Справа № 537/5013/13-а
Суддя: Зоріна Д. О.
Дата ухвалення: 2014-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 537/5013/13-а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2014 року Крюківський районний суд
міста Кременчука Полтавської області в
складі: головуючої судді Зоріної Д.О.,
при секретарі Чернявській А.Л.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кременчуці
адміністративну справу за позовом
фізичної особи, ОСОБА_1, до юридичної
особи, Виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради
Полтавської області, про скасування
рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до
суду з адміністративним позовом,
згідно якого просила суд винести
постанову, якою скасувати рішення
виконавчого комітету Кременчуцької
міської ради Полтавської області від 3
вересня 2013 року №468 «Про відмову у
наданні дозволу на переведення жилих
приміщень квартири АДРЕСА_1, із
житлового в нежитловий фонд в місті
Кременчуці»; зобов'язати виконавчий
комітет Кременчуцької міської ради
Полтавської області прийняти рішення,
яким дати позивачці дозвіл на
переведення житлового приміщення
квартири АДРЕСА_1, в місті Кременчуці в
нежитловий фонд для використання під
адміністративно-торгове приміщення.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що
вона являється власником квартири
АДРЕСА_1. З метою здійснення
підприємницької діяльності позивачкою
було прийнято рішення про переведення
належної їй квартири до нежитлового
фонду з метою подальшої її
реконструкції під
торгово-адміністративне приміщення.
Позивачка, у відповідності, до Порядку
переведення житлових приміщень
(квартир, будинків), що належать на
праві власності юридичним або фізичним
особам, у нежитлові в місті Кременчуці,
затвердженим рішенням Кременчуцької
міської ради Полтавської області від 31
серпня 2010 року, звернулась до
відповідача із відповідною заявою з
додаванням всіх необхідних
документів, вказаних у зазначеному
Порядку. ОСОБА_1 зазначає, що 3 вересня
2013 року відповідачем було прийнято
рішення №468 «Про відмову у наданні
дозволу на переведення жилих приміщень
квартири АДРЕСА_1, із житлового в
нежитловий фонд». Підставами даної
відмови, вказаної у рішенні, є:
ненадання заявником документів, що
свідчили б про непридатність квартир
для проживання; необхідність їх
переведення в нежитловий фонд не
обумовлюється винятковістю, крайньою
необхідністю чи іншими надзвичайними
обставини; бажання заявника змінити
статус житлових приміщень на
приміщення для підприємницької
діяльності не є винятковим випадком в
розумінні статті 8 Житлового кодексу
УРСР. Позивачка вважає відмову
відповідача неправомірною, а зазначене
рішення таким, що підлягає скасуванню,
оскільки вона являється власником
зазначеної вище квартири на підставі
права власності, а відтак квартира
відноситься до приватного житлового
фонду , а тому застосування
відповідачем статті 8 Житлового
кодексу УРСР, відповідно до якої
переведення придатних для проживання
жилих будинків і жилих приміщень у
будинках державного і громадського
житлового фонду в нежилі, як правило,
не допускається. У виняткових
випадках переведення жилих будинків
і жилих приміщень у нежилі може
здійснюватися за рішенням органів,
зазначених у частині другій статті 7
цього Кодексу, під час вирішення
питання про надання дозволу на
переведення належної їй квартири з
житлового в нежитловий фонд є
неправомірним. Окрім того, комісією з
обстеження стану житлових будинків і
жилих приміщень в місті Кременчуці 5
серпня 2013 року було складено акт №45
«Про переведення квартири АДРЕСА_1 із
житлового в нежитловий», відповідно до
якого визнано за можливе використання
зазначеної вище квартири за новим
функціональним призначенням. У зв'язку
із викладеними обставинами позивачка і
вимушена звернутись до із позовом про
скасування рішення, зобов'язання
вчинити дії.

Позивач, ОСОБА_1, в судове засідання не
з'явилась, хоча належним чином була
попереджена про дату, час та місце
розгляду справи, однак завчасно надала
до суду заяву, згідно якої просила суд
розглянути справу без її участі та
зазначила, що позовні вимоги підтримує
та просить їх задовольнити.

Представник відповідача, Виконавчого
комітету Кременчуцької міської ради
Полтавської області, в судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином був повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи, однак надав до
суду клопотання, згідно якого просив
суд розглянути справу без його участі
та зазначив, що при ухваленні рішення
покладається на розсуд суду.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглядати справу у
відсутності сторін на підставі
документів, наявних в матеріалах
справи.

Ретельно вивчивши та проаналізувавши
матеріали справи, суд приходить до
наступних висновків.

На підставі купівлі - продажу,
посвідченого 26 грудня 2006 року
приватним нотаріусом Кременчуцького
міського нотаріального округу ОСОБА_2,
та зареєстрованого в реєстрі за
номером 12199, ОСОБА_1 на праві власності
належить квартира АДРЕСА_1 в місті
Кременчуці Полтавської області.
Вказаний факт підтверджується також
витягом з Державного реєстру
правочинів №3393941 від 26 грудня 2006 року,
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно КП «Кременчуцьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації» №13413968 від 31 січня 2007
року, а також копією технічного
паспорту на квартиру АДРЕСА_1 в місті
Кременчуці.

Як вбачається з матеріалів
справи, маючи намір зайняття
підприємницькою діяльністю, з метою
переведення вказаної вище квартири з
житлового в нежитловий фонд, позивачка
звернулась до Виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради
Полтавської області із заявою про
надання дозволу на переведення
квартири АДРЕСА_1 з житлового в
нежитловий фонд з метою реконструкції
під адміністративно-торгове
приміщення. При цьому позивачкою буди
надані документи згідно із Порядком
переведення житлових приміщень
(квартир, будинків), що належать на
праві власності юридичним та фізичним
особам, у нежитлові в міста Кременчуці,
затвердженими Кременчуцькою міською
радою від 31 серпня 2010 року.

В результаті розгляду заяви
ОСОБА_1, 3 вересня 2013 року Виконавчим
комітетом Кременчуцької міської ради
Полтавської області було ухвалено
рішення №468 «Про відмову в наданні
дозволу на переведення жилих приміщень
квартири АДРЕСА_1 з житлового в
нежитловий фонд у місті Кременчуці»,
яким позивачці відмовлено в наданні
дозволу на переведення приміщення
зазначеної квартири з житлового в
нежитловий фонд. Підставою відмови є
ненадання документів, що свідчили б про
непридатність квартири для проживання.
Згідно вказаного рішення, необхідність
переведення в нежитловий фонд не
обумовлюється винятковістю, крайньою
необхідністю чи іншими надзвичайними
обставинами; бажання заявниці змінити
статус житлових приміщень на
приміщення для підприємницької
діяльності не є винятковим випадком у
розумінні статті 8 Житлового кодексу
Української РСР, а також у зв'язку із
відсутністю письмової згоди мешканців
суміжної квартири з другого поверху.

Відповідно до акту обстеження
технічного стану квартири АДРЕСА_1 №45
від 5 серпня 2013 року, технічна
можливість реконструкції зазначеної
квартири під адміністративно-торгове
приміщення є за умови виконання
робочого проекту, дотримання вимог
нормативно-правових актів у
будівельній сфері та
житлово-комунальних послуг, пожежної і
газової безпеки, санітарних норм,
правил тощо, з врахуванням
рекомендацій, наданих в технічному
висновку про стан будівельних
реконструкцій житлового приміщення та
можливість реконструкції приміщення
під певний об'єкт підприємницької
діяльності, а також виконання робочого
проекту.

Згідно довідки ТОВ «Добробит» №12 від 09
січня 2014 року, в квартирі АДРЕСА_1 в
місті Кременчуці, зареєстровані особи
не значаться.

Відповідно до матеріалів справи,
заборгованості за комунальні послуги,
надані за адресою: квартира АДРЕСА_1 в
місті Кременчуці, відсутні. Вказаний
факт підтверджено довідками №12,
виданою 09 січня 2014 року, та №10 від 08
січня 2014 року, виданої ТОВ «Добробит»,
№ 08 від 09 січня 2014 року КП
«Кременчукводоканал», №439 від 09 січня
2014 року ПАТ «Кременчукгаз», №05-13-06-5/3
від 09 січня 2014 року ПАТ
«Полтаваобленерго».

З вищенаведеного слідує, що
переведення квартири з житлового фонду
у нежитловий не суперечить вимогам
чинного законодавства України, що
регламентують вказані питання,
будівельним нормам, тощо.

Об'єкти, що складають жилий фонд,
визначені статтею 4 Житлового кодексу
Української РСР.

Згідно із пунктом 4 частини 2
статті 4 Житлового кодексу Української
РСР, житловий фонд включає в тому числі
жилі будинки (частини будинків),
квартири, що належать громадянам на
праві приватної власності (приватний
житловий фонд).

Відповідно до положень статті 8
Житлового кодексу Української РСР,
переведення придатних для проживання
жилих будинків і жилих приміщень у
будинках державного і громадського
житлового фонду в нежилі, як правило,
не допускається. У виняткових
випадках переведення жилих будинків
і жилих приміщень у нежилі може
здійснюватися за рішенням органів,
зазначених у частині другій статті 7
цього Кодексу. Переведення жилих
будинків і жилих приміщень відомчого
і громадського житлового фонду в
нежилі провадиться за пропозиціями
відповідних міністерств, державних
комітетів, відомств і центральних
органів громадських організацій.
Переведення жилих будинків і жилих
приміщень, що належать колгоспам, у
нежилі здійснюється за рішенням
загальних зборів членів колгоспу або
зборів уповноважених. Переведення
жилих будинків житлово-будівельних
кооперативів у нежилі не допускається.

Як вбачається із зазначеної норми
законодавства, вона застосовується
лише до будинків і квартир державного і
громадського житлового фонду.

Згідно зі статтею 319 Цивільного
кодексу України, власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до частини 1 статті 320
Цивільного кодексу України, власник
має право використовувати своє майно
для здійснення підприємницької
діяльності, крім випадків,
встановлених законом.

Згідно із положеннями статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до пункту 1.6. Порядку
переведення житлових приміщень
(квартир, будинків), що належать на
праві власності юридичним або фізичним
особам, у нежитлові в місті Кременчуці,
затвердженого рішенням Кременчуцької
міської ради Полтавської області 31
серпня 2010 року, житлове приміщення
(квартира, будинок) стосовно якого
вирішується питання щодо переведення
із житлового в нежитловий фонд та
реконструкції для розміщення в ньому
об'єкта непромислового характеру,
повинно відповідати таким умовам:

знаходитись у цокольному або на
першому поверсі будинку; мати
можливість влаштування окремого входу,
крім наявного, з фасаду будинку,
орієнтованого на вулицю, проїзд, не
пов'язаного з під'їздом до жилого
будинку, максимального збереження
зелених насаджень, не порушуючи при
цьому архітектурного вигляду будинку;
перебувати у власності заявника
(юридичної, фізичної особи);
відповідати діючим нормам і правилам;
житловий будинок, у якому знаходиться
таке приміщення, не повинен бути
аварійним, внесеним до графіків
зносу, мати наявні пошкодження
огороджувальних та несучих
конструкцій, належати до

об'єктів культурної спадщини; в
квартирі не повинно бути зареєстровано
мешканців.

Як вбачається із наданих
позивачкою до Кременчуцької міської
ради документів на підтвердження
законності переведення приміщення
квартири із житлового в нежитловий
фонд для прийняття відповідного
рішення, вони відповідають вимогам,
передбаченим вказаним вище Порядком.

Відповідно до частини 1 статті 21
Цивільного кодексу України, суд визнає
незаконним та скасовує правовий акт
індивідуальної дії, виданий органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або
органом місцевого самоврядування, якщо
він суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
та інтереси.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті
162 Кодексу адміністративного
судочинства України, у разі
задоволення адміністративного позову
суд має право прийняти постанову про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначення способу його здійснення.

Відповідно до роз'яснень, наданих
у пункті 10.2 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України №7 від
20 травня 2013 року «Про судове рішення в
адміністративній справі», в разі
задоволення позову про визнання
протиправним рішення суб'єкта владних
повноважень чи його окремих положень
суд повинен зазначити про це в судовому
рішенні та одночасно застосувати один
із встановлених законом способів
захисту порушеного права позивача: про
скасування або визнання нечинними
рішення чи окремих його положень.
Скасування акта суб'єкта владних
повноважень як способу захисту
порушеного права позивача
застосовується тоді, коли спірний акт
не породжує жодних правових наслідків
від моменту прийняття такого акта.

За викладених обставин,
враховуючи той факт, що квартира
АДРЕСА_1 в місті Кременчуці Полтавської
області, відноситься до приватного
житлового фонду, а також те, що з
наявних в справі матеріалів слідує, що
переведення квартири з житлового фонду
у нежитловий та її перепланування не
суперечить вимогам чинного
законодавства України, що
регламентують вказані питання,
будівельним нормам, тощо, суд вважає
достовірно доведеним факт порушення
відповідачем, Виконавчим комітетом
Кременчуцької міської ради
Полтавської області, як суб'єктом
владних повноважень, прав та
охоронюваних законом інтересів
позивача, визначених чинним
законодавством України щодо права
користування майном, а саме
переведення приміщення належної їй на
праві приватної власності квартири із
житлового в нежитловий фонд з метою
здійснення підприємницької
діяльності.

За таких обставин суд вважає позовні
вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради
Полтавської області законними та
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 6, 11, 12, 17, 19, 70, 71,
158-161, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, частиною 2 статті
4, статтею 8 Житлового кодексу
Української РСР, частиною 1 статті 21,
статтею 319, частиною статті 320
Цивільного кодексу України, Постановою
Пленуму Вищого адміністративного суду
України №7 від 20 травня 2013 року «Про
судове рішення в адміністративній
справі», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги фізичної особи, ОСОБА_1,
до юридичної особи, Виконавчого
комітету Кременчуцької міської ради
Полтавської області, про скасування
рішення, зобов'язання вчинити дії -
задовольнити.

Рішення Виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради
Полтавської області №468 «Про відмову в
наданні дозволу на переведення жилих
приміщень квартири АДРЕСА_1 з
житлового в нежитловий фонд у місті
Кременчуці» від 3 вересня 2013 року -
скасувати.

Зобов'язати Виконавчий комітет
Кременчуцької міської ради
Полтавської області повторно
розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання
дозволу на переведення житлового
приміщення квартири АДРЕСА_1 місті
Кременчуці Полтавської області, в
нежитловий фонд для використання під
адміністративно-торгове приміщення.

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана через Крюківський районний
суд міста Кременчука Полтавської
області до Харківського апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з дня її проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цієї постанови.

Суддя :
Д.О. Зоріна