбачається. Суд дійшов висновку що
адміністративна комісія, всебічно
дослідивши матеріали справ, врахувала
пояснення всіх свідків прийшла до
висновку, що власником кафе-бару
«ІНФОРМАЦІЯ_1» було порушено вимоги п.2
ч.1 та ч.3 ст.24 Закону України «Про
забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення»,
а саме у нічний час, із двадцять другої
до восьмої години на захищених об'єктах
забороняються гучний спів і викрики,
користування звуковідтворювальною
апаратурою та іншими джерелами
побутового шуму, проведення салютів,
феєрверків, використання
піротехнічних засобів, як з,ясовано шум
від звуковідтворювальної апаратури,
яка знаходилась у приміщенні кафе-бару
«ІНФОРМАЦІЯ_1» у заборонений
законодавством час виходив за межі
цього приміщення та проникав до
житлових приміщень та
розповсюджувався на прибудинкові
території, де постійно перебувають
люди, порушуючи їх права на відпочинок,
передбачені статтею 4 Закону України
«Про забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення»:
«Громадяни мають право на безпечні для
здоров'я і життя харчові продукти,
питну воду, умови праці, навчання,
виховання, побуту, відпочинку...».Таким
чином власником кафе-бару
«ІНФОРМАЦІЯ_1», ОСОБА_1, було скоєно
правопорушення, відповідальність за
яке передбачена ч.1 ст.182 КУпАП
«Порушення вимог законодавчих та інших
нормативно-правових актів щодо захисту
населення від шкідливого впливу шуму
чи правил додержання тиші у населених
пунктах і громадських місцях, що тягне
за собою накладення штрафу...на
посадових осіб та громадян-суб'єктів
господарської діяльності - від
п'ятнадцяти до тридцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян». Постанова адміністративної
комісії від 12.12.2013 року № 10-03 була
прийнята з додержанням вимог чинного
законодавства.

Вимоги позивача про зобов,язання
відповідачів призначити атестаційну
комісію по встановленню наявності чи
відсутності компетенції членів
адміністративної комісії при
виконавчому комітеті Славутицької
міської ради не підлягають
задоволенню, оскільки за скаргою
ОСОБА_1, була проведена прокурорська
перевірка, відповідно до якої
перевірялася законність діяльності
адміністративної комісії при
виконавчому комітеті Славутицької
міської ради за 2013 рік. Діяльність
комісії була визнана правомірною,
справи ОСОБА_1, були повернуті до
адміністративної комісії без подання
про виявлення правопорушень.
Адміністративна комісія при
виконавчому комітеті Славутицької
міської ради, створена з дотриманням
вимог ст.215 КУпАП, її склад утворений у
відповідності до вимог чинного
законодавства, і чинним законодавством
проведення атестації членів
адміністративної комісії не
передбачається. На підставі наведеного
суд прийшов до висновку, що дії
адміністративної комісії правомірні і
не суперечать чинному законодавству
тому позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 161 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Виконавчого комітету Славутицької
міської ради в особі адміністративної
комісії при виконавчому комітеті
Славутицької міської ради - про
скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення -
відмовити.

Постанова суду є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Суддя
Т. О.
Малишенко