Справа № 621/3311/13-а
Суддя: Бережна Н. М.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 621/3311/13-а
Провадження № 2-а/621/5/14
ПОСТАНОВА

Іменем
України

16.01.2014 року
м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської
області у складі:

головуючого судді
- Бережної Н.М.,

за участю секретаря судового засідання
- Друпової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Зміїв
адміністративний позов директора
Зміївського РКВКП ОСОБА_15 до
Територіальної інспекції з питань
праці у Харківській області про
оскарження постанови по справі про
адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

30.10.2013 року директор Зміївського РКВКП
ОСОБА_15 звернувся до суду із позовом до
Територіальної інспекції з питань
праці у Харківській області про
оскарження постанови по справі про
адміністративне правопорушення, в
якому вказав, що постановою від 18.10.2013
року № 20-19-662/1803-0177 головний інспектор
праці Комісарова А.Є. Територіальної
інспекції з питань праці у Харківській
області, наклав на нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 1360 грн. за порушення
термінів виплати зарплати працівникам
підприємства Зміївського РКВКП.
ОСОБА_15 вважав накладене на нього
стягнення необґрунтованим та
безпідставним, оскільки існуюча
система збору грошових коштів від
реалізації послуг, які виробляє
підприємство, не забезпечує їх
надходження в повному обсязі на
рахунок підприємства. Кошти надходять
на рахунок КП «Зміїв-Сервіс» та
перераховуються на рахунок
підприємства тільки з цільовим
призначення. Даний факт обмежує
можливості позивача виконання
посадових обов'язків та призводить до
адміністративних правопорушень без
вини ОСОБА_15 На підставі викладеного,
позивач просив скасувати постанову від
18.10.2013 року № 20-19-662/1803-0177 про накладення
на нього стягнення у вигляді штрафу.

У судове засідання представник
позивача, ОСОБА_14 не з'явився, до суду
надав заяву про розгляд справи за його
відсутності, підтримав позов, надавши
додаткові пояснення.

Представник відповідача Семіног В.В. у
судовому засіданні проти задоволення
позову заперечувала, вказувала на те,
що Територіальною інспекцією з питань
праці у Харківській області в липні 2013
року було проведено перевірку стану
додержання законодавства про працю на
Зміївському РКВКП, за результатами
якої директору підприємства ОСОБА_15
було надано припис від 30.07.2013 року №
20-19-655/1253-1020 щодо усунення виявлених
порушень в місячний термін. В жовтні 2013
року головним державним інспектором
праці Комісаровою А.Є. була проведена
контрольна перевірка щодо виконання
вимог вказаного припису, в ході якої на
підставі наданих адміністрацією
підприємства документів встановлено,
що вимоги державного інспектора праці
щодо усунення порушень законодавства
про працю, посадовою особою - ОСОБА_15, не
виконані, в т.ч. не виплачена зарплата
протягом серпня-вересня 2013 року не
менше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує 16
календарних днів, не пізніше 7 днів
після закінчення періоду, за який
здійснюється виплата. Посилання
позивачем на те, що зазначені порушення
ним фактично скоєно без його вини не
відповідають дійсності та протирічать
чинному законодавству про працю,
ОСОБА_15 не було вжито жодних заходів
щодо своєчасної виплати зарплати
працівникам підприємства. Крім того,
Зміївським районним судом Харківської
області від 16.09.2013 року по справі №
3/621/637/2013 за порушення вимог ч.ч. 1, 2 ст. 115
КЗпПУ, ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці»
ОСОБА_15 був визнаний винним та на нього
накладено стягнення за ч. 1 ст. 41 КУпАП у
виді штрафу у розмірі 510 грн. У
постанові суду вказано, що ОСОБА_15 свою
вину у несвоєчасній виплаті зарплати
визнав. Семіног В.В. також зазначила, що
припис від 30.07.2013 року ОСОБА_15 був
отриманий під особистий підпис та в
установленому законом порядку не
оскаржувався, тобто вимоги припису
підлягали обов'язковому виконанню з
подальшим письмовим інформуванням
відповідача. В зв'язку з невиконанням
припису у відношенні ОСОБА_15
відповідно до вимог ст. ст. 256, 268 КУпАП
було складено протокол про
адміністративне правопорушення від
18.10.2013 року № 20-19-662/0177 за ознаками ст. 188-6
КУпАП та винесена постанова від 18.10.2013
року № 20-19-662/1803-0177 про накладення
штрафу відповідно до ст. 188-6 КУпАП у
розмірі 1360 грн. Таким чином, Семіног В.В.
вважала заявлений ОСОБА_15 позов
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь
у справі, дослідивши долучені до
матеріалів справи письмові докази,
приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що Територіальною
інспекцією з питань праці у
Харківській області в липні 2013 року
було проведено перевірку стану
додержання законодавства про працю на
Зміївському РКВКП. 30.07.2013 року
директору підприємства ОСОБА_15 було
надано припис № 20-19-655/1253-1020 щодо
усунення виявлених порушень в місячний
термін.

В жовтні 2013 року головним державним
інспектором праці Комісаровою А.Є. була
проведена контрольна перевірка щодо
виконання вимог вказаного припису, в
ході якої на підставі наданих
адміністрацією підприємства
документів встановлено, що вимоги
державного інспектора праці щодо
усунення порушень законодавства про
працю, посадовою особою - ОСОБА_15, не
виконані.

18.10.2013 року головним державним
інспектором праці Коміссаровою А.Є.
було винесено Постанову про накладення
адміністративного стягнення
відповідно до ст. 188-6 КУпАП №
20-19-662/1803-0177, з якої вбачається, що
директор Зміївського РКВКП ОСОБА_15 не
виконав вимоги припису від 30.07.2013 року
№ 20-19-665/1253-1020, а саме в порушення ч.ч. 1, 2
ст. 115 КЗпПУ, ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оплату
праці» ОСОБА_15 не виплачено зарплату
протягом серпня-вересня 2013 року не
менше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує 16
календарних днів, не пізніше 7 днів
після закінчення періоду, за який
здійснюється виплата, що є порушенням
ст. 188-6 КУпАП. На ОСОБА_15 накладено штраф
у розмірі 1360 грн. /а.с. 3-4/.

З матеріалів справи, а саме з копій
відомостей нарахування коштів, копії
видаткового касового ордеру
вбачається, що дійсно ОСОБА_15 було
порушено ч.ч. 1, 2 ст. 115 КЗпПУ, ч. 1 ст. 24 ЗУ
«Про оплату праці» та не виплачено
зарплату протягом серпня-вересня 2013
року не менше двох разів на місяць
через проміжок часу, що не перевищує 16
календарних днів, не пізніше 7 днів
після закінчення періоду, за який
здійснюється виплата.

Крім того, відповідно до постанови
судді Зміївського районного суду
Харківської області від 16.09.2013 року
директора Зміївського РККВКП ОСОБА_15
було визнано винним у вчинені
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, так
ОСОБА_15 вчинив порушення вимог
законодавства про працю, за наступних
обставин:

- в порушення вимог ч. ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП
України, ч. 1 ст. 24 ЗУ "Про оплату праці"
виплата заробітної плати не проведена
не менше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує 16
календарних днів, не пізніше семи днів
після закінчення періоду, за який
здійснюється виплата: заробітна плата
за квітень 2013 року на загальну суму 88,6
тис. грн., виплачена працівникам
підприємства в повному обсязі протягом
червня 2013 року в період з 01.06.2013 року по
26.06.2013 року; заробітна плата за травень
2013 року виплачена працівникам в період
з 26.06.2013 року по 10.07.2013 року (02.07.2013 року -
ОСОБА_6 - 139 грн., ОСОБА_14 - 3036 грн., 10.07.2013
року - ОСОБА_7 - 1442 грн., ОСОБА_8 - 1844 грн.);
заробітна плата за червень 2013 року
виплачена працівникам в період з 23.07.2013
року по 26.07.2013 року (23.07.2013 року - ОСОБА_14 -
2077 грн., ОСОБА_9 - 3374 грн., 26.07.2013 року -
ОСОБА_10 - 1441 грн., ОСОБА_11 - 1299 грн.);

- в порушення ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 47 КЗпП
України при звільненні працівників
виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства, не проведена в день
звільнення: ОСОБА_12 звільнена з
займаної посади з 24.06.2013 року на
підставі ст. 38 КЗпП України, ОСОБА_13
звільнений з займаної посади з 29.06.2013
року на підставі ст. 38 КЗпП України, а
повний розрахунок з ними був
проведений 26.07.2013 року.

Особа, яка притягувалася до
адміністративної відповідальності,
ОСОБА_15 свою вину визнав.

Відповідно до вказаної постанови від
16.09.2013 року на ОСОБА_15 було накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу у розмірі 510 грн., який було
сплачено, що підтверджується
відповідною квитанцією про сплату
штрафу.

Згідно ж ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб`єкта владних
повноважень обов`язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Стаття 288 КУпАП передбачає, що
постанова іншого органу (посадової
особи) про накладення
адміністративного стягнення по справі
про адміністративне правопорушення
може бути оскаржена у вищестоящий
орган (вищестоящій посадовій особі) або
в районний, районний у місті, міський чи
міськрайонний суд у порядку,
визначеному КАС України з
особливостями, встановленими цим
кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України
місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні усі
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів
владних повноважень у справах про
притягнення до адміністративної
відповідальності.

Згідно ст. 162 того ж Кодексу при
вирішенні справи по суті суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю або
частково.

Статтею 293 КУпАП встановлено, що орган
(посадова особа) при розгляді скарги
або подання прокурора на постанову по
справі про адміністративне
правопорушення перевіряє законність і
обґрунтованість винесеної постанови і
приймає одне з таких рішень залишає
постанову без зміни, а скаргу або
подання прокурора без задоволення.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та (або) визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт.

Обов'язковою умовою визнання акта
недійсним є також порушення у зв'язку з
прийняттям відповідного акта прав та
охоронюваних законом інтересів
громадян, підприємств та організацій.

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_15
вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41
КУпАП, вину визнав, на нього було
накладене адміністративне стягнення,
яке позивач повністю виконав. Отже,
ОСОБА_15 також вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене ст. 188-6
КУпАП, складена 18.10.2013 року
відповідачем постанова № 20-19-662/1803-0177
відповідає вимогам чинного
законодавства та відноситься до
компетенції Територіальної інспекції
з питань праці у Харківській області,
прав та охоронюваних законом інтересів
громадян, підприємств та організацій
не порушує. Відповідачем доведено
відсутність підстав для скасування
даної постанови від 18.10.2013 року.

Враховуючи вищевикладені обставини і
висновки суду про відсутність підстав
для скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення від
18.10.2013 року № 20-19-662/1803-0177, суд вважає
необхідним повністю відмовити у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_15

Керуючись ст.ст. 2, 4, 6-8 ,17-19, 69-71, 128, 158-163
КАС України, ст.ст. 1, 2, 9, 23, 121, 251, 256, 288, 293
КУпАП України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову директора Зміївського РКВКП
ОСОБА_15 до Територіальної інспекції з
питань праці у Харківській області про
оскарження постанови по справі про
адміністративне правопорушення -
відмовити.

Повний текст постанови буде
виготовлено протягом п'яти днів з дня
закінчення розгляду справи.

Постанова остаточна, оскарженню не
підлягає.

Головуючий: