Справа № 2а-2506/1495/12
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року м.
Київ К/9991/74731/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої
дочки ОСОБА_4 до Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови, касаційне провадження в
якій відкрито за касаційною скаргою
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області на постанову
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 03 вересня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2012
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_3 в інтересах
своєї неповнолітньої дочки
ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови про закінчення виконавчого
провадження.

Постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 03 вересня 2012 року,
залишеною без зміни ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24 жовтня 2012 року, позовні вимоги
ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої
дочки ОСОБА_4 було задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Відділ примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області звернувся з касаційною
скаргою, в якій просить рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
скасувати, а в справі прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального
права.

Позивач надала заперечення на
касаційну скаргу, в якому просила
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, оскільки вони ухвалені
відповідно до норм матеріального права
та на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій було
встановлено, що постановою
Деснянського районного суду міста
Чернігова від 31.08.2011 року, ухваленою в
адміністративній справі №2-а/2506/9146/11,
зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у місті Чернігові
ради здійснити нарахування і виплату
ОСОБА_4 щомісячної виплати дитині
шкільного віку, з урахування вимог
пункту 8 статті 30 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», за період
з 21 серпня 2010 року по 05 травня 2011 року
включно, за відрахуванням раніше
виплачених сум.

На підставі постанови суду 16.09.2011 року
законному представнику позивача було
видано виконавчий лист № 2-а/2506/9146/11,
який остання пред'явила відповідачу
для примусового виконання.

11 жовтня 2011 року головним державним
виконавцем Ващенко A.B. було винесено
постанову ВП № 29149920 про відкриття
виконавчого провадження з виконання
виконавчого листа № 2-а/2506/9146/11.

16 листопада 2011 року боржник по
виконавчому провадженню -управління
праці та соціального захисту населення
Деснянської районної у місті Чернігові
ради листом №12-07/14232 повідомило
відповідача про часткове виконання
виконавчого листа шляхом перерахунку
розміру щомісячної виплати позивачу і
донарахування їй 7604 грн 46 коп. та
інформувало відповідача про
неможливість реальної виплати
донарахованих сум, через відсутність
фінансування зазначених витрат з
Державного бюджету України.

27 червня 2012 року головний державний
виконавець Ващенко A.B. виніс постанову
про закінчення виконавчого
провадження на підставі пункту 11
частини 1 статті 49 Закону України «Про
виконавче провадження», яка була
вмотивована тим, що рішення суду
виконано боржником частково, а саме:
проведено перерахунок необхідної
виплати, в іншій частині рішення суду
без особистої участі боржника виконати
неможливо.

Відповідно до положень ст. 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про державну виконавчу службу»
своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом, в тому числі і
судових, є завданням державної
виконавчої служби.

Статтею 11 Закону України «Про
виконавче провадження»вказано, що
державний виконавець зобов'язаний
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 11 ч.1 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу(посадової особи), який
його видав, у випадку передбаченому ч.3
ст.75 цього Закону.

Частиною 3 ст. 75 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
у разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Таким чином, з урахуванням наведеного,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, що судове
рішення і виконавчий документ, який
виданий на його виконання державним
виконавцем в повному обсязі не
виконаний, і всупереч вимогам Закону
України «Про виконавче провадження»
державним виконавцем не вжито всіх
заходів до повного і своєчасного
виконання судового рішення.

З урахуванням викладеного, суди першої
та апеляційної інстанцій дійшли
правильного висновку що позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 159 КАС України
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ч.3 ст. 2201 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки судові рішення
ухваленні з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана правильно, а доводи касаційної
скарги висновків судів не
спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області відхилити, а постанову
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 03 вересня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2012
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: