Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2013-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2013 року м.
Київ К-33639/10

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря Корженкової
І.О.

представника позивача Оджиковського
В.О.

представника відповідача Чорного О.В.

представника Генеральної прокуратури
України Клюге Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційні скарги Артемівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кнауф Гіпс Донбас»

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 05.08.2010

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 29.09.2010

у справі № 2а-709/08/0570

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кнауф Гіпс Донбас»

до Артемівську об'єднану державну
податкову інспекцію Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області

про визнання протиправними і
скасування податкових
повідомлень-рішень, зобов'язання
утриматись від вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 05.08.2010,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 29.09.2010, позов задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення від
16.10.2007 № /0 про визначення
податкового зобов'язання з податку на
прибуток в сумі 14813673 грн. та від 24.12.2007 №
/0 про визначення податкового
зобов'язання з податку на прибуток в
сумі 5085548 грн. У задоволенні решти
позову про зобов'язання утриматись від
вчинення дій, направлених на порушення
прав позивача на звільнення від
оподаткування податком на прибуток на
суму податку, отриманого від
реалізації інвестиційного проекту,
відмовлено.

Артемівська об'єднана державна
податкова інспекція Донецької області
подала касаційну скаргу, в якій просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове судове рішення про
відмову в задоволенні позову.
Посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права:
п. 16.4 ст. 16 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
від 28.12.1994 № 334/94-ВР, п. 3.1 п. 3 ст. 3 Порядку
складання декларації з податку на
прибуток підприємств», затвердженого
Наказом ДПА України від 29.03.2003 № 143 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 08.04.2003 за № 271/7593, ст. 159
КАС України, наголошуючи на
правомірності визначення за
податковими повідомленнями-рішеннями
занижених податкових зобов'язань
внаслідок декларування в рядку 10
Декларації з податку на прибуток
прибутку, звільненого від
оподаткування, за відсутності на те
правових підстав. При цьому податковий
орган вказує на те, що операцій,
декларування яких передбачено у цьому
рядку декларації, позивач не здійснює,
а декларування прибутку, звільненого
від оподаткування, здійснено з
використанням нечинних норм Законів.

Заступник прокурора Донецької області
приєднався до касаційної скарги
Артемівської об'єднаної державної
податкової інспекції Донецької
області у порядку ст. 217 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підтримавши її вимоги.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кнауф Гіпс Донбас»
подало касаційну скаргу, в якій просить
змінити постанову суду першої
інстанції в частині вирішення позовної
вимоги про зобов'язання відповідача
утриматись від вчинення дій,
направлених на порушення прав позивача
на звільнення від оподаткування
податком на прибуток на суму податку,
отриманого від реалізації
інвестиційного проекту, які
передбачені Свідоцтвом від 26.12.2003 №
47/1-2003 про схвалення інвестиційного
проекту, виданим Радою з питань
спеціальних економічних зон та
спеціального режиму інвестиційної
діяльності в Донецькій області, та
Типовим договором (контрактом) від
26.12.2003, укладеним позивачем з
Артемівською міською радою Донецької
області відповідно до вимог Закону
України «Про спеціальні економічні
зони та спеціальний режим
інвестиційної діяльності в Донецькій
області від 07.02.2002 № 356-ХІV», та
задовольнити її. У решті постанову суду
першої інстанції залишити без змін.
Ухвалу суду апеляційної інстанції
скасувати.

В касаційній скарзі позивач
посилається на ухвалення рішень в
частині відмови в задоволенні вказаних
позовних вимог в результаті
неправильної правової оцінки обставин,
наголошуючи на тому, що факт невизнання
Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2005 рік» та деяких інших
законодавчих актів України» від 25.03.2005
№ 2505-IV неконституційним не означає, що
його норми відповідають Конституції
України і не є підставою для
незастосування судом Постанови
Пленуму Верховного суду України від
01.11.1996 № 9 «Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя», відповідно до п. 2.5 якої
суди при розгляді конкретних справ
повинні оцінювати зміст закону з точки
зору його відповідності Конституції і
застосувати Конституцію як акт прямої
дії. Закон України «Про внесення змін
до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2005 рік» та деяких
інших законодавчих актів України» від
25.03.2005 № 2505-IV не має зворотної сили в
часі і не містить вказівки на те, що
підприємства, які реалізують
зареєстровані інвестиційні проекти і
мають чинні свідоцтва про схвалення
такого проекту та Типовий договір
(контракт), втрачають право на пільги.
Суди не застосували Рішення
Конституційного Суду України від 27.11.2008
№ 26-рп/2008 щодо офіційного тлумачення
положення частини другої статті 95
Конституції України стосовно
можливості зупиняти дію та скасовувати
норми законів, які визначають пільги,
компенсації, гарантії при встановленні
законом про Державний бюджет України
видатків на загальносуспільні потреби,
залишили поза увагою положення ст. 4
Угоди між Україною та Федеративною
республікою Німеччина про сприяння
здійсненню і взаємний захист
інвестицій. Також посилається на
порушення судами ст. 72 КАС України,
оскільки останні не врахували
встановлені судовими рішеннями
обставини у справі № 44/291, що стосуються
прав позивача на звільнення від
оподаткування податком на прибуток
прибутку, отриманого від реалізації
інвестиційного проекту.

Відповідно до ст. 55 КАС України в
судовому засіданні судом касаційної
інстанції здійснено заміну
відповідача у справі - Артемівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Донецької області на її
правонаступника Артемівську об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представників сторін,
прокуратури, дослідивши доводи
касаційних скарг, матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга відповідача підлягає
частковому задоволенню, а касаційна
скарга позивача - не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

Рада з питань спеціальних економічних
зон та спеціального режиму
інвестиційної діяльності в Донецькій
області та Артемівська міська рада
Донецької області відповідно до ст. 5
Закону України «Про спеціальні
економічні зони та спеціальний режим
інвестиційної діяльності в Донецькій
області» від 24.12.1998 № 356-XIV є органами
управління територією пріоритетного
розвитку міста Артемівська, до якого
згідно із
адміністративно-територіальним
розподілом входить місто Соледар.

26.12.2003 Протокольним рішенням № 9 Ради з
питань спеціальних економічних зон та
спеціального режиму інвестиційної
діяльності в Донецькій області
погоджено інвестиційний проект
«Модернізація існуючого та створення
нових виробництв ЗАТ «Деконський гіпс»
та передбачено видачу свідоцтва про
схвалення інвестиційного проекту ТОВ
«Кнауф Гіпс Донебас».

У зв'язку з перетворенням ЗАТ
«Деконський гіпс» на ТОВ «Кнауф Гіпс
Донбас» 26.12.2003 Радою з питань
спеціальних економічних зон та
спеціального режиму інвестиційної
діяльності в Донецькій області видано
свідоцтво № 47/1-2003 про схвалення
інвестиційного проекту, згідно із яким
за товариством визнається право на
пільгових умовах ввозити з-за кордону
на протязі п'яти років обладнання,
устаткування, сировину, матеріали,
предмети для здійснення проекту, а
також після отримання першого прибутку
від інвестиційної діяльності, не
сплачувати податок на прибуток перші
три роки та сплачувати його за ставкою
50 % від діючої ставки наступні три роки.

26.12.2003 між Артемівською міською радою
Донецької області та ТОВ «Кнауф Гіпс
Донбас» м.Соледар на підставі
свідоцтва про схвалення
інвестиційного проекту № 47/1-2003, згідно
з п. 10 Порядку розгляду і схвалення
інвестиційних проектів, що
реалізуються у спеціальних
економічних зонах та на територіях
пріоритетного розвитку в Донецькій
області, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 18.06.1999 №
1065, укладено Типовий договір (контракт)
на реалізацію інвестиційного проекту
«Модернізація існуючого та створення
нових виробництв ЗАТ «Деконський гіпс»
на території пріоритетного розвитку, в
вільній економічній зоні.

Додатковими угодами № 1 та № 2 до
Контракту, укладеними відповідно до
протокольних рішень Ради з питань
спеціальних економічних зон та
спеціального режиму інвестиційної
діяльності в Донецькій області від
12.08.2004 № 10 та від 23.12.2004 № 38, сторони
уточнили строк реалізації
інвестиційного проекту в частині
освоєння виробництв гіпсокартонних
плит, а також об'єми та строки
відрахувань до бюджету.

Відповідно до додаткових угод ТОВ
«Кнауф Гіпс Донбас» зобов'язалось на
власний ризик та за власні кошти
забезпечити реалізацію вищевказаного
інвестиційного проекту, а Артемівська
міська рада Донецької області -
створити умови для реалізації
інвестиційного проекту строком до
31.12.2012.

Пунктом 2 Контракту для ТОВ «Кнауф Гіпс
Донбас» м. Соледар передбачені пільги
відповідно до положень ст. 14 Закону
України «Про спеціальні економічні
зони та спеціальний режим
інвестиційної діяльності в Донецькій
області», яка діяла на час укладення
контракту.

Відповідачем в період з 12.09.2007 по 11.10.2007
проведено невиїзну документальну
(камеральну) перевірку податкової
звітності позивача з податку на
прибуток за 2006 рік та 1 півріччя 2007 року,
за результатами якої складено акт від
11.10.2007 № 2248/1540/81279540, а в період з 26.11.2007 по
14.12.2007 проведено невиїзну
документальну (камеральну) перевірку
податкової звітності позивача з
податку на прибуток за 3 квартали 2007
року, за результатами якої складено акт
від 14.10.2007 № 2912/1540/81279540.

На підставі вказаних актів перевірок
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 16.10.2007 №
/0 про визначення позивачеві
податку на прибуток в сумі 14813673 грн.
основного платежу та 705413 грн. штрафних
(фінансових) санкцій та від 24.12.2007 №
/0 про визначення позивачеві
податку на прибуток в сумі 4843379 грн.
основного платежу та 2421169 грн. штрафних
санкцій.

Відповідач визначив за оспорюваними
позивачем податковими
повідомленнями-рішеннями суми
податкового зобов'язання з податку на
прибуток на підставі п.п. «в» п.п. 4.2.2. п.
4.2 ст. 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ.

Судами встановлено факт проведення
документальної невиїзної перевірки із
залученням звітів та інших документів,
пов'язаних з нарахуванням та сплатою
податку на прибуток, зокрема з
використанням, окрім Декларацій з
податку на прибуток з додатками,
розрахунків обчислення прибутку
структурного підрозділу (філії,
відділення, дільниці, цеху) діючого
підприємства, продукція якого
вироблена в результаті провадженні
інвестиційного проекту і підлягає
продажу за межі підприємства, звітів
«Про суми пільг з оподаткування
юридичних осіб та фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності»,
відокремленого балансу
фінансово-господарської діяльності з
реалізації інвестиційного проекту,
письмових пояснень щодо підстав
заповнення рядку 10 «Прибуток,
звільнений від оподаткування»
Декларації з податку на прибуток за 1
півріччя 2007 року за підписом
виконавчого директора ТОВ «Кнауф Гіпс
Донбас».

В актах перевірок вказано, що позивач в
Додатку К5 до рядка 10 «Прибуток,
звільнений від оподаткування»
Декларацій з податку на прибуток за 2006
рік, за 1 півріччя 2007 року та за 3
квартали 2007 року застосував пільги з
оподаткування прибутку, отриманого від
реалізації інвестиційного проекту,
згідно зі ст. 14 Закону України «Про
спеціальні економічні зони та
спеціальний режим інвестиційної
діяльності в Донецькій області» від
24.12.1998 № 356-XIV, ст. 13 Закону України «Про
загальні засади створення і
функціонування спеціальних (вільних)
економічних зон» від 13.10.1992 № 2673-ХІІ та
ст. 19 Закону України «Про інвестиційну
діяльність» від 18.09.1991 № 1560-ХІІ.

Відповідач в актах перевірок не визнав
наявність у позивача права на
звільнення від оподаткування податком
на прибуток суми прибутку, отриманого
від реалізації інвестиційного проекту
«Модернізація існуючого та створення
нових виробництв ЗАТ «Деконський
гіпс», в результаті чого дійшов
висновку, що рядки 10, 10.1 Додатку К5 до
рядка 10 декларації та рядок 10
декларації з податку на прибуток за 2006
рік, за 1 півріччя 2007 року та за 3
квартали 2007 року заповнені з
порушенням п. 16.4, п. 16.15 ст. 16 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» та п.п. 3.1. п. 3 Порядку
складання декларації з податку на
прибуток підприємств», затвердженого
Наказом ДПА України від 29.03.2003 № 143,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 08.04.2003 за № 271/7593.

Задовольняючи позов в частині вимог
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що податковий орган, здійснивши
невиїзну документальну перевірку та
визначивши позивачеві податкове
зобов'язання з податку на прибуток на
підставі п.п. «в» п.п. 4.2.2. п. 4.2 ст. 4
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ, в акті
перевірки не визначив, які арифметичні
чи методологічні помилки було допущено
позивачем. Позивачем не було допущено
порушень п. 16.4, п. 16.15 ст. 16 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» та п.п. 3.1. п. 3 Порядку
складання декларації з податку на
прибуток підприємств», затвердженого
Наказом ДПА України від 29.03.2003 № 143 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 08.04.2003 за № 271/7593,
оскільки такі порушення могли бути
встановлені виключно у випадку
заповнення рядку 10 декларації з
порушенням п. 7.12, п. 7.13, п. 7.20 ст. 7, п. 18.1
ст. 18, ст. 19 Закону № 334, операції за
якими декларуються у цьому пункті.

Суд касаційної інстанції не може
погодитися з такими висновками судів
попередніх інстанцій, оскільки вони
суперечать встановленим цими судами
обставинам.

Зокрема, встановлені судами попередніх
інстанцій обставини свідчать про те, що
податковий орган, вказуючи на
порушення п. 16.4, п. 16.15 ст. 16 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» (далі Закону № 334) та п.п.
3.1. п. 3 Порядку складання декларації з
податку на прибуток підприємств»,
затвердженого Наказом ДПА України від
29.03.2003 № 143, виходив з того, що позивач,
за відсутності правових на те підстав,
визначив в податковій звітності за 2006
рік, за 1 півріччя 2007 року та за 3
квартали 2007 року прибуток, звільнений
від оподаткування, в результаті чого
занизив податкові зобов'язання з
податку на прибуток.

Так, п.п. 3.1 п. 3 Порядку складання
декларації з податку на прибуток
підприємств», затвердженого Наказом
ДПА України від 29.03.2003 № 143, передбачено,
що в основній частині та в додатках
показники відображаються на підставі
норм, установлених Законом № 334.

Цей Порядок містить таблицю з кодами
рядків декларації та положеннями
Закону № 334, якими слід керуватися при
заповненні рядків декларації з податку
на прибуток. Так, по коду рядка 10
Декларації слід керуватися п. 7.12, п. 7.13,
п. 7.20 ст. 7, п. 18.1 ст. 18, ст. 19 Закону № 334,
якими запроваджено особливості
оподаткування певних операцій певних
суб'єктів. Цей перелік не включає в себе
будь-які інші, не передбачені п. 7.12, п.
7.13, п. 7.20 ст. 7, п. 18.1 ст. 18, ст. 19 Закону №
334, операції.

Таким чином, податковий орган фактично
виходив з того, що позивач не мав права
декларувати за кодом рядка 10
декларації прибуток, звільнений від
оподаткування, оскільки операцій,
визначених у п. 7.12, п. 7.13, п. 7.20 ст. 7, п. 18.1
ст. 18, ст. 19 Закону № 334, які декларуються
за таким кодом, не здійснював. Виходячи
з пояснень позивача податковий орган
встановив, що фактично позивач за кодом
рядка 10 задекларував операції із
застосуванням пільги з оподаткування
прибутку, отриманого від реалізації
інвестиційного проекту, згідно зі ст. 14
Закону України «Про спеціальні
економічні зони та спеціальний режим
інвестиційної діяльності в Донецькій
області» від 24.12.1998 № 356-XIV, декларування
яких вказаним вище Порядком не
передбачено.

При цьому податковий орган не визнав
правомірність застосування позивачем
таких пільг виходячи з того, що останні
визначено на підставі нечинних на
момент складання декларацій норм
законів та без врахування п. 2 розділу
ІІ «Прикінцеві положення» Закону
України «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2005 рік».

Отже, податковий орган, вважаючи, що
позивачем при складанні декларацій з
податку на прибуток за 2006 рік, за 1
півріччя 2007 року та за 3 квартали 2007
року допущено методологічну помилку,
яка полягає у неправомірному
декларуванні позивачем у рядку 10
декларації прибутку, звільненого від
оподаткування, з використанням пільг,
запроваджених ст. 14 Закону України «Про
спеціальні економічні зони та
спеціальний режим інвестиційної
діяльності в Донецькій області» від
24.12.1998 № 356-XIV, дійшов висновку про
заниження податкових зобов'язань в
результаті такої помилки і самостійно
визначив суму податкового зобов'язання
платника податків на підставі п.п. «в»
п.п. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000 № 2181-ІІІ та зі штрафних санкцій
на підставі п.п. 17.1.4 п. 17.1 ст. 17 цього
Закону.

Абзац 2 п.п. «в» п.п. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ під
камеральною перевіркою розуміє
перевірку, яка проводиться
контролюючим органом виключно на
підставі даних, зазначених у
податкових деклараціях. Проте,
використання під час камеральної
перевірки, окрім даних податкових
декларацій, звітів та інших документів,
пов'язаних з нарахуванням та сплатою
податку на прибуток, само собою не є
підставою для визнання протиправним
донарахування податковим органом
податкових зобов'язань внаслідок
виявлення допущених платником податку
методологічних помилок, що призвели до
заниження податку на прибуток.

Щодо декларування позивачем у
деклараціях за 2006 рік, за 1 півріччя 2007
року та за 3 квартали 2007 року прибутку,
звільненого від оподаткування, з
використанням пільг, запроваджених ст.
14 Закону України «Про спеціальні
економічні зони та спеціальний режим
інвестиційної діяльності в Донецькій
області» від 24.12.1998 № 356-XIV, з яким
(декларуванням) податковий орган
пов'язує заниження податкових
зобов'язань, суд касаційної інстанцій
вважає, що у позивача не було правових
підстав застосовувати такі пільги.

Відповідно до абз. 7 п. 22.5 ст. 22 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР (пункт
22.5 статті 22 доповнено абзацом сьомим
згідно із Законом України від 15.07.1999 №
973-XIV) установлено, що на період
функціонування спеціальних
економічних зон «Азов» і «Донецьк» та
дії спеціального режиму інвестиційної
діяльності на територіях
пріоритетного розвитку в Донецькій
області податок на прибуток
справляється з платників цього податку
з урахуванням особливостей,
встановлених Законом України «Про
спеціальні економічні зони та
спеціальний режим інвестиційної
діяльності в Донецькій області».

Статтею 14 Закону України «Про
спеціальні економічні зони та
спеціальний режим інвестиційної
діяльності в Донецькій області» від
24.12.1998 № 356-XIV (із змінами, внесеними
Законом України від 07.02.2002 № 3036-III)
введено пільги, в т.ч. щодо
оподаткування прибутку, одержаного від
реалізації інвестиційних проектів,
схвалених Радою, які застосовуються з
моменту отримання першого прибутку.

Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2005 рік» та деяких інших
законодавчих актів України» від 25.03.2005
№ 2505-IV у Законі України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
абзаци другий - сімнадцятий пункту 22.5
виключено; у Законі України «Про
спеціальні економічні зони та
спеціальний режим інвестиційної
діяльності в Донецькій області» статтю
14 виключено.

Закон України «Про внесення змін
до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2005 рік» та деяких
інших законодавчих актів України» від
25.03.2005 № 2505-IV набув чинності 31.03.2005.

Пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві
положення» Закону № 2505-IV встановлено,
що норми цього Закону щодо
оподаткування прибутку підприємств
поширюються на результати
фінансово-господарської діяльності
платника податку за наслідками
податкового періоду, на який припадає
дата набрання чинності цим Законом.

Таким чином, дія Закону № 2505-IV, що
набув чинності 31.03.2005, поширюється на
результати фінансово-господарської
діяльності платника податку за
наслідками усього податкового періоду,
який розпочинається з 01.01.2005.

Закони є актами встановленої
Конституцією України законодавчої
влади - Верховної Ради України.

Положення Закону № 2505-IV щодо
виключення у Законі України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
абзаців другого - сімнадцятого пункту
22.5 та у Законі України «Про спеціальні
економічні зони та спеціальний режим
інвестиційної діяльності в Донецькій
області» статті 14 на час виникнення
спірних відносин неконституційними не
визнавались, тому є чинними.

Закон про Державний бюджет України
встановлює, зокрема основи регулювання
податкових відносин у частині
спрямування податків до Державного
бюджету як елементу його доходної
частини. Виходячи із зазначеного, цим
законом може зупинятися дія окремих
положень податкових законів,
змінюватися ставки податків, зборів
(обов'язкових платежів), скасовуватися
пільги зі сплати податків,
запроваджуватися правила
оподаткування, тощо.

Рішення Конституційного Суду України у
справі за конституційним поданням
Кабінету Міністрів України про
офіційне тлумачення положення частини
другої статті 95 Конституції України та
словосполучення «збалансованість
бюджету», використаного в частині
третій цієї статті (справа про
збалансованість бюджету) у справі №
1-37/2008 від 27.11.2008 № 26-рп/2008, на яке
посилається позивач в касаційній
скарзі, не може бути застосовано до
спірних правовідносин, які виникли
через запровадження законом про
оподаткування пільг та подальше
скасування таких пільг законом про
внесення змін до закону про Державний
бюджет України та деяких інших
законодавчих актів України, оскільки
Конституційний Суд України у цій
справі надав офіційне тлумачення
всього положення частини третьої
статті 95 Конституції України в аспекті
конституційного подання у системному
зв'язку з положеннями частини другої
цієї статті, статті 46 Конституції
України. Своєю чергою, стаття 46
Конституції України встановлює право
громадян на соціальний захист, яке
гарантується загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням за
рахунок страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними. Також цією нормою
передбачено, що пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги, що є
основним джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий
від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Враховуючи наведене, оскаржувані
судові рішення в частині задоволення
позову про визнання протиправними і
скасування податкових
повідомлень-рішень є незаконними.

Оскільки оскаржувані судові рішення є
помилковими тільки в частині
задоволення позову, суд касаційної
інстанції вважає за правильне їх
змінити, відмовивши також в
задоволенні позову в частині вимог про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 225, 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Артемівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
задовольнити частково.

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кнауф
Гіпс Донбас» залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 05.08.2010 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 29.09.2010
змінити, виклавши резолютивну частину
постанови Донецького окружного
адміністративного суду від 05.08.2010 в
такій редакції:

«У задоволенні позову відмовити
повністю.»

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, передбачених статтею 237
Кодексу адміністративного судочинства
України, за заявою, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Н.Г. Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун