Справа № 683/3745/13-а
Суддя: Завадська О. П.
Дата ухвалення: 2013-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 683/3745/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2013 року
Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої – судді
Завадської О.П.

при секретарі
Васічевій О.В.

з участю представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Старокостянтинові
справу за позовом ОСОБА_2 до відділу
державної автомобільної інспекції
Старокостянтинівського РВ УМВС
України в Хмельницькій області про
скасування постанови у справі про
адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
відділу державної автомобільної
інспекції Старокостянтинівського РВ
УМВС України в Хмельницькій області
про скасування постанови у справі про
адміністративне правопорушення серії
ВХ1 № 064367 від 21 грудня 2011 року, якою його
притягнуто до адміністративної
відповідальності за порушення вимог ч.
1 ст. 121 Кодексу України про
адміністративні правопорушення у
вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за те,
що він 13 листопада 2011 року о 00 годин 30
хвилин на ділянці автодороги Житомир –
Чернівці 143 км. + 700 м. в темну пору доби
здійснював буксирування автомобілем
НОМЕР_1 автомобіля марки ЗІЛ 130 без
працюючих ламп задніх габаритних
вогнів та світлової сигналізації, чим
порушив п. 23.2 Правил дорожнього руху
України. Одночасно позивач просить
поновити, пропущений з поважних причин,
строк на оскарження вищевказаної
постанови.

Дану постанову вважає незаконною і в
обґрунтування заявлених позовних
вимог посилається на те, що
пред’явлене йому обвинувачення не
відповідає дійсним обставинам події. В
нічний час 12 листопада 2011 року він,
керуючи автомобілем НОМЕР_2, буксирував
із застосуванням жорсткого зчеплення
технічно несправний автомобіль марки
ЗІЛ 130, в якого не працювали задні
габаритні вогні та аварійна світлова
сигналізація. Для забезпечення безпеки
руху ззаду на борту автомобіля ЗІЛ 130
крейдою було записано: „Немає стопів і
немає поворотів”, також ззаду зліва на
борту був прикріплений аварійний знак.
Разом з ним в кабіні були також
власники цих двох машин. Технічно
несправний автомобіль ЗІЛ 130
буксирували з ремонту в м.
Старокостянтинів. По дорозі зустрічали
пост працівників ДАІ, які їх жодного
разу не зупиняли, аварійної ситуації не
створювали.

Під’їжджаючи до міста
Старокостянтинів (на мосту), вони
побачили аварію, що сталась за участю
інших учасників дорожнього руху. Щоб
об’їхати перешкоду, мається на увазі
відрізок дороги, де сталась аварія, він,
вживши всіх заходів безпеки, зупинився,
щоб пропустити транспорт по зустрічній
смузі дороги.

Після чого відчув різкий удар ззаду, як
виявилось в них на великій швидкості
в’їхав мікроавтобус „Мерседес”, яким
керував ОСОБА_3, з людьми в салоні, деякі
з яких отримали тілесні ушкодження.
Удар був настільки сильним, що
деформувалось жорстке зчеплення, яке
не підлягає ремонту, а аварійний знак,
що був прикріплений ззаду на борту
автомобіля ЗІЛ, відкинуло під
автомобіль.

Всі були в шоковому стані, сталось дві
аварії. Технічних ушкоджень зазнали
автомобіль марки ЗІЛ та мікроавтобус
„Мерседес”. Після проходження
медичного огляду і в нього, і в водія
мікроавтобуса „Мерседес” ознак
алкогольного сп’яніння не було
виявлено. До нього зі сторони
працівників міліції та водія
мікроавтобуса ніяких претензій не
було, тому йому дозволили їхати з місця
аварії. Протокол про адміністративне
правопорушення відносно нього не
складався, лише стосовно водія
мікроавтобуса.

Страхова компанія після перевірки
обставин дорожньо – транспортної
пригоди, дійшовши висновку про його
невинуватість, виплатила власнику
автомобіля ЗІЛ ОСОБА_4 страхове
відшкодування. В подальшому автомобіль
марки ЗІЛ був відремонтований за
рахунок страхових виплат, тому до водія
мікроавтобуса ОСОБА_3 майнові
претензії не пред’являлись, який і до
нього не заявляв вимог. В січні 2012 року
його, як свідка, допитували по справі
про притягнення до адміністративної
відповідальності водія мікроавтобуса
ОСОБА_3 за ст. 124 Кодексу України про
адміністративні правопорушення. Лише
через два роки (жовтень 2013 року) під час
розгляду цивільної справи про
відшкодування майнової та моральної
шкоди власнику мікроавтобуса ОСОБА_5,
він дізнався про наявність постанови
про притягнення його до
адміністративної відповідальності.

Про наявність протоколу про
адміністративне правопорушення
відносно нього та квитанції про сплату
штрафу в жодній з двох попередніх справ
не було відомо, про них він дізнався
лише під час розгляду даної справи.

За таких обставин він просить поновити
строк на оскарження постанови у справі
про адміністративне правопорушення та
скасувати її як незаконну. Тому що він,
керуючи автомобілем марки КАМАЗ, що
буксирував автомобіль марки ЗІЛ,
дотримався всіх правил дорожнього
руху, передбачених при буксируванні
(наявність аварійного знаку,
попереджувального напису); при цьому не
встановлено причинно – наслідкового
зв’язку між його діями, коли він
зупинив автомобілі, щоб пропустити
зустрічний транспортний засіб, із
зіткненням, який здійснив водій
мікроавтобуса; саме водія
мікроавтобуса „Мерседес” ОСОБА_3
визнано винним у вчиненні аварії, з дій
якого була завдана шкода – пошкоджено
автомобілі, в тому числі і автомобіль
марки ЗІЛ.

Представник позивача підтримав
обставини, заявлені в обґрунтування
позовних вимог, та просив задовольнити
позов.

Відповідач про час і місце розгляду
справи був повідомлений в
встановленому законом порядку, проте в
судове засідання свого представника не
направив, причини неявки суду невідомі.
Тому відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд вирішує справу на підставі наявних
у ній доказів у його відсутності.

Заслухавши пояснення представника
позивача та дослідивши матеріали
справи, суд прийшов до висновків про
наступне.

Судом встановлено, що постановою в
справі про адміністративне
правопорушення серії ВХ1 № 064367,
складеною старшим інспектором відділу
державної автомобільної інспекції
Старокостянтинівського РВ УМВС
України в Хмельницькій області
старшим лейтенантом міліції ОСОБА_6 21
грудня 2011 року, позивача ОСОБА_2
притягнуто до адміністративної
відповідальності за порушення вимог ч.
1 ст. 121 Кодексу України про
адміністративні правопорушення у
вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за те,
що він 13 листопада 2011 року о 00 годин 30
хвилин на ділянці автодороги Житомир –
Чернівці 143 км. + 700 м. в темну пору доби
здійснював буксирування автомобілем
НОМЕР_1 автомобіля марки ЗІЛ 130 без
працюючих ламп задніх габаритних
вогнів та світлової сигналізації, чим
порушив п. 23.2 Правил дорожнього руху
України.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
доказами в справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото-і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Протокол про адміністративне
правопорушення серії ВХ1 №193605
складений 13 листопада 2011 року о 04
годині 30 хвилин інспектором ДПС
Хмельницького взводу ДПС по ОСП №1
лейтенантом міліції ОСОБА_7 При
складанні протоколу про
адміністративне правопорушення ОСОБА_2
звинувачено в порушенні правил
буксирування, а саме, здійснення в
темну пору доби буксирування
автомобілем НОМЕР_1 автомобіля марки
ЗІЛ 130 без працюючих ламп задніх
габаритних вогнів та світлової
сигналізації із посиланням на п. 23.3
Правил дорожнього руху України, що само
по собі є суперечливим. Нормами цього
пункту передбачається здійснення
буксирування транспортних засобів із
застосуванням жорсткого зчеплення, що
було виконано ОСОБА_2 і відображено в
протоколі про адміністративне
правопорушення, натомість не було
пред’явлено жодне з порушень правил
буксирування, передбачених пунктами 9.9,
9.11 Правил дорожнього руху України.

Також в даному протоколі вказано, що
„розгляд адміністративної справи
відбудеться 13 грудня 2011 року о 09 годині
в Старокостянтинівському ВДАІ”, а
постанова про притягнення до
адміністративної відповідальності
винесена 21 грудня 2011 року і позивачем
заперечується те, що йому було відомо
про неї і що він її отримував.

При складанні протоколу у ОСОБА_2 не
були відібрані пояснення по суті
пред’явленого обвинувачення,
натомість міститься лише підпис в
графі, передбаченій для пояснень
правопорушника, який не визнається
останнім. Також не залучались ні
свідки, не зазначались потерпілі, не
відбирались в них показання. Не
складався акт перевірки технічного
стану транспортних засобів, де були б
зафіксовані пред’явлені несправності,
технічні пошкодження, наявність
аварійного знаку, який зі слів позивача
та інших, згідно змісту судових рішень,
після зіткнення „знаходився на землі
під автомобілем марки ЗІЛ”. Не
складалась схема
дорожньо-транспортної пригоди, відео
та фотозйомка не здійснювались.

Постановою Кам’янець-Подільського
міськрайонного суду від 06 січня 2012 року
водія мікроавтобуса марки „Мерседес
412” державний номер НОМЕР_3 ОСОБА_3
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення, та
накладено на нього стягнення у виді
штрафу в розмірі 340 грн.

Зі змісту даної постанови слідує, що
потерпілі ОСОБА_8, ОСОБА_9, які їхали в
мікроавтобусі, свідки ОСОБА_2, ОСОБА_10,
ОСОБА_3В, які їхали в автомобілі КАМАЗ
під час буксирування автомобіля ЗІЛ
вказали, що „після зіткнення бачили
аварійний знак на землі під
автомобілем ЗІЛ”.

Дана обставина не було досліджена при
розгляді справи про адміністративне
правопорушення і їй не було надано
правової оцінки.

Рішенням Кам’янець-Подільського
міськрайонного суду від 30 жовтня 2013
року частково задоволено позов ОСОБА_5
до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_10 про
відшкодування завданої шкоди.

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягнуто
35787,20 грн. завданої матеріальної шкоди
внаслідок пошкодження автомобіля при
ДТП, 4000,00 грн. моральної шкоди та 357,87
грн. судового збору.

Положеннями ст. 289 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
передбачено, що скаргу на постанову по
справі про адміністративне
правопорушення може бути подано
протягом десяти днів з дня винесення
постанови. В разі пропуску зазначеного
строку з поважних причин цей строк за
заявою особи, щодо якої винесено
постанову, може бути поновлено органом
(посадовою особою), правомочним
розглядати скаргу.

За змістом ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
слідує, що строки для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи, якщо не
встановлено інше, обчислюються з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 102
Кодексу адміністративного судочинства
України пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений, а
процесуальний строк, встановлений
судом, - продовжений судом за
клопотанням особи, яка бере участь у
справі.

За таких обставин суд вважає
обґрунтованим клопотання позивача про
поновлення строку на оскарження
заявленої постанови в справі про
адміністративне правопорушення і
таким, що підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 121 Кодексу України про
адміністративні правопорушення за
керування водіями транспортним
засобом, що має несправності системи
гальмового або рульового керування,
тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх
світлових приладів (темної пори доби)
чи інші технічні несправності, з якими
відповідно до встановлених правил
експлуатація його забороняється, або
переобладнаний з порушенням
відповідних правил, норм і стандартів,
– визначена відповідальність у
вигляді штрафу у розмірі від двадцяти
до двадцяти п’яти неоподаткованих
мінімумів доходів громадян.

Положеннями п. п. 9.9 („в”, „г”), 9.11
Правил дорожнього руху України
передбачається, що на механічному
транспортному засобі, що рухається з
технічними несправностями, якщо такий
рух не заборонений цими Правилами та на
механічному транспортному засобі, що
буксирується повинна бути ввімкнена
аварійна світлова сигналізація. Якщо
транспортний засіб не обладнано
аварійною світловою сигналізацією або
вона несправна, треба встановити знак
аварійної зупинки або миготливий
червоний ліхтар ззаду на транспортному
засобі, зазначеному в пункті 9.9 („в”,
„г”) цих Правил.

ОСОБА_2 інкримінується те, що він в
темну пору доби здійснював
буксирування автомобілем НОМЕР_1
автомобіля марки ЗІЛ 130 без працюючих
ламп задніх габаритних вогнів та
світлової сигналізації. Дані обставини
узгоджуються з матеріалами справи і
визнаються позивачем, при цьому з
посиланням на вжиття заходів
забезпечення безпеки дорожнього руху,
шляхом написання на борту автомобіля
ЗІЛ 130 крейдою напису: „Немає стопів і
немає поворотів”, також ззаду зліва на
борту був прикріплений аварійний знак.

ОСОБА_2 не інкримінується жодне з
порушень п. п. 9.9 („в”, „г”), 9.11 Правил
дорожнього руху України, які
передбачають необхідність
встановлення попереджувальних
сигналів (аварійна світлова
сигналізація) на механічному
транспортному засобі, що рухається з
технічними несправностями або який
буксирується, та встановлення знаку
аварійної зупинки чи миготливого
червоного ліхтарика, якщо транспортний
засіб не обладнано аварійною світловою
сигналізацією або вона несправна.

Звинувачення ОСОБА_2 в порушенні пункту
23.2 Правил дорожнього руху України
взагалі не знайшло свого підтвердження
в судовому засіданні, оскільки не
відповідає дійсним обставинам справи
та доказам по справі, і, крім цього, цією
нормою зазначено, що буксирування
транспортних засобів здійснюється із
застосуванням жорсткого або гнучкого
зчеплення; із частковим навантаженням
буксированого транспортного засобу на
платформу або на спеціальне опорне
пристосування.

Буксирування здійснювалось із
застосуванням жорсткого зчеплення –
це відповідає дійсності, сторонами
визнається та ними не оспорюється.

Пред’явлене ОСОБА_2 обвинувачення в
порушенні правил буксирування
автомобіля марки ЗІЛ 130 без працюючих
ламп задніх габаритних вогнів та
світлової сигналізації, невірно
кваліфіковано за п. 23.2 Правил
дорожнього руху України та за ч. 1
статті 121 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 71
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб’єкта владних
повноважень обов’язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Суб’єкт владних повноважень
повинен подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.

У відповідності до ст. 280 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення орган (посадова особа)
при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов’язаний з’ясувати: чи було
вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчинені, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом’якшують і
обтяжують відповідальність, чи
заподіяно майнову шкоду, чи є підстави
для передачі матеріалів про
адміністративне правопорушення на
розгляд громадській організації,
трудового колективу, а також з’ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади, їх посадові
особи зобов’язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 62 Конституції України вина
особи, яка притягається до
відповідальності, має бути доведена
належними доказами, а не ґрунтуватись
на припущеннях, усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

Проаналізувавши докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
при винесенні постанови у справі про
адміністративне правопорушення
відповідачем не були дотримані вимоги
ч. 2 ст. 33 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, а
саме: не встановлено дійсні обставини
справи; не доведено склад
пред’явленого адміністративного
правопорушення; не враховано характер
правопорушення; особу правопорушника;
ступінь його вини; майновий стан;
обставини, які пом’якшують та
обтяжують його відповідальність.

Згідно ст. 7 Кодексу України про
адміністративні правопорушення ніхто
не може бути підданий заходу впливу у
зв’язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і в порядку, встановлених законом.

З врахуванням вищевказаного суд
прийшов до переконання, що при розгляді
відповідачем справи про
адміністративне правопорушення
відносно позивача не повністю
з’ясовані обставини події, що
підлягають дослідженню та правовій
оцінці, невірно кваліфіковані дії
позивача, його заперечення
відповідачем не спростовані. Вина
позивача у вчиненні інкримінованого
йому правопорушення належними
доказами не доведена, не може
ґрунтуватись на припущеннях, усі
сумніви щодо доведеності його вини
тлумачаться на його користь, тому
оскаржувана постанова у справі про
притягнення до адміністративної
відповідальності не може залишатися
чинною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 288 Кодексу України про
адміністративні правопорушення особа,
яка оскаржила постанову у справі про
адміністративне правопорушення,
звільняється від сплати державного
мита.

Керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції
України, ст. ст. 11, 14, 70, 71, 86, 99, ч. 2 ст. 102,
138, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, на підставі ст. ст.
7, 33, ч. 1 ст. 121, 251, 280, 288, 289 Кодексу України
про адміністративні правопорушення, п.
п. 9.9 („в”, „г”), 9.11, 23.2 Правил
дорожнього руху України,

постановив:

Поновити ОСОБА_2 строк на оскарження
постанови у справі про адміністративне
правопорушення серії ВХ1 № 064367 від 21
грудня 2011 року відділу державної
автомобільної інспекції
Старокостянтинівського РВ УМВС
України в Хмельницькій області про
притягнення до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 121 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення.

Позов задовольнити.

Скасувати постанову у справі про
адміністративне правопорушення серії
ВХ1 № 064367 від 21 грудня 2011 року відділу
державної автомобільної інспекції
Старокостянтинівського РВ УМВС
України в Хмельницькій області про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 121
Кодексу України про адміністративні
правопорушення у вигляді штрафу в
розмірі 340 грн. та провадження по справі
закрити.

Постанова є остаточна та оскарженню не
підлягає.

Суддя ___________