Справа № 462/8971/13-а
Суддя: Боровков Д. О.
Дата ухвалення: 2013-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/8971/13-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 грудня 2013 року Суддя
Залізничного районного суду м. Львова
Боровков Д.О., розглянувши у
скороченому провадженні у м. Львові
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України у Залізничному районі м. Львова
про зобов’язання встановити
підвищення до пенсії,

в с т а н о в и в :

Позивач 22.11.2013 року
звернувся в суд з позовом до
Управління пенсійного фонду України у
Залізничному районі м. Львова про
зобов'язання встановлення до пенсії з
01.01.2013 р. підвищення як примусово
переселеному члену сім’ї
реабілітованого у розмірі 25%
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до п. «г» ст. 77 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».
Свої вимоги мотивує тим, що згідно
довідки про реабілітацію № № 4/4-758 від
19.05.1992 року його було реабілітовано на
підставі ст. 3 Закону України від 17.04.1991
р. "Про реабілітацію жертв політичних
репресій на Україні". Відповідно п. "г"
ст. 77 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» зазначено, що
громадянам, які необґрунтовано зазнали
політичних репресій і згодом були
реабілітовані, призначені пенсії
підвищуються на 25% мінімальної пенсії
за віком, однак всупереч вимогам
Закону, така грошова допомога у 2013 р.
виплачується не у повному обсязі.

Ухвалою суду від 25.11.2013р. позовні вимоги
в частині зобов’язання нарахування і
виплати недоплаченого щомісячного
підвищення до пенсій в розмірі 25%
мінімальної пенсії за віком за період з
01 січня 2013 року по 21 травня 2013 року
залишено без розгляду у зв’язку з
пропуском строку звернення до суду.

Управління Пенсійного фонду України у
Залізничному районі м. Львова 27.12.2013
року подало до суду заперечення проти
заявленого позову, в яких зазначило, що
позивачу було призначено пенсію за
віком відповідно до Закону України
«Про державну службу». Згідно з п.6
розділу XV Прикінцевих положень ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» до прийняття
відповідного закону до пенсій,
передбачених цим Законом,
установлюються надбавки та
здійснюються їх підвищення згідно із
Законом України «Про пенсійне
забезпечення». Зазначені надбавки та
підвищення встановлюється в розмірах,
що фактично виплачується на день
набрання чинності цим Законом з
наступною індексацією відповідно до
законодавства про індексацію грошових
доходів населення. Виплати їх
здійснюються за рахунок коштів
Державного бюджету України. Відповідно
до п. 16 XV Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», до
приведення законодавства у
відповідність із цим Законом закони
України та інші нормативно-правові
акти застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону. Положення
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» застосовується в
частині визначення права на пенсію за
віком на пільгових умовах і за вислугу
років. (Пункт 16 розділу XV доповнено
абзацом другим згідно із Законом
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
прийняттям Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № ЗІОВ-ГУ від 17.11.2005р.)
Таким чином законодавець чітко вказує,
що підвищення до пенсії як члену сім'ї
реабілітованого належить особам, яким
пенсію призначено за нормами ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Виходячи із наведеного
позовні вимоги позивача є
безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення частково з наступних
підстав.

Законом України «Про реабілітацію
жертв політичних репресій на України»
було визначено, що цим Законом
ліквідуються наслідки беззаконня,
допущені з політичних мотивів до
громадян України, поновлюються їх
права, встановлюються компенсація за
незаконні репресії та пільги
реабілітованим.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України у
Залізничному районі м. Львова та
щомісячно отримує пенсію за віком
відповідно до Закону України «Про
державну службу».

Позивач на підставі ст.6 Закону України
«Про реабілітацію жертв політичних
репресій в Україні» є членом сімї
реабілітованого, якого було примусово
переселено. Зазначена обставина
підтверджується відповідною довідкою
Управління внутрішніх справ
Львівської області № 4/4-758 від 19.05.1992
року.

Відповідно до п. “г” ст.77 Закону
України “Про пенсійне забезпечення”
призначені пенсії підвищуються
громадянам, які необґрунтовано зазнали
політичних репресій і згодом були
реабілітовані, призначені пенсії - на 50
процентів, а членам їх сімей, яких було
примусово переселено, - на 25 процентів
мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин, суд приходить до
переконання, що позивач є членом сімї
реабілітованого, якого було примусово
переселено, а відтак підвищення до
пенсії йому повинно нараховуватись в
розмірі 25 % пенсії за віком.

Виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру підвищення до пенсії позивачу,
як особі, що є членом сім'ї політично
репресованого і реабілітованого та яку
було примусово переселено,
застосуванню підлягає п. “г” ст.77
Закону України “Про пенсійне
забезпечення” від 15 травня 1992 року, з
наступними змінами і доповненнями, а не
постанови КМУ від 16.07.2008 року №654 “Про
підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян”, яка істотно
звужує обсяг встановлених законом
прав.

Наявність у позивача права на
отримання підвищення до пенсії в
розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком
є визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (стаття 46
Конституції України).

Суд не бере до уваги, твердження
відповідача, що вимога позивача є
безпідставною через те, що останній
отримує пенсію за віком відповідно до
Закону України «Про державну службу»,
оскільки, зазначене твердження не є
підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання підвищення розміру
пенсії, виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком, як це встановлено п.
«г» ст.77 Закону України “Про пенсійне
забезпечення”.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивачу, як
громадянину, який необґрунтовано
зазнав політичних репресій, у розмірі
передбаченому Законом України “Про
пенсійне забезпечення” не вбачається.

Крім того, з аналізу п. 4 Прикінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2013рік» убачається, що
Кабінету Міністрів України у 2013 році не
надавалися повноваження встановлювати
порядок і розмір підвищення до пенсії,
передбаченого ст. 77 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», виходячи з
наявних фінансових ресурсів
Державного бюджету України та бюджету
Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Відповідно до ст. 162 КАС України, при
вирішенні справи по суті, суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю або
частково, у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов
до висновку про правомірність
заявлених позовних вимог та їх
часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 90, 158-163, 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, –

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України у Залізничному районі м.
Львова здійснити нарахування і виплату
ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 25
відсотків мінімальної пенсії за віком
за період з 22 травня 2013 року відповідно
до пункту «г» статті 77 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», із
розрахунку встановленого ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування», з урахуванням фактично
отриманих них сум підвищення.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через Залізничний районний
суд м. Львова з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції.

Суддя:

Оригінал постанови.