Справа № 2607/467/2012
Суддя: Захарчук С. С.
Дата ухвалення: 2013-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2607/467/2012
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2013 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С.,

при секретарі - Власенко Л.
В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України у
Подільському районі м. Києва про
визнання дій протиправними,
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щомісячної державної
соціальної допомоги,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Подільському районі м. Києва про
визнання дій протиправними,
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щомісячної державної
соціальної допомоги.

Зазначала, що відповідно до Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» вона є дитиною війни і
відповідно до ст. 6 зазначеного Закону
має право на отримання щомісячної
доплати до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.

Посилаючись на те, що відповідач
протиправно відмовив їй як дитині
війни нарахувати та виплатити
щомісячну державну соціальну допомогу
до пенсії у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком, просила зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в
Подільському районі м. Києва
нарахувати та виплатити їй щомісячну
державну соціальну допомогу до пенсії
у розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком за період, починаючи з 1 січня 2009
року, призначити довічно щомісячне
підвищення до пенсії, як дитині війни,
та виплачувати надбавку щомісячно в
подальшому, починаючи з 1 серпня 2011
року.

Ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 27 грудня 2013 року позовну
заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог
про визнання дій протиправними,
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щомісячної державної
соціальної допомоги за період з 1
січня 2009 року до 12 липня 2011 року
залишено без розгляду (а.с. 47).

У судове засідання позивач не
з'явилася, про дату та час судового
засідання була повідомлена належним
чином.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, письмові
заперечення проти позову чи заяву про
визнання позову до суду не подав, подав
до суду заяву про розгляд справи за
відсутності представника відповідача.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши
докази, суд дійшов висновку, про
відмову в задоволенні позову, виходячи
з наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. У
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди,
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставах, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дій).

Відносини, що склалися між позивачем та
відповідачем є публічно-правовими
відносинами, виходячи із змісту норм
КАС України.

Судом установлено, що ОСОБА_1
народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 17),
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в
Подільському районі м. Києва, має
статус дитини війни, про що свідчить
посвідчення № НОМЕР_1 (а.с. 19) .

У грудні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
управління Пенсійного фонду України в
Подільському районі м. Києва з
проханням нарахувати і виплатити
грошові кошти починаючи з 1 січня 2006
року.

Згідно листа управління Пенсійного
фонду України в Подільському районі м.
Києва від 11 січня 2012 року № 21/П-25
вбачається, що в 2011 році розмір
підвищення дітям війни виплачується в
сумі 49 грн. 80 коп. (а.с. 20).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 8 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави. Суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з питань захисту
прав людини.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» дитиною
війни є особа, яка є громадянином
України та якій на час закінчення (2
вересня 1945 року) Другої світової війни
було менше 18 років.

Позивачка є дитиною війни в розумінні
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», що не заперечується
відповідачем, а відтак, на неї повністю
розповсюджуються всі пільги та
соціальні гарантії, передбачені
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни», в тому числі й право на
підвищення пенсії на 30% мінімальної
пенсії за віком, як передбачено ст. 6
зазначеного Закону.

Відповідно до ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Таким чином, щомісячна доплата до
пенсії для дітей війни є формою
соціального забезпечення громадян, які
відповідно до спеціального закону, є
дітьми війни. Тобто, фактично ця
щомісячна надбавка є формою реалізації
конституційного права громадян, які є
дітьми війни, на соціальний захист.

Разом з тим, згідно ст. 7 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій здійснюється за
рахунок Державного бюджету України, а
не за рахунок бюджету Пенсійного фонду
України. За умови відсутності у
державному бюджеті коштів на виплату
щомісячних надбавок дітям війни це
створює ситуацію правової
невизначеності стосовно джерела
коштів, з яких має виплачуватися
зазначена надбавка.

Поряд з цим, у справі «Кечко проти
України» Європейський Суд з прав
людини констатував, що не приймає
аргумент Уряду щодо бюджетних
асигнувань, оскільки органи державної
влади не можуть посилатись на
відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань.

Суд вважає необхідним зазначити, що
посилання органами державної влади на
відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань судом не
приймається до уваги, оскільки
реалізація особою права, яке пов'язане
з отриманням бюджетних коштів і
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актів
національного законодавства, не може
бути поставлено у залежність від
бюджетних асигнувань, відсутність яких
не може бути підставою для порушення
прав громадян на соціальний захист, в
тому числі й на отримання надбавки до
пенсії, яка прямо передбачена законом.

Правовідносини, що виникають у процесі
реалізації права на отримання надбавки
до пенсії основані на принципі
юридичної визначеності. Зазначений
принцип не дозволяє державі посилатися
на відсутність певного нормативного
акта, який визначає механізм
реалізації прав та свобод громадян,
закріплених у конституційних та інших
актах. Як свідчить позиція Суду ЄС у
справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home
Office) принцип юридичної визначеності
означає, що зацікавлені особи повинні
мати змогу покладатися на зобов'язання,
взяті державою, навіть якщо такі
зобов'язання містяться у законодавчому
акті, який загалом не має автоматичної
прямої дії. Така дія зазначеного
принципу пов'язана з іншим принципом -
відповідальності держави, який полягає
у тому, що держава не може посилатися на
власне порушення зобов'язань для
запобігання відповідальності. При
цьому, якщо держава чи орган публічної
влади схвалили певну концепцію, в
даному випадку це державна соціальна
підтримка дітей війни, така держава чи
орган вважатимуться такими, що діють
протиправно, якщо вони відступлять від
такої політики чи поведінки, зокрема,
щодо фізичних осіб без завчасного
повідомлення про зміни в такій
політиці чи поведінці, оскільки
схвалення такої політики чи поведінки
дало підстави для виникнення
обґрунтованих сподівань у фізичних
осіб стосовно додержання державою чи
органом публічної влади такої політики
чи поведінки.

Відповідно до ст. 22 Конституції України
конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Як зазначено у Рішенні Конституційного
Суду України від 11 жовтня 2005 року
№ 8-рп/2005 (справа про рівень
пенсії і щомісячного довічного
грошового утримання) зміст прав і
свобод людини - це умови і засоби, які
визначають матеріальні та духовні
можливості людини, необхідні для
задоволення потреб її існування і
розвитку. Обсяг прав людини - це
кількісні показники відповідних
можливостей, які характеризують його
множинність, величину, інтенсивність і
ступінь прояву та виражені у певних
одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає
зменшення ознак, змістовних
характеристик можливостей людини, які
відображаються відповідними правами
та свободами, тобто якісних
характеристик права. Звуження обсягу
прав і свобод - це зменшення кола
суб'єктів, розміру території, часу,
розміру або кількості благ чи будь-яких
інших кількісно вимірюваних
показників використання прав і свобод,
тобто їх кількісної характеристики.

Враховуючи те, що позивач є дитиною
війни, він наділений державою певним
правовим статусом, який включає в себе
й право на додаткові елементи
соціального захисту, зокрема право на
отримання надбавки до пенсії.

Одночасно, судом установлено, що 14
червня 2011 року Верховною Радою України
прийнято Закон України № 3491-VІ «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»,
який набрав чинності 19 червня 2011 року.

Пунктом 7 частини першої цього Закону
Прикінцеві положення Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» доповнено пунктом 4, яким
установлено, що у 2011 році
норми і положення ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Вирішуючи питання, яка з
однопредметних законодавчих норм
однакової юридичної сили, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
розв'язання спорів зазначеної
категорії, перевагу слід надавати тій
із них, що прийнята пізніше. У даному
випадку пізніше прийняті норми Закону
України від 14 червня 2011 року
№ 3491-VІ «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік».

На виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року № 3491-VІ «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» 6 липня 2011
року Кабінетом Міністрів України
прийнято постанову № 745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

Виходячи з наведеного, позов в частині
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в Подільському районі м.
Києва перерахувати та виплатити
щомісячну державну соціальну допомогу,
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальних захист дітей війни»,
підлягає частковому задоволенню,
починаючи з 13 липня 2011 року до 22 липня
2011 року з урахуванням проведених
нарахувань.

Одночасно позов в частині призначення
довічно щомісячного підвищення до
пенсії, як дитині війни, та виплати
надбавки щомісячно в подальшому,
починаючи з 1 серпня 2011 року,
задоволенню не підлягає, оскільки
позов в цій частині необґрунтований та
такий спосіб захисту порушеного права
як призначення довічно пенсії не
ґрунтується на нормах чинного
законодавства.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 21, 64, 75, 92
Конституції України, Законом України
«Про соціальний захист дітей війни»,
Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік», ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», ст. ст. 2, 71, 72, 86,
94, 104, 105, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України у Подільському районі м.
Києва про визнання дій протиправними,
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щомісячної державної
соціальної допомоги - задовольнити
частково.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Подільському районі м.
Києва перерахувати та виплатити ОСОБА_1
щомісячну державну соціальну
допомогу, відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальних захист дітей
війни», починаючи з 13 липня 2011 року по 22
липня 2011 року з урахуванням проведених
нарахувань.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Подільський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили у порядку та
строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Суддя С. С. Захарчук