Справа № 826/14348/13-а
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Добрянська
Суддя-доповідач: Романчук О.М
У Х В А Л А

Іменем України

14 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіна М.А.

розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ВАЛЬРАВЕН» на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 жовтня 2013 р. у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ВАЛЬРАВЕН» до Київської регіональної
митниці Міністерства доходів і зборів
України про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів від 07.08.2013 року
№100270000/2013/300198/2; скасування картки
відмови у прийнятті митної декларації,
митному оформлені випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №100270000/2013/01486
від 07.08.2013 року; зобов`язання
відповідача визначити митну вартість
товару за ціною договору відповідно до
декларації митної вартості
№100270000/2103/171956 від 29.07.2013 року, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ВАЛЬРАВЕН»
звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міністерства доходів і зборів
України про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів від 07.08.2013 р. №
100270000/2013/300198/2; скасування картки
відмови у прийнятті митної декларації,
митному оформлені випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 100270000/2013/01486
від 07.08.2013 р.; та зобов'язання
відповідача визначити митну вартість
товару за ціною договору відповідно до
декларації митної вартості №
100270000/2103/171956 від 29.07.2013 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29.10.2013 року в задоволені
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду, та
прийняти нову, якою адміністративний
позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а постанову
суду без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
між J. Van Walrawen BV. (Нідерланди, продавець)
та ТОВ «ВАЛЬРАВЕН» (Україна, покупець)
було укладено контракт № 4/2013 від 01.07.2013
року, згідно з яким продавець продає, а
покупець купляє та приймає системи для
кріплення і монтажу систем
водопостачання, опалення, каналізації,
сантехніки, кондиціонування повітря та
комплектуючі до такого обладнання.

Для митного оформлення зазначених
товарів позивачем було подано до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів декларацію митної вартості
№ 100270000/2013/171856 від 29.07.2013 р., у якій
позивач вказав митну вартість товару
за основним (першим) методом - за ціною
договору (контракту) щодо товарів які
імпортуються з додаванням
транспортних витрат, а також, на
підтвердження заявленої митної
вартості товару заме за першим
(основним) методом, надав митному
органу:

- контракт № 4/2013 від 01.07.2013 р. з
додатками;

- експортну декларацію виробника;

- довідку про транспортно-експедиційні
витрати;

- рахунки-фактури виробника;

- прайс-лист виробника;

- лист від виробника про термін дії
прайс-листа;

- виписку ТПП Королівства Нідерландів;

- експертний висновок ДП
«Укрпромзовнішекспертизи»;

- калькуляцію собівартості виробництва
товарів;

- інформацію біржових організацій;

- статут ТОВ «Вальравен»;

- копії видаткових накладних;

- копії платіжних доручень.

Проте, за результатами розгляду
поданих позивачем до митного
оформлення документів, на підставі
спрацювання критерію ризику АС АУР
(автоматизована система аналізу та
управління ризиками), відповідачем
було виявлено, що митна вартість
поданого до митного оформлення товару
є заниженою з порівнянням до подібних
товарів.

В результаті такого контролю митним
органом було також встановлено, що
документи, надані позивачем на
підтвердження заявленої митної
вартості товару, не містять всіх даних
відповідно до обраного декларантом
методу визначення митної вартості, а
також містять неточності та
розбіжності, зокрема:

- подана до митного оформлення довідка
транспортно-експедиційних витрат
видана іншим перевізником, ніж
зазначений у транспортному документі
СМR (при поставці на умовах ЕХW при
розрахунку митної вартості товару
необхідно враховувати вартість
транспортування до кордону);

- пункт 3 контракту від 01.07.2013 року № 4/2013
«Умови оплати» викладено лише
російською мовою, що суперечить п. 11.4
Контракту;

- в інвойсі наявні незавірені належним
чином виправлення;

- митна декларація країни відправлення
не містить відміток митних органів
Нідерландів, кількість місць у МД
країни відправлення не відповідає
кількості місць у товаросупровідних
документах;

- у наданому додатково висновку ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» не
зазначено посилання на виробників
аналогічної продукції відповідного
географічного регіону.

Зважаючи на таке, відповідно до частини
3 статті 53 МКУ, посадовою особою митного
органу було запропоновано декларанту
надати додаткові документи на
підтвердження заявленої митної
вартості товару, про що декларант був
повідомлений, та процедура
консультацій проведена.

Так, відповідач для підтвердження
заявленої позивачем митної вартості
товару за декларацією митної вартості
№ 100270000/2103/171956 від 29.07.2013 року, у
відповідності до вимог ч. 3 ст. 53 Митного
кодексу України, запропонував ТОВ
«ВАЛЬРАВЕН» надати такі додаткові
документи:

- виписку з бухгалтерської
документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

- копію МД країни-відправника;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями та інформацію про
вартість сировини для виробництва
товару.

Однак, як підтверджується наявними
матеріалами справи, та не було жодними
допустимими доказами по справі
спростовано позивачем, за наслідками
отриманого запиту митного органу про
необхідність надання додаткових
документів для підтвердження
заявленої митної вартості товару за
декларацією митної вартості №
100270000/2103/171956 від 29.07.2013 року, позивачем
не було надано відповідачу таких
запитуваних додаткових документів, а
відповідно не було достатніми
допустимими доказами підтверджено
правомірність заявленої митної
вартості товару за основним методом
(ціною контракту).

З огляду на зазначене, Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів, з
метою недопущення недоплати
відповідних митних платежів та податку
на додану вартість до Державного
бюджету, враховуючи не надання
позивачем додаткових документів на
підтвердження заявленої митної
вартості товару та наявності
інформації з бази даних цінової
інформації ЄАІС ДМСУ щодо розмитнення
за останні 90 днів, що передували
митному оформленню задекларованого
позивачем товару, за аналогічними
кодами згідно з УКТЗЕД, за ціною, що є
вищою ціни товару, визначеної
позивачем в митній декларації, - було
прийнято оскаржуване рішення про
коригування митної вартості товарів
від 07.08.2013 року № 100270000/2013/300198/2.

Позивач не погоджуючись з такими
рішеннями відповідача звернувся до
суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів виходить з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно з позицією митного органу
документи, які були надані до митного
оформлення для підтвердження
заявленої митної вартості не містили
інформації щодо умов оплати за товар, а
також розбіжності щодо умов поставки
товару.

Відповідно до ст. ст. 49-50 Митного
кодексу України, митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частиною 2 ст. 51 Митного кодексу України
встановлено, що митна вартість товарів,
що ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, визначається відповідно до
глави 9 «Методи визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, та порядок їх
застосування» Митного кодексу України.

За правилами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу
України, декларант або уповноважена
ним особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані: 1) заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом; 2)
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; 3) нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації.

Відповідно до частин 1-2 ст. 53 Митного
кодексу України, у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч. 3 ст.53 Митного кодексу
України у разі якщо документи, які
підтверджують митну вартість товару,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

За приписами ст. 54 Митного кодексу
України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень ст. 55 цього Кодексу.

Частинами 7 та 8 ст. 55 Митного кодексу
України встановлено, що у випадку
незгоди декларанта або уповноваженої
ним особи з рішенням митного органу про
коригування заявленої митної вартості
товарів митний орган за зверненням
декларанта або уповноваженої ним особи
випускає товари, що декларуються, у
вільний обіг за умови сплати митних
платежів згідно з митною вартістю цих
товарів, визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу Х цього Кодексу. Строк дії
таких гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати органу доходів і зборів
додаткові документи для підтвердження
заявленої ним митної вартості товарів,
що декларуються.

Як встановлено ч. 2 ст. 265 Митного
кодексу України, митний орган має право
упевнитися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
декларації, поданої для цілей
визначення митної вартості.

Статтею 88 Митного Кодексу України
встановлено, що декларант зобов'язаний
надати митному органу передбачені
законодавством документи і відомості,
необхідні для виконання митних
процедур.

Пунктом 11 Порядку декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 грудня 2006 року
№ 1766, передбачено, що для підтвердження
митної вартості товарів на вимогу
митного органу декларант зобов'язаний
подати додаткові документи.

Відповідно до п. 14 Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, якщо декларантом не
подано в установлений строк додаткові
документи або якщо він відмовився від
їх подання, митну вартість товарів
визначає митний орган на підставі
наявних відомостей згідно із
законодавством.

За ст. 266 Митного кодексу України
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну, може
здійснюватися за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Аналіз наведених норм дає підстави
судовій колегії прийти до висновку, що
митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості і з цією
метою мають повноваження витребувати
додаткові документи для перевірки
правильності зазначеної митної
вартості товару в разі наявності
підстав для сумніву в правильності
митної оцінки товару, що переміщується
через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб'єкт
господарювання має надати лише належні
документи для перевірки та
підтвердження правильності зазначеної
митної вартості товару.

Надання неналежних документів,
часткове надання або не надання
витребуваних документів не може
вважатися виконанням вимог митниці
щодо підтвердження митної вартості
товарів.

В даних спірних правовідносинах у
митниці виник обґрунтований сумнів
щодо правильності заявленої позивачем
митної вартості товару. За вказаними
обставинами митниця мала обґрунтовані
підстави для витребування додаткових
документів для підтвердження
заявленої митної вартості товару. При
витребуванні додаткових документів
митниця діяла відповідно до Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження (№1766) та норм митного
законодавства. При цьому відповідач,
відповідно до наведених законодавчих
норм надавав позивачу можливість
підтвердження заявленої митної
вартості чи корегування митної
вартості шляхом надання додаткових
документів, однак позивач витребуваних
документів щодо підтвердження
заявленої митної вартості не надав без
обґрунтувань та підстав щодо
неможливості надання додаткових
документів. Інших способів, ніж
витребування додаткових документів,
надання часу для підтвердження
заявленої митної вартості товару, у
митного органу щодо узгодження митної
вартості товару із декларантом
законодавчими нормами не передбачено.

У зв'язку з ненаданням позивачем
додаткових документів у митного органу
не було можливості застосувати митну
вартість, визначену позивачем, що дало
підстави для визначення митної
вартості товарів у спосіб,
передбачений ст. 266 Митного кодексу
України.

Під час судового розгляду митним
органом доведено не можливість
застосування інших, окрім резервного,
методів визначення митної вартості
товарів, як це було зазначено в
спірному рішенні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ВАЛЬРАВЕН» - залишити без задоволення,
а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 17.01.2014
року.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.