Справа № 322/1262/13-а
Суддя: Гасанбеков С. С.
Дата ухвалення: 2013-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ПОСТАНОВА

30 грудня 2013 року

11 год. 45 хв.Справа № 322/1262/13-а

Новомиколаївський районний суд
Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання
Гавриш О.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: головного мисливствознавця
Державного підприємства «Запорізьке
лісомисливське господарство» ОСОБА_2

про: визнання протиправною та
скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення № 009 від 19
грудня 2013 року.

23.12.2013 до Новомиколаївського
районного суду Запорізької області
надійшов вищезазначений
адміністративний позов, в якому
позивач з урахуванням уточненої
позовної заяви, яка надійшла до суду
24.12.2013, просив суд визнати протиправною
та скасувати постанову державного
підприємства «Запорізьке
лісомисливське господарство» № 009 від
19 грудня 2013 року, винесену головним
мисливствознавцем ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних
вимог позивач зазначив наступне.

05.06.2010 позивача було обрано
головою Новомиколаївської районної
організації УТМР. Рішенням
Новомиколаївського районного суду
Запорізької області від 21.11.2012 та
апеляційного суду Запорізької області
від 20.02.2013 встановлено, що право
звільняти з посади голову організації
має виключно конференція, яка є вищим
керівним органом Новомиколаївської
районної організації УТМР, відповідно
до статуту організації.

Постановою конференції
Новомиколаївської районної
організації УТМР від 02.10.2013
підтверджено повноваження позивача як
голови організації та виключено з
членів організації ОСОБА_3.

Рішенням
Новомиколаївського районного суду
Запорізької області від 10.09.2013, яке
набрало законної сили 21.09.2013, було
визнано протиправним та скасовано
рішення конференції Новомиколаївської
районної організації від 16.02.2013, на якій
головою організації було обрано ОСОБА_3

Таким чином, позивач
стверджує, що на сьогоднішній день він
є легітимним головою
Новомиколаївської районної
організації УТМР, так як жодної
конференції, яка б звільнила його із
займаної посади, не проводилось.

Також позивач зазначив, що
жодних порушень правил полювання 27
жовтня 2013 року він не допускав,
оскільки взагалі не займався
полюванням, а разом з головою
Софіївської районної організації
Новомиколаївської РО УТМР ОСОБА_4 та
членом ради цієї організації ОСОБА_5
виконували свої посадові обов’язки по
охороні мисливських угідь, як того
вимагає Закон України «Про мисливське
господарство та полювання». Позивач
стверджує, що він, як голова
організації, має право знаходитись в
мисливських угіддях в будь-який час та
проводити перевірку правил полювання
іншими мисливцями. Жодного протоколу,
за словами позивача, на нього ніхто не
складав і йому не вручав.

Зазначені доводи позивачем
були представлені відповідачу у
поясненнях.

Виходячи з наведеного,
позивач просив задовольнити позовні
вимоги та підтримав їх у судовому
засіданні.

Відповідач у судовому
засіданні позову не визнав, письмових
заперечень проти позову не надав,
пояснив суду, що оскаржувана постанова
про накладення адміністративного
стягнення від 19.12.2013 № 009 є законною,
виносилась на підставі протоколу про
адміністративне правопорушення № 009
від 27.10.2013, складеному головою
Новомиколаївської РО УТМР ОСОБА_3

Також відповідач повідомив,
що розгляд справи про адміністративне
правопорушення проводився в
присутності лише ОСОБА_1, який
заперечував факт вчинення ним
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 85
КУпАП, без виклику свідків.

В якості доказів відповідач
надав суду копію зазначеного протоколу
про адміністративне правопорушення,
копію виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 22.10.2013, письмові
пояснення ОСОБА_1 від 14.11.2013, а також
заявив клопотання про допит свідків,
яке було задоволено судом.

У судовому засіданні 30.12.2013
судом було проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Суд, розглянувши матеріали
та з’ясувавши обставини
адміністративної справи, заслухавши
пояснення сторін та дослідивши інші
наявні у справі докази у їх сукупності,

встановив:

27.10.2013 ОСОБА_3 було складено протокол
про адміністративне правопорушення №
009 про те, що громадянин ОСОБА_1, позивач
по справі, здійснив адміністративне
правопорушення, відповідальність за
яке передбачена ч. 1 ст. 85 КУпАП, тим, що о
12 год. 15 хв. 27.10.2013 проводив полювання на
території мисливських угідь
Новомиколаївської РО УТМР, поблизу сіл
Миколай-Поле та Кам’янувате
Софіївської сільської ради, без
відстрільних карток. Полювання
проводив із застосуванням мисливської
зброї та мисливських собак.

В протоколі зазначено, що
особа, яка його склала, обіймає посаду
голови Новомиколаївської РО УТМР,
правопорушником в якості документа, що
засвідчує його особу, пред’явлено
недійсне посвідчення голови
Новомиколаївської РО УТМР, а також
вказано, що ОСОБА_1 відмовився від
надання пояснень, підпису протоколу та
отримання другого примірника
протоколу.

14.11.2013 позивач надав
відповідачу письмові пояснення з
приводу обставин, зазначених у
протоколі про адміністративне
правопорушення, в яких зазначив, що в 2010
році його було обрано головою
Новомиколаївської РО УТМР, а на
конференції, яка є вищим керівним
органом цієї громадської організації,
від 10.02.2013 була підтверджена його
посада.

Також позивач зазначив, що ОСОБА_3,
якого було виключено з членів
організації на конференції від 10.02.2013,
було обрано головою Новомиколаївської
РО УТМР на неправомочній конференції
від 16.02.2013. Рішенням Новомиколаївського
районного суду Запорізької області від
10.09.2013, яке набрало законної сили 21.09.2013,
було визнано протиправним зазначене
рішення конференції Новомиколаївської
РО УТМР від 16.02.2013.

У вказаних поясненнях
позивач заперечив факт того, що він
27.10.2013 займався полюванням, стверджуючи
про те, що він здійснював об’їзд
мисливських угідь з метою виявлення
фактів браконьєрства, при цьому разом з
ним були два члени ради організації –
ОСОБА_5 та голова Софіївської первинної
організації ОСОБА_4

19.12.2013 відповідачем було
винесено постанову про накладення
адміністративного стягнення № 009, якою
позивача визнано винним у вчинення
адміністративного правопорушення,
відповідальність за яке передбачена ч.
1 ст. 85 КУпАП та накладено на нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 102,00 грн.

Зазначеною постановою було
встановлено, що позивач 27.10.2013
здійснював полювання в мисливських
угіддях Новомиколаївського РО УТМР
поблизу сіл Миколай-Поле та
Кам’янувате Новомиколаївського
району Запорізької області без
відстрільної картки, дичини не здобув.

Допитаний у судовому
засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив суду,
що він прибув на місце події 27.10.2013
після того, як йому зателефонував
ОСОБА_6 та повідомив про незаконне
полювання. Прибувши на місце, ОСОБА_3
зустрів позивача та ще кількох осіб,
які займались полюванням, оскільки
мали при собі рушниці та мисливських
собак. За словами свідка, яким
складався протокол про
адміністративне правопорушення,
протокол було складено за відсутності
позивача, оскільки останній одразу
після спору залишив місце події.

Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_6 зазначив, що 27.10.2013 позивач та ще
троє осіб, у тому числі ОСОБА_5,
знаходились в мисливських угіддях
Новомиколаївського РО УТМР поблизу сіл
Миколай-Поле та Кам’янувате
Новомиколаївського району Запорізької
області, мали при собі мисливську
зброю, рушниці, а також мисливських
собак.

Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_5 зазначив, що 27.10.2013 вони зустріли
ОСОБА_3 при об’їзді території, при
цьому вони не мали при собі зброї, а
мисливські собаки були зачинені у
автомобільному причепі, тобто не були
на волі.

Вирішуючи питання про
наявність підстав для задоволення
позову, суд виходить з наступного.

За правилом частини третьої
статті 2 КАС України, у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб’єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Невідповідність рішення
суб’єкта владних повноважень
будь-якому з перелічених критеріїв є
підставою для його скасування.

Частиною першою статті 85
КУпАП передбачена відповідальність за
порушення правил полювання (полювання
без належного дозволу, в заборонених
місцях, у заборонений час, забороненими
знаряддями або способами, на
заборонених для добування тварин,
допускання собак у мисливські угіддя
без нагляду, полювання з порушенням
установленого для певної території
(регіону, мисливського господарства,
обходу тощо) порядку здійснення
полювання), яке не мало наслідком
добування, знищення або поранення
тварин, а також транспортування або
перенесення добутих тварин чи їх
частин без відмітки цього факту в
контрольній картці обліку добутої
дичини і поршень правил полювання та в
дозволі на їх добування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 278
КУпАП орган (посадова особа) при
підготовці до розгляду справи про
адміністративне правопорушення
вирішує питання про те, чи правильно
складено протокол та інші матеріали
справи про адміністративне
правопорушення.

Зазначена норма КУпАП
відповідачем дотримана не була,
оскільки всупереч приписів ст.ст. 254, 256
цього Кодексу, протокол про
адміністративне правопорушення було
складено за відсутності особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. Залишення позивачем
місця події було підставою для
застосування до нього ст. 259 КУпАП, що,
як було з’ясовано під час розгляду
справи, зроблено не було.

Відповідач під час розгляду
справи про адміністративне
правопорушення належної оцінки цьому
факту не надав.

Крім цього, згідно зі ст. 280
КУпАП, орган (посадова особа) при
розгляді справи про адміністративне
правопорушення зобов’язаний
з’ясувати, зокрема, чи було вчинено
адміністративне правопорушення, а
також з’ясувати інші обставини, що
мають значення для адміністративної
справи.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису,
протоколами про вилучення речей і
документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне
правопорушення, не є достатнім доказом
вчинення особою адміністративного
правопорушення у випадку, коли така
особа заперечує факт вчинення нею
проступку. В такому випадку протокол
має бути доповнено іншими доказами,
передбаченими ст. 251 КУпАП, зокрема
поясненнями свідків.

Проте, відповідач, приймаючи
постанову про накладення на позивача
адміністративного стягнення,
керувався лише протоколом про
адміністративне правопорушення та при
цьому не надав належної оцінки
письмовим поясненням позивача від
14.11.2013, не навів жодних мотивів для їх
відхилення, не надав оцінки іншим
доказам.

За правилом ст. 252 КУпАП, орган (посадова
особа) оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об’єктивному дослідженні всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом і правосвідомістю.

Поклавши в основу оскаржуваної
постанови про накладення
адміністративного стягнення протокол
про адміністративне правопорушення
від 27.10.2013 № 009, відповідач не надав
належної оцінки цьому доказу, зокрема
вищезазначеним порушенням, допущеним
при його складанні, а також не
перевірив належним чином, з
урахуванням пояснень позивача від
14.11.2013, повноваження особи, яка склала
цей протокол.

Таким чином, відповідач допустив
неповноту з’ясування обставин даної
справи, що дає достатні підстави для
висновку про необґрунтованість
прийнятого ним рішення.

З огляду на викладене, суд
визнає адміністративний позов
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню у повному обсязі.

За правилом ч. 1 ст. 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб’єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

До позовної заяви позивачем
додано квитанцію від 23.12.2013 № 65, якою
підтверджується сплата позивачем
судового збору в розмірі 68,82 грн., отже
відповідна сума підлягає присудженню
на користь позивача з Державного
бюджету України.

Враховуючи вищезазначене та керуючись
ст.ст. 2, 4, 7 – 12, 14, 86, 94, 98, 158 – 163, 171-2 КАС
України, суд

постановив:

1. Позов ОСОБА_1 до головного
мисливствознавця Державного
підприємства «Запорізьке
лісомисливське господарство» ОСОБА_2
задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправною та
скасувати постанову про накладення
адміністративного стягнення № 009 від 19
грудня 2013 року, винесену головним
мисливствознавцем Державного
підприємства «Запорізьке
лісомисливське господарство» ОСОБА_2,
якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 85 Кодексу України
про адміністративні правопорушення та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 102,00 грн.

3. Судовий збір в розмірі 68,82
грн. (шістдесят вісім гривень 82 коп.)
присудити на користь ОСОБА_1
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1) з Державного
бюджету України.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Постанова у повному обсязі складена
03.01.2014.

Суддя

С.С. Гасанбеков