Справа № 150/1082/13-а
Суддя: Цимбалюк Л. П.
Дата ухвалення: 2013-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №150/1082/13-а
Провадження по справі №2-а/150/80/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року
с.
Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької
області в складі:

головуючої: судді Л.П. Цимбалюк

при секретарі Д.Г. Бровко

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Чернівецького
районного суду адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення
Чернівецької районної державної
адміністрації про визнання дій
протиправними, зобов*язання нарахувати
та виплатити недоплачену щорічну
грошову допомогу інваліду війни 2
групи до 5 травня, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до районного суду з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Чернівецької районної державної
адміністрації із вище зазначеним
позовом.

В обґрунтування позову позивач в
позовній заяві посилається на те, що
він є інвалідом війни 2 групи і
відповідно до ч.3 ст. 15 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» йому щорічно,
до 5 травня, повинна надаватися разова
грошова допомога в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком. Але
всупереч вимогам вищевказаного Закону
та пункту 3 ст. 22 Конституції України,
грошова допомога, що призначена йому за
2013 рік, виплачена не в повному обсязі.

Позивачем подано до суду заяви про
розгляд справи у його відсутність, свої
вимоги підтримує в повному обсязі та
просить їх задоволити.

Відповідачем подано заперечення проти
адміністративного позову з посиланням
на докази, якими вони обґрунтовуються.
Відповідач просить відмовити у
задоволенні позовних вимог. У своїх
запереченнях посилається на те, що
Управлінням під час здійснення
повноважень з нарахування та виплати
щорічної разової допомоги інваліду
війни 2 групи було дотримано вимог
чинного законодавства та не допущено
його порушень, виплата проводилась у
відповідності з виділеними на
зазначені цілі коштами. Кошти
виділялись в обсязі, передбаченому
Законами України „Про Державний
бюджет" на 2013 рік.

Дослідивши та оцінивши в сукупності
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов слід задоволити з
таких міркувань.

Встановлено, що позивач відповідно до
Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту
" від 22.10.1993 року, №3551-ХІІ, являється
інвалідом війни 2 групи, що й
підтверджено матеріалами справи,
зокрема, довідкою, виданою 28.10.2013 року,
№1779, виданою Управлінням праці та
соціального захисту населення
Чернівецької районної державної
адміністрації, згідно якої ОСОБА_1
перебуває на обліку в Управлінні в
Єдиному державному автоматизованому
реєстрі осіб, які мають право на пільги
як інвалід війни 2 групи /а.с. 6/.

Відповідно до ч.3 ст. 15 Закону України
від 26 жовтня 1993 року «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» щорічно до 5
травня інвалідам війни 2 групи
виплачується разова грошова допомога у
розмірі восьми мінімальних пенсій за
віком.

Однак, позивач фактично отримав
грошову допомогу до 5 травня у 2013 році в
розмірі 2110 гривень, про що свідчить
довідка, видана Управлінням праці та
соціального захисту населення
Чернівецької районної державної
адміністрації від 17.09.2013 року, №1485 /а.с.
5/.

Відповідно до статті 8 Конституції
України в Україні визнається і діє
принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу
юридичну силу, а закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантується право на
соціальний захист.

Відповідно до статті 22 Конституції
України пава і свободи гарантуються і
не можуть бути скасовані при прийнятті
нових законів, не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Згідно з наведеним, виплати, що
встановлені Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» є соціальною
гарантією і не можуть бути скасовані, а
також не можуть бути звужені за їх
змістом і обсягом (ст.2 Закону), а тому
виплати повинні були виплачуватись з
розрахунку визначених статтею 13
вищезазначеного закону.

В силу статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», в редакції Закону Про
внесення змін до Закону України ''Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 23.12.2004р. № 2291-IV,
мінімальний розмір пенсії за віком
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Згідно статті 7 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
встановлено на 2013 рік з 1 січня 2013 року в
розмірі 894,00 грн., з 1 грудня 2013 року - 949,00
грн.

Тобто, на день виплати, розмір
мінімальної пенсії за віком складав
894,00 грн., у зв'язку з чим відповідач
повинен був сплатити ОСОБА_1 у 2013 році
разову грошову допомогу у розмірі 7152,00
грн. (894,00 х 8). Таким чином, сума
недоплати становить 5042,00 грн. (7152.00 грн. -
2110.00), яка підлягає стягненню з
відповідача на користь ОСОБА_1

Згідно з Законом України від 28.12.2007 року
№107-УІ внесено зміни до ст.13 Закону
України «Про статус ветеранів війни
гарантії їх соціального захисту» щодо
надання права Кабінету Міністрів
України визначати в межах бюджетних
призначень, встановлених законом про
Державний бюджет України, розмір
щорічної до 5 травня разової грошової
допомоги учасникам війни. Зміни,
внесені Законом України від 28.12.2007 року
№107-VI, визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року №10-рп/2008.

Таким чином, є неправомірним
застосування при обчисленні розміру
разової допомоги, постанови Кабінету
Міністрів України від 13 березня 2013 року
№149, якою встановлювався розмір
допомоги інвалідам війни 2 групи на 2013
рік в сумі 2110 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року №10-рп/2008 було визнано
неконституційним п.20 розділу II
«Внесення змін до деяких законодавчих
актів України» Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яким було
внесено зміни в ст.13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

Конституційний Суд України роз'яснив,
що законом про Держбюджет не можна
вносити зміни до інших законів
зупиняти їх дію чи скасовувати їх,
оскільки з об'єктивних причин створює
протиріччя у законодавстві, і як
наслідок - скасування та обмеження прав
і свобод людини і громадянина.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Разом з тим, Постанова КМУ від 13.03.2013
року №149 «Деякі питання виплати в 2013
році разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» протягом
минулого періоду 2013 року також була
чинною. При цьому, порівнюючи
вищенаведені чинні нормативно-правові
акти, а саме - Закон України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та Постанову КМУ
№149, які регулюють порядок обчислення
та виплати щорічної разової грошової
допомоги інвалідам війни, слід
зазначити, що в даному випадку існує
суперечливість законодавства.

Таким чином, після 22 травня 2008 року
застосування до спірних правовідносин
підлягають положення Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», так як даний
закон в 2013 році не зупинявся та не
змінювався, тому ОСОБА_1 має право на
отримання разової грошової допомоги в
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а
не в розмірі, який визначений ПКМУ №149.

Статтею 8 Конституції України в Україні
визнається і діє принцип верховенства
права. Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти ~эиймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй.

Норми Конституції є нормами прямої дії.
Звернення до суду для захисту
конституційних прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується.

У разі невідповідності
нормативно-правового акту Конституції
України, Закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
ншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Тому, виходячи із засад пріоритетності
законів над урядовими нормативними
актами для н регулювання спірних
правовідносин у 2013 році підлягає
застосуванню ст.14 Закону України Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», а не Постанова
КМУ від 13.03.2013 року №149.

Оскільки, відповідно до ст. 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність, про що також
вказано і в пункті 5 зазначеного
рішення Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року, то відповідно з 22 травня
2008 року діє редакція Закону України
''Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993
року, якою визначено розмір грошової
допомоги інвалідам війни в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком. Тобто,
станом на даний час ОСОБА_1 фактично
виплачена щорічна грошова допомога в
такому розмірі, який не відповідає
вимогам Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Таким чином, вище викладене є підставою
для здійснення ОСОБА_1 відповідної
доплати з метою приведення суми
фактично отриманої ним щорічної
разової грошової допомоги у
відповідності до Конституції України і
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту».

З моменту прийняття Конституційним
Судом України рішення щодо
неконституційності положень щодо
соціальних виплат «Про державний
бюджет України за 2008 рік», ці норми
Закону втратили чинність, на момент
звернення ОСОБА_1 до Управління ПСЗН
Чернівецької РДА із заявою про
перерахунок щорічної допомоги була
чинною стаття 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», яка і підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ч.2 ст.95 Конституції
України виключно законом України про
Державний бюджет України визначаються
будь - які видатки держави на
загальнодоступні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків.

Статтею 22 Бюджетного кодексу України
встановлено, що розпорядник бюджетних
коштів отримує бюджетні призначення
шляхом їх затвердження у Законі про
Державний бюджет України чи рішенні
про місцевий бюджет.

Статтею 23 Бюджетного кодексу України
передбачено, що будь - які бюджетні
зобов*язання та платежі з бюджету
здійснюються лише за наявності
відповідного бюджетного призначення.
Бюджетні призначення встановлюються
законом про Державний бюджет України
чи рішенням про місцевий бюджет у
порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з ст. 17-1 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» щорічну виплату
разової грошової допомоги до 5 травня в
розмірах, передбачених статтями 12 - 16
цього Закону, здійснюють органи праці
та соціального захисту населення через
відділення зв'язку або через установи
банків (шляхом перерахування на
особовий рахунок отримувача)
пенсіонерам - за місцем отримання
пенсії, а особам, які не є пенсіонерами,
- за місцем їх проживання чи одержання
грошового утримання. Крім цього,
встановлено, що фінансування витрат,
пов*язаних з введенням в дію цього
Закону, здійснюється за рахунок коштів
державного та місцевого Бюджетів.

Крім того, суд приходить до висновку
про задоволення позовних вимог щодо
зобов*язання Управління праці та
соціального захисту населення
Чернівецької районної державної
адміністрації Вінницької області в
подальшому здійснювати нарахування та
виплату позивачу щорічної разової
грошової допомоги як інваліду війни 2
групи, з огляду на наступне.

Так, частиною 3 статті 162 КАС України
встановлено право суду прийняти
постанову, яка б гарантувала захист
прав людини і громадянина від порушень
зі сторони суб'єктів владних
повноважень, зміст даної статті
повністю узгоджується з приписами ст. 13
Конвенції «Про захист прав людини і
основоположних свобод», оскільки
реалізовує право на ефективний засіб
юридичного захисту.

Оскільки, позивачу, як інваліду війни 2
групи, передбачено довічну щорічну
законну грошову допомогу, яка обмежена
або скасована бути не може,
відповідачем вона у межах
шестимісячного строку позовної
давності виплачувалась і виплачується
в неповному обсязі, тому задля захисту
законних прав позивача, суд визнає за
необхідне щомісячно здійснювати
нарахування і виплату йому щорічної
разової грошової допомоги,
передбаченої статтею 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», починаючи з
дня звернення до суду і по день
припинення такого права. Зазначена
правова позиція в повній мірі
реалізовує право позивача на
ефективний засіб юридичного захисту,
тому що позбавляє його необхідності
регулярно в межах строку позовної
давності звертатися до суду у разі
захисту ним порушеного права лише за
минулий час.

Заперечення відповідача підтверджують
також тривалість, сталість і
безстроковість протиправної
бездіяльності УПСЗН Чернівецької РДА і
саме ці її ознаки визначили зміст
обраного судом способу гарантованого
(ефективного) захисту порушеного права
інваліда війни 2 групи зобов'язанням
відповідача щомісячно виконувати
Закон до дня припинення права, при
цьому, зважаючи на можливість
майбутніх законодавчих змін підстав і
порядку встановлення розміру
мінімальної пенсії за віком,
відповідач має нараховувати і
виплачувати позивачеві разову грошову
допомогу у розмірі восьми мінімальних
пенсій за віком з визначеного чинним
законодавством на час виконання цієї
постанови її розміру.

Оскільки, позивач відповідно до п.8 ст.5
Закону України «Про судовий збір»
звільнений від сплати судового збору,
то судові витрати слід віднести на
рахунок держави.

На підставі ст. 13 Закону України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", ст. 22 Конституції
України, керуючись ст., ст.70, 71, 79, 86, 94, 159,
161, 163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити в повному обсязі.

Визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення
Чернівецької районної державної
адміністрації Вінницької області щодо
не нарахування та неповної виплати
ОСОБА_1 як інваліду війни 2 групи
відповідно до ст.13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» до 5 травня
щорічної разової грошової допомоги в
розмірі восьми мінімальних пенсій за
віком, - протиправними.

Зобов*язати Управління праці та
соціального захисту населення
Чернівецької районної державної
адміністрації Вінницької області
нарахувати та виплатити ОСОБА_1, як
інваліду війни 2 групи недоплачену
разову щорічну грошову допомогу до 5
травня за 2013 рік в розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком - 5042 /п*ять
тисяч сорок дві/ гривні.

Зобов*язати Управління праці та
соціального захисту населення
Чернівецької районної державної
адміністрації Вінницької області
надалі нараховувати та виплачувати
ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу
до 5 травня як інваліду війни 2 групи
відповідно до ст.13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» в розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком, який буде
визначений відповідним законом на день
виплати даної допомоги.

Судові витрати віднести на рахунок
держави.

Відповідно до ст.186 КАС України
апеляційна скарга на постанову
подається до адміністративного суду
апеляційної інстанції через
Чернівецький районний суд протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до ст.160 КАС України -
з дня отриманні копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя:
Цимбалюк Л.П.