Справа № 826/7952/13-а
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7952/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

15 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі міста Києва Державної
податкової служби на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 19 серпня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто-Бус» до
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі міста Києва
Державної податкової служби про
визнання нечинними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 19
серпня 2013 року позов задоволено,
визнано недійсними та скасовано
податкові повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі міста Києва
Державної податкової служби №
від 18.05.2013 та № від 18.05.2013.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідач звернувся
до Київського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалене у
справі судове рішення скасувати та
постановити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не
з'явилися, причини неявки сторін суду
невідомі, про розгляд справи були
повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь в справі,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу, відповідно до ч.1
ст.41 КАС України, не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши за матеріалами справи
наведені у апеляційній скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ДПІ у Оболонському районі міста Києва
ДПС проведена виїзна позапланова
документальна перевірка ТОВ «Авто -
Бус» з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
взаємовідносинах з ТОВ «Декос Альянс»
за період з 01.07.2011 по 31.01.2012.

За результатами перевірки складено акт
№ 464/22.2-10/32528796 від 23.04.2013.

18.05.2013 на підставі акта перевірки №
464/22.2-10/32528796 від 23.04.2013 прийняті
податкові повідомлення - рішення, якими
збільшено суму грошового зобов'язання
№ за платежем податок на
прибуток приватних підприємств на
загальну суму 13022,00 грн. у тому числі за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) на 71 грн. та № за
платежем податок на додану вартість на
загальну суму 14 115,00 грн., у тому числі за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) на 2823,00 грн.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
наступних мотивів, з чим погоджується
колегія суддів.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

У відповідності до п. 198.1 ст. 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Приписами п. 198.6 ст. 198 ПК України
визначено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.6 ст. 201 ПК України
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Органи державної податкової служби за
даними реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних, наданих в
електронному вигляді, повідомляють
платника податку про наявність у
такому реєстрі розбіжностей з даними
контрагентів. При цьому платник
податку протягом 10 днів після
отримання такого повідомлення має
право уточнити податкові зобов'язання
без застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

З матеріалів справи та пояснень
представника позивача вбачається, що
позивач, у період, який перевірявся
податковим органом, мав правовідносини
з ТОВ "Декос Альянс" на підставі
господарського договору, укладеного в
усній формі.

Враховуючи зазначене, судова колегія
вважає, що судом першої інстанції було
вірно вказано, що хоча позивач уклавши
з ТОВ «Декос Альянс» господарський
договір в усній формі порушив вимоги
пункту 1 ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу
України, водночас наявність такого
порушення не має наслідком його
недійсність.

На підтвердження факту здійснення ТОВ
"Декос Альянс" поставки товару
позивачем надано суду копії рахунків -
фактур, платіжних доручень, та
видаткових накладних, а на
підтвердження факту здійснення оплати
- виписки з особового рахунку.

В подальшому отриманий від ТОВ "Декос
Альянс" товар був використаний
позивачем у власній господарській
діяльності та з метою отримання
прибутку при взаємовідносинах з ТОВ
"Трансбуд Компані", ПАТ "Аеробуд", ПАТ
"Лекс Холдинг", ТОВ "ПМТЗ Авто -
комплект", ФОП ОСОБА_3, КП "Київпастранс
Автобусний Парк №8", ТОВ "Руслан -
запчастини" КП "Київпастранс
Автобусний Парк №3", ТОВ "Автомаркет
Плюс", ТОВ "Єір Київ Капго", та іншими
контрагентами, що підтверджується
договорами, рахунками, накладними,
виписками з особового рахунку.

Відповідачем доказів, які б
спростовували пояснення позивача та
наданні ним докази суду не надано.
Зокрема, відповідачем не надано
доказів того, що ТОВ "Декос Альянс" не
відобразило у своїй податковій
звітності операції з позивачем, а
також, що ним не було сплачено податок
на додану вартість з вказаних операцій.

Таким чином, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те , що відповідачем не
спростовано доводів позивача та
доказів, наявних у матеріалах справи,
які доводять товарність та реальність
господарських операцій між позивачем
та ТОВ "Декос Альянс".

Враховуючи все вищенаведене, судова
колегія погоджується з висновком суду
першої інстанції про протиправність
прийнятих відповідачем податкових
повідомлень-рішень.

За таких обставин підстав для
задоволення апеляційної скарги судова
колегія не вбачає.

Отже, судова колегія визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні
правові норми та встановлені
обставини, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про застосування
статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі міста Києва Державної
податкової служби - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 19 серпня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя
Гром Л.М.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.