Справа № 812/9516/13-а
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пляшкова К. О.
Суддя-доповідач - Ляшенко Д.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року
справа №812/9516/13-а

приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів судді-доповідача Ляшенка Д.В.,
суддів Ястребової Л.В., Чумака С.Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м.Луганська на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 27 листопада
2013 р. у справі № 812/9516/13-а за позовом
Управління пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Луганська до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Луганську про
визнання дій неправомірними та
стягнення витрат на виплату суми
допомоги на поховання, -

В С Т А Н О В
И В :

В листопаді 2013 року УПФУ звернулось до
суду з позовом до ВВДФССНВВ про
стягнення з відповідача витрат на
виплату суми допомоги на поховання,
виплаченої сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та витрати з виплати
допомоги на поховання за червень та
вересень 2013 року у сумі 383,21 грн. на
користь УПФУ в Жовтневому районі м.
Луганська.

Постановою суду 1 інстанції у
задоволенні позовних вимог -
відмовлено.

Позивач вважаючи, що це судове рішення
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просив постанову суду
скасувати та постановити нове рішення
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому провадженні
за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає, а
постанову суду першої інстанції
необхідно залишити без змін з
наступних підстав.

Управлінням ПФУ в Жовтневому районі м.
Луганська направлено для погодження до
ВВДФССНВВПЗ України в м. Луганську акти
щомісячної звірки витрат за особовими
справами потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за червень та вересень 2013
року разом зі списком цих осіб із
зазначенням виплачених сум допомоги на
поховання та витрат з виплати допомоги
на поховання (а.с.7-10).

З довідок про суму допомоги на
поховання, виплачену сім'ї померлого,
який отримував пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсію у зв'язку із
втратою годувальника, або особі, яка
здійснила поховання, в частині, що
підлягає відшкодуванню Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України вбачається, що у
червні 2013 року УПФУ в Жовтневому районі
м. Луганська виплачено допомогу на
поховання ОСОБА_2 у розмірі 172,90 грн., у
вересні 2013 року - ОСОБА_3 у розмірі 207,30
грн. (а.с.21-24).

Згідно таблиці розбіжностей до
вказаної довідки, відповідачем не
прийнято до відшкодування суму витрат
на виплату і доставку допомоги на
поховання за червень 2013 року у розмірі
174,27 грн. та за вересень 2013 року у
розмірі 208,94 грн., оскільки смерть
потерпілих не пов'язана із страховим
випадком державного соціального
страхування (а.с.11-12).

Статтею 1 Закону України від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР «Основи законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» (далі -
Закон № 16/98-ВР) встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 цього Закону в
Україні залежно від страхового випадку
є такі види загальнообов'язкового
державного соціального страхування:
пенсійне страхування; страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням; медичне
страхування; страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття; інші види страхування,
передбачені законами України.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

У статті 25 Закону № 16/98-ВР перелічені
види соціальних послуг і матеріального
забезпечення за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням. Усі
види страхування, крім медичного,
включають в себе допомогу на поховання.
Так, зокрема, до пенсійного страхування
входить допомога на поховання
пенсіонерів; до страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням, -
допомога на поховання (крім поховання
пенсіонерів, безробітних та осіб, які
померли від нещасного випадку на
виробництві); до страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання - допомога
на поховання осіб, які померли
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Пунктом 5 частини1 статті 24 Закону
України від 23 вересня1999 року № 1105-XIV
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі - Закон № 1105-XIV)
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
зобов'язано співпрацювати з фондами з
інших видів соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

У статті 21 цього Закону визначено
соціальні послуги та виплати, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом. Так, у разі настання страхового
випадку він у встановленому законом
порядку повинен, зокрема, своєчасно та
в повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачувати відповідні
кошти йому або особам, які перебували
на його утриманні; організовувати
поховання померлого, відшкодовувати
вартість пов'язаних з цим ритуальних
послуг відповідно до місцевих умов.

Відповідно до ч. 8 ст. 34 Закону № 1105-XIV у
разі смерті потерпілого від нещасного
випадку або професійного захворювання
витрати на його поховання несе Фонд
згідно з порядком, визначеним
Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання (далі -
Порядок), затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 11 липня
2001 року № 826, регулює питання
відшкодування Фондом таких витрат
страхувальнику або сім'ї
застрахованого, чи іншій особі, яка
здійснювала поховання потерпілого, на
організацію поховання та пов'язаних з
цим ритуальних послуг. Витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких наведено
Кабінетом Міністрів України (пункт 2
Порядку). Організація поховання
працівника, який загинув на
виробництві або помер у лікарні під час
лікування отриманої на виробництві
травми, проводиться страхувальником
(пункт 5 Порядку).

Абзацом 2 частини 9 статті 34 Закону №
1105-XIV встановлено, що причинний зв'язок
смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватися
висновками відповідних медичних
закладів.

Зі змісту частини 4 статті 26 Закону №
16/98-ВР, частини 2 статті 24 Закону № 1105-XIV
вбачається: якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика та
відшкодувати понесені ним витрати.

Аналіз норм Закону № 1105-XIV, який
визначає правову основу, економічний
механізм та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання частини 8
статті 34 цього Закону, дає підстави
вважати, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Тобто, при виплатах спірних сум на
поховання повинен існувати причинний
зв'язок між нещасним випадком на
виробництві або професійним
захворюванням та смертю потерпілого,
який в даному випадку повинен бути
підтверджений висновком відповідного
медичного закладу.

Смерть особи від загального
захворювання, яка отримувала пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві не є страховим
випадком, при настанні якого виникає
обов'язок відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України на відшкодування
витрат, пов'язаних з похованням.

Аналогічні висновки викладені в
постановах Верховного Суду України від
19 травня 2009 та від 23 травня 2011 року.

УПФУ не надало суду доказів на
підтвердження причинного зв'язку
смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з одержаним на
виробництві каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, а тому і не
виникло достатніх правових підстав для
відшкодування відповідачем, понесених
позивачем витрат на поховання
зазначених осіб.

Таким чином вимоги позивача є
необґрунтованими і судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи та ухвалено постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м.Луганська на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 27 листопада
2013 р. у справі № 812/9516/13-а - залишити без
задоволення, а постанову суду без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення копій особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Суддя - доповідач
Ляшенко Д.В.

Судді
Ястребова
Л.В.

Чумак С.Ю.