Справа № 2а-2776/10/2170
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2013-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

26 грудня 2013 року м. Київ
В/800/5001/13

Вищий адміністративний суду України в
складі колегії суддів:

судді-доповідача Пилипчук
Н.Г.

суддів Бившевої Л.І.

Ланченко Л.В.

Лосєва А.М.

Нечитайла О.М.

розглянувши заяву ОСОБА_5

про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
22.10.2013

у справі № 2-а-2776/10/2170

за позовом ОСОБА_5

до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Державної податкової
адміністрації у Херсонській області,
Державної податкової інспекції у
м.Херсоні

про захист порушеного права, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 подав заяву про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
22.10.2013 з мотивів неоднакового
застосування цим судом одних тих самих
норм матеріального права: ст.ст. 1, 15
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», що призвело до ухвалення
різних за змістом судових рішень у
подібних правовідносинах: ухвали, щодо
якої подана заява про перегляд, та
ухвали Вищого адміністративного суду
від 23.02.2011 у справі № А-8/32 за позовом ПП
«Демян-Сервіс» до Регіонального
управління Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
ДПА в Івано-Франківській області про
визнання нечинним рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України, оскільки
аналіз наведених судових рішень судів
касаційної інстанції не дає підстав
вважати, що судом касаційної інстанції
неоднаково застосовано одні й ті самі
норми матеріального права при
вирішенні справ у подібних
правовідносинах.

У справі, на яку посилається заявник в
обґрунтування неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права,
предметом позову були вимоги про
визнання нечинним рішення
контролюючого органу про застосування
до суб'єкта господарювання на підставі
ст. 17 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» штрафу за порушення таким
суб'єктом вимог ст. 15 цього Закону, що
полягало у зберіганні алкогольних
напоїв в місцях зберігання, не внесених
до Єдиного реєстру. При цьому
контролюючий орган виходив з того, що
суб'єкт господарювання повинен був,
окрім здійсненої реєстрації місця
торгівлі - магазину, де здійснюється
роздрібна торгівля і зберігається
товар, окремо зареєструвати складське
приміщення магазину, розташоване в
окремій будівлі, що знаходиться за
однією адресою з магазином.

У справі, про перегляд якої поданої
заяву, предметом позову є вимоги про
здійснення захисту порушеного права,
визначеного у ст. 32, ст. 55 Конституції
України, ст. 31 Закону України «Про
інформацію», ст. 10 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» від порушень з боку ДПА у
Херсонській області та ДПІ у м.Херсоні,
будь-яким способом на розсуд суду.
Позивач вважав, що планова перевірка
дотримання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій в
магазині ПП ОСОБА_5 та прийняте за
наслідками такої перевірки рішення про
застосування до нього штрафу за
порушення ст. 15 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» є протиправними.
При цьому позивач виходив з того, що
перевірка проведена без дотримання
умов для її проведення та без згоди
приватного підприємця, під час її
проведення здійснено збирання
конфіденційної інформації про особу
без її згоди, а рішення про
застосування штрафу прийнято за
відсутності з боку суб'єкта
господарювання порушення, оскільки
відділ у магазині, де здійснюється
продаж алкогольних напоїв та тютюнових
виробів є місцем торгівлі, яке не
потребує реєстрації в Єдиному реєстрі.

Таким чином, у наведених справах
мають місце різні обставини, яким
надавалась оцінка судами, зокрема у
першій - зафіксоване під час перевірки
порушення стосувалося місця
зберігання товару - складських
приміщень, що знаходяться в окремій
будівлі, однак за однією адресою з
магазином, що є місцем торгівлі та яке
внесено до Єдиного реєстру як місце
зберігання товару, а в іншій - відділу
магазину, де здійснювалася торгівля,
який контролюючий орган вважав місцем
зберігання товару, що підлягає
внесенню до Єдиного реєстру, однак до
такого реєстру не внесено.

Також в першій наведеній справі
відсутній спір щодо збирання,
інформації про особу без її згоди під
час перевірки фізичної
особи-підприємця.

Наведене свідчить, що
правовідносини у справі, щодо якої
подано заяву про перегляд судового
рішення, та справі, на яку посилається
заявник в обґрунтування неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права судом касаційної
інстанції, не є подібними, що виключає
підстави для допуску справи до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст.ст. 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_5 в допуску справи
до провадження для перегляду Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
22.10.2013.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
Н.Г. Пилипчук

Л.І. Бившева

Л.В. Ланченко

А.М. Лосєв

О.М. Нечитайло