Справа № 2а-10699/09/0570
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2013-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" листопада 2013 р. м.
Київ К-27567/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Жовтневої
міжрайонної державної податкової
інспекції міста Маріуполя

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 22 березня
2010 року

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 липня 2010
року

у справі № 2а-10699/09/0570

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

до Жовтневої міжрайонної державної
податкової інспекції міста Маріуполя

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вестком»

про визнання нечинними та скасування
податкового повідомлення-рішення та
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(далі - позивач) звернулась до суду з
позовом до Жовтневої міжрайонної
державної податкової інспекції міста
Маріуполя (далі - відповідач) про
визнання нечинними та скасування
податкового повідомлення-рішення від 12
червня 2009 року № /0 та рішення про
застосування фінансових санкцій від 31
березня 2009 року № .

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 22 березня
2010 року позов задоволено у повному
обсязі. Визнано недійсним рішення
Жовтневої МДПІ м. Маріуполя про
застосування фінансових санкцій від 31
березня 2009 року № . Визнано
недійсним податкове
повідомлення-рішення Жовтневої МДПІ м.
Маріуполя від 12 червня 2009 року №
/0. Стягнуто з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 витрати по
сплаті судового збору у розмірі 3,40 грн.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 липня 2010
року постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 22 березня
2010 року залишено без змін.

В касаційній скарзі Жовтневої МДПІ м.
Маріуполя, посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального права, просить
скасувати постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 22
березня 2010 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 20 липня 2010 року і ухвалити нове
судове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити.

У запереченні на касаційну скаргу
фізична особа - підприємець ОСОБА_1,
посилаючись на те, що рішення судів
першої та апеляційної інстанцій є
законними та обґрунтованими, а
положення касаційної скарги жодним
чином це не спростовують, просить
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 22
березня 2010 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 20 липня 2010 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів,
враховуючи межі касаційної скарги,
дійшла висновку, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

Жовтневою МДПІ м. Маріуполя була
проведена виїзна позапланова
документальна перевірка фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 з питання
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування і сплати податків та
зборів (обов'язкових платежів) за
період з 01 січня 2006 року по 20 серпня 2008
року, за результатами якої був
складений акт від 20 березня 2009 року №
596/17-2/НОМЕР_2.

За висновками акта перевірки,
позивачем були порушені вимоги статті
13 Декрету Кабінету Міністрів України
«Про прибутковий податок з громадян»,
пунктів 13, 14 Інструкції про
оподаткування доходів фізичних осіб
від зайняття підприємницькою
діяльністю, затвердженої наказом ДПА
України від 21 квітня 1993 року № 12, що
призвело до заниження
оподатковуваного доходу за 2006 рік на
5004,00 грн., в результаті чого відповідно
до підпункту «з» пункту 1.3 статті 1,
пункту 3.1 статті 3, пункту 7.1 статті 7,
підпункту 9.12.1 пункту 9.12 статті 9, пункту
22.3 статті 22 Закону України «Про податок
з доходів фізичних осіб» підлягає до
сплати в бюджет податок з доходів
фізичних осіб у сумі 650,52 грн.; пункту 1
статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», яке полягало у здійсненні
розрахунків за послуги з проживання в
готелі за готівку без використання
реєстратора розрахункових операцій на
загальну суму 6672,00 грн., у тому числі: за
24 липня 2006 року - 2416,00 грн., за 18 вересня
2006 року - 2416,00 грн., за 04 грудня 2006 року -
1840,00 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано,
що згідно квитанцій до прибуткових
касових ордерів, перелік та реквізити
яких наведені на 6 аркуші акту
перевірки (т.1 арк. справи 10), ОСОБА_1 за
період з липня 2006 року по грудень 2006
року отримала готівкові кошти від
Філії ГУ Промінвестбанку в Донецькій
області Донбаської електричної мережі
ВАТ «ОПЗ» та ТОВ «Автосервіс-М» за
послуги з проживання у Готелі «Моряк»
на загальну суму 6672,00 грн. без
застосування реєстратора
розрахункових операцій. Також у акті
перевірки було вказано, що ОСОБА_1
отримала дохід за кодом « 42» як
самозайнята особа від вказаних вище
суб'єктів господарювання, проте в
декларації про доходи за 2006 рік валовий
дохід у сумі 6672,00 грн. не задекларувала,
що з урахуванням валових витрат за 2006
рік у сумі 1668,00 грн., призвело до
заниження оподатковуваного доходу за
2006 рік на 5004,00 грн.

31 березня 2009 року Жовтнева МДПІ м.
Маріуполя на підставі вказаного акту
перевірки прийняла податкове
повідомлення-рішення № /0, яким
згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2
пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.9
пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
визначила ОСОБА_1 суму податкового
зобов'язання за платежем: податок з
доходів фізичних осіб у сумі 1026,23 грн. -
за основним платежем.

31 березня 2009 року Жовтнева МДПІ м.
Маріуполя на підставі вказаного акту
перевірки прийняла рішення № ,
яким згідно з пунктом 1 статті 17 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» застосувала до
ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції у
сумі 45610,00 грн.

На вказаний акт перевірки позивачем
були подані заперечення, а на
оспорювані податкове
повідомлення-рішення та рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій - скарги.

В процесі розгляду заперечень позивача
на акт перевірки та скарг на оспорювані
рішення Жовтневою МДПІ м. Маріуполя
була проведена позапланова виїзна
документальна перевірка фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 з питання
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування і сплати податків та
зборів (обов'язкових платежів) за
період з 01 січня 2006 року по 20 серпня 2008
року, за результатами якої був
складений акт від 26 травня 2009 року №
1191/17-2/НОМЕР_2, за висновками якого (з
урахуванням змін від 03 червня 2009 року №
31433/К/17-2 у зв'язку з наявністю технічної
помилки) були встановлені аналогічні
порушення.

12 червня 2009 року Жовтнева МДПІ м.
Маріуполя на підставі вказаного акту
перевірки та з урахуванням рішення ДПІ
у м. Маріуполі від 04 червня 2009 року №
31573/10/25-012 «Про результати розгляду
первинної скарги» прийняла податкове
повідомлення-рішення №/1, яким
згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2
пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.9
пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
визначила ОСОБА_1 суму податкового
зобов'язання за платежем: податок з
доходів фізичних осіб у сумі 650,52 грн. -
за основним платежем.

Також, рішенням ДПІ у м. Маріуполі від 03
червня 2009 року № 31573/10/25-012 «Про
результати розгляду первинної скарги»
було скасоване рішення Жовтневої МДПІ
м. Маріуполя про застосування
фінансових санкцій від 31 березня 2009
року № в частині застосованих
штрафних (фінансових) санкцій у сумі
12250,00 грн., в іншій частині оспорювань
рішення було залишене без змін, а
скарга позивача - без задоволення.

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 12 жовтня 2009
року у даній справі було призначено
судову експертизу відтисків печатних
форм і друкарських пристроїв,
проведення якої доручено Донецькому
науково-дослідному інституту судових
експертиз Міністерства юстиції
України.

Висновком судово-технічної експертизи
документів № 6730/03 від 19 січня 2010 року
Донецького науково-дослідного
інституту судових експертиз
Міністерства юстиції України (т.2 арк.
справи 18-25) було встановлено, що: копія
свідоцтва про сплату єдиного податку,
яка була надана податковим органом для
долучення до матеріалів справи (т.1 арк.
справи 107), не являється
електрофотографічною копією
оригіналів свідоцтв про сплату єдиного
податку, які виконано на бланках
суворого обліку, реквізити яких
вказані у пунктах 1-6 висновку експерта;
відтиски печатки «ОСОБА_1» та відтиски
штампу «Сплачено» на квитанціях Готелю
«Моряк» (т.1 арк. справи 160-173) нанесено
струминно-крапельним способом друку, а
не рельєфним кліше; зображення
відтисків печатки «ОСОБА_1» на
квитанціях Готелю «Моряк» (т.1 арк.
справи 160-173) виконано не з відтиску
кліше, зразки якого надані на
дослідження, а з іншого кліше.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції, з
посиланням на висновок
судово-технічної експертизи
документів № 6730/03 від 19 січня 2010 року
Донецького науково-дослідного
інституту судових експертиз
Міністерства юстиції України, виходив
з того, що докази, на які постлається
орган державної податкової служи в
акті перевірки, не є належними та
допустимими доказами у розумінні
положень частини 1 статті 69, з огляду на
що висновки відповідача про порушення
позивачем вимог законодавства,
зафіксовані у акті перевірки, є
безпідставними та спростовуються
матеріалами справи. Також, суд виходив
з того, що штрафні (фінансові) санкції
згідно оспорюваного рішення від 31
березня 2009 року № були
застосовані органом державної
податкової служби після спливу строку,
встановленого статтею 250
Господарського кодексу України.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

За приписами частини 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, належних та
допустимих доказів на підтвердження
обставин щодо порушення позивачем
вимог статті 13 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян», пунктів 13, 14
Інструкції про оподаткування доходів
фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю,
затвердженої наказом ДПА України від 21
квітня 1993 року № 12, пункту 1 статті 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», податковим
органом не надано, тоді як висновком
судово-технічної експертизи
документів № 6730/03 від 19 січня 2010 року
Донецького науково-дослідного
інституту судових експертиз
Міністерства юстиції України такі
доводи податкового органу спростовано.

За таких обставин, суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку, з яким погоджується суд
касаційної інстанції, про
неправомірність оспорюваних
податкового повідомлення-рішення від 12
червня 2009 року № /0 та рішення про
застосування фінансових санкцій від 31
березня 2009 року № .

Доводи касаційної скарги
вищевикладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга Жовтневої МДПІ м. Маріуполя
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова Донецького окружного
адміністративного суду від 22 березня
2010 року та ухвала Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 20 липня 2010 року підлягають
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Жовтневої
міжрайонної державної податкової
інспекції міста Маріуполя залишити без
задоволення, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 22
березня 2010 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 20 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна