Справа № 2а-11739/09/2670
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2013-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2013 року
м. Київ К/9991/8834/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у
Оболонському районі м.Києва

на постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва від
25.11.2009 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 27.01.2011

у справі №2а-11739/09/2670

за позовом Закритого акціонерного
товариства «Друк-устаткування»

до Державної податкової інспекції у
Оболонському районі м.Києва

про визнання недійсним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від
25.11.2009, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 27.01.2011,
позов задоволено. Скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Оболонському районі м.Києва №/0
від 01.009.2009.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового рішення про відмову в позові, з
підстав невірного застосування норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Відповідачем проведено камеральну
перевірку податкового розрахунку
земельного податку поданого позивачем
за квітень-травень 2009 року, про що
складено акт перевірки №2930/15-306 від
30.07.2009.

За висновками акта перевірки розмір
зобов'язання з земельного податку,
зазначений платником податку у
розрахунку є меншим ніж визначено за
результатами перевірки, оскільки
підприємством не враховано вимоги п. 2
Рішення Київської міської Ради від
25.12.2008 №944/944 «Про врегулювання питання
користування земельними ділянками в
місті Києві», що призвело до заниження
податкового зобов'язання на загальну
суму 40024,14 грн.

На підставі акта перевірки прийнято
податкове повідомлення-рішення
№/0 від 01.09.2009, яким визначено
податкове зобов'язання в сумі 42025,35
грн., у т.ч. основний платіж 40024,14 грн. та
штрафні санкції 2002,21 грн.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судом першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається відповідач у касаційній
скарзі, та вважає, що судом повно
встановлені обставини у справі, яким
надана правильна правова оцінка на
підставі законодавства, яке
врегульовує спірні відносини.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно Технічного
звіту по встановленню зовнішніх меж
земельної ділянки та витягу з
технічної документації позивач, без
укладання договору оренди,
користується земельною ділянкою,
розташованою у м.Києві по вул.Луговій,
1-а.

Згідно витягу з технічної документації
№Ю-23625/2008 про нормативну грошову оцінку
земельної ділянки (кадастровий
№78:214:019), нормативна грошова оцінка
даної земельної ділянки становить
6056990,42 грн.

Позивачем подано до податкового органу
розрахунок земельного податку на 2009
рік, згідно якого нараховано податку
за поточний рік в сумі 80048,28 грн., що
помісячно становить 6670,69 грн.

Суд першої інстанції, з доводами якого
погодився суд апеляційної інстанції,
задовольняючи позовні вимоги,
обґрунтовував свої висновки тим, що з
системного аналізу п.8 ч. 1, 2 ст. 14 Закону
України «Про систему оподаткування»,
ч.ч. 1, 2 ст. 2, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про
плату за землю» слідує, що повноваження
щодо встановлення ставок земельного
податку, як загальнодержавного
обов'язкового платежу, належить до
виключних повноважень Верховної Ради
України та може реалізовуватись лише у
вигляді внесення відповідних змін до
Закону України «Про плату за землю».

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
плату за землю» ставки земельного
податку з земель, грошову оцінку яких
встановлено, встановлюються у розмірі
одного відсотка від їх грошової оцінки,
за винятком земельних ділянок,
зазначених у частинах п'ятій - десятій
цієї статті та частині другій статті 6
цього Закону.

До повноважень органів місцевого
самоврядування у сфері регулювання
суспільних відносин щодо обрахування
та сплати земельного податку
відповідно до змісту ч. 5 ст. 7 Закону
України «Про плату за землю» належить
диференціація та затвердження ставок
земельного податку за земельні ділянки
в межах ставок такого податку,
встановлених Законом України «Про
плату за землю».

З огляду на викладене суди попередніх
інстанцій дійшли висновку про
безпідставність покладення
відповідачем на позивача обов'язку
здійснити розрахунок плати за землю на
підставі Рішення Київської міської
ради від 25.12.2008 №944/944 «Про врегулювання
питання користування земельними
ділянками в місті Києві» яким
встановлено, що з 01.04.2009 плата за
земельні ділянки (крім земель, які
використовуються державними та
комунальними підприємствами,
установами, організаціями для ведення
лісового господарства, для
водогосподарських потреб, та земель,
зайнятих зеленими насадженнями
загального користування, житловим
фондом, об'єктами
інженерно-транспортної
інфраструктури, крім присадибних і
садових земельних ділянок, а також
визначених Київською міською радою,
прийняті рішення про їх передачу у
власність або в користування, але
документи, що посвідчують права на такі
земельні ділянки, не зареєстровані),
які використовуються суб'єктами
господарської діяльності, але право
власності на які або право оренди яких
у встановленому законодавством
порядку не оформлено (не
переоформлено), справляється в розмірі
мінімальної річної орендної плати за
земельні ділянки, встановленої статтею
21 Закону України «Про оренду землі» (3%).

Судова колегія погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо відсутності у відповідача
правових підстав для прийняття
оспорюваних податкових
повідомлень-рішень, та вважає за
необхідне зазначити, що постановою
Шевченківського районного суду м.
Києва від 27.09.2010, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 31.03.2011,
визнано незаконним і нечинним з
моменту прийняття п. 2 рішення
Київської міської ради II сесії VI
скликання від 25.12.2008 № 944/944 «Про
врегулювання питання користування
земельними ділянками в місті Києві».
Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 22.09.2011 № К/9991/23210/11 зазначені
судові рішення залишені без змін.

Вищенаведеним спростовуються доводи
податкового органу, які наведені ним в
касаційній скарзі, як підставу для
скасування постановлених су справі
рішень судів попередніх інстанцій.

Враховуючи наведене, судова колегія
вважає, що суд першої та апеляційної
інстанції, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевіривши обставини справи,
вирішили справу у відповідності з
нормами матеріального права та
постановили обґрунтоване рішення, що
повно відображає обставини, які мають
значення для справи. Висновки судів про
встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються доказами,
дослідженими у судовому засіданні, а
тому підстав для їх скасування, з
мотивів викладених в касаційній
скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Оболонському районі
м.Києва відхилити, а постанову
Окружного адміністративного суду
м.Києва від 25.11.2009 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 27.01.2011 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун