Справа № 805/17481/13-а
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2013-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2013 р.
Справа №805/17481/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 14:20

Донецький окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді Кошкош О.О.

при секретарі Олійник А.І.

за участю представника відповідача
Пантіної М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судового засідання
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у Кіровському районі
м.Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
скасування вимоги від 02.12.2013 року №Ф-13У,

В С Т А Н О
В И В:

5 грудня 2013 року позивач звернувся до
суду з позовною заявою до Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м.Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
скасування вимоги від 02.12.2013 року №Ф-13У
про сплату недоїмки з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування у сумі 10 263,20 грн., в т.ч.
недоїмка - 10 253,95 грн., пеня 9,25 грн., в
обґрунтування позову зазначила, що з
13.09.2003 року позивач має статус
пенсіонера за віком, що
підтверджується пенсійним
посвідченням серії НОМЕР_2 виданого
17.12.2003 року УПФУ в Кіровському районі
м.Донецька. Таким чином, вимога є
протиправною і підлягає скасуванню,
оскільки прийнята із порушенням вимог
статті 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
соціальне страхування» (зі змінами та
доповненнями).

Позивач до судового засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином. 18 грудня 2013 року через відділ
діловодства та документообігу
Донецького окружного
адміністративного суду надав заяву в
якій просив розглянути справу без його
участі.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог, зазначивши
що, фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
упровадженні ним підприємницької
діяльності, звільняються від сплати за
себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до Закону
пенсію або соціальну допомогу. Позивач
ОСОБА_2 з 13.09.2003 року отримує пенсію по
втраті годувальника, таким чином,
враховуючи положення Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», позивач не
звільнений від сплати єдиного внеску.
Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
АДРЕСА_1) зареєстрована виконавчим
комітетом Донецької міської ради як
фізична особа - підприємець 27.05.1996 року,
є платником єдиного внеску, що
підтверджується довідкою №237 від 28.11.2013
року та свідоцтвом платника єдиного
внеску.

Згідно довідки №237 від 28.11.2013 року,
виданої Державною податковою
інспекцією у Кіровському районі
м.Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області,
фізична особа-підприємець ОСОБА_2
знаходиться на системі оподаткування:
у період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року -
фіксований патент, з 01.01.2012 року по
31.12.2012 року - спрощена система, з 01.01.2013
року по 31.12.2013 року - спрощена система.

Відповідно до довідки № 11414/05-34 від
23.12.2013 року, виданої УПФУ в Кіровському
районі м.Донецька, ОСОБА_2 отримує з 2
липня 2011 року пенсію в разі втрати
годувальника.

2 грудня 2013 року Державною податковою
інспекцією у Кіровському районі
м.Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
сформована вимога № Ф-13У про сплату
недоїмки зі сплати єдиного внеску в
розмірі 10 263,20 грн., т.ч. недоїмка у
розмірі 10 253,95 грн., пеня - 9,25 грн. Згідно
розрахунку недоїмка виникла у період з
серпня 2011 року по червень 2013 року.

Правовідносини, що склалися між
сторонами, регулюються нормами Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 року
№ 2464-VI (далі Закон №2464), Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003
року (далі Закон № 1058), Законом України
"Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від
05.11.1991 року (далі Закон № 1788) та іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до Податкового кодексу
України з 1 жовтня 2013 року контроль за
дотриманням законодавства зі збору
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
покладено на органи міністерства
доходів і зборів.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" - єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Платниками єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування згідно статті 4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" є,
зокрема: фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності; особи, які забезпечують
себе роботою самостійно - займаються
незалежною професійною діяльністю, а
саме науковою, літературною,
артистичною, художньою, освітньою або
викладацькою, а також медичною,
юридичною практикою, в тому числі
адвокатською, нотаріальною діяльністю,
або особи, які провадять релігійну
(місіонерську) діяльність, іншу подібну
діяльність та отримують дохід
безпосередньо від цієї діяльності, за
умови, що такі особи не є найманими
працівниками чи підприємцями.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" - пенсіонер -
особа, яка відповідно до цього Закону
отримує пенсію, довічну пенсію, або
члени її сім'ї, які отримують пенсію в
разі смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Тобто, пенсіонером може вважатися
особа, яка отримує пенсію в порядку та
розмірі, передбаченому Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 4 статті 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" - особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Враховуючи викладені вище положення
законодавства, суд приходить до
висновку про те, що фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності,
які перебувають на спрощеній системі
оподаткування, та отримують пенсію,
призначену відповідно до інших законів
України, сплачують єдиний внесок за
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на загальних
підставах.

Разом з тим, відповідно до з 01 січня 2004
року набрав чинності Закон № 1058, який
відповідно до його преамбули визначає
принципи, засади і механізм
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій. Абзацом 2
преамбули цього Закону передбачено, що
зміна умов і норм
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування здійснюється
виключно шляхом внесення змін до цього
Закону.

Частиною 3 статті 4 Закону № 1058
передбачено, що умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення визначається
виключно законами про пенсійне
забезпечення.

Статтею 9 Закону № 1058 передбачено, що
відповідно до цього Закону за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі, серед іншого, призначається і
пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Статтею 10 Закону № 1058 визначено що
особа, яка має одночасно право на різні
види пенсії (за віком, в зв'язку із
інвалідністю, в зв'язку із втратою
годувальника) призначається один з цих
видів пенсії за її вибором.

Згідно абзацу 2 частини 1 статті 36
Закону № 1058 батьки і чоловік (дружина)
померлого, які не були на його
утриманні, мають право на пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, якщо
втратили джерело засобів до існування.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону
№ 1058 пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається в розмірі:
на одного непрацездатного члена сім'ї
- 50 відсотків пенсії за віком
померлого годувальника; на двох та
більше непрацездатних членів сім'ї -100
відсотків пенсії за віком померлого
годувальника, що розподіляється між
ними рівними частками.

Отже, як вбачається з зазначених норм
законодавства та матеріалів справи,
позивач отримує пенсію по втраті
годувальника, яку вона добровільно
обрала, а тому не відносить до
категорії осіб, звільнених від сплати
за себе єдиного внеску, що визначені ч. 4
статті 4 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Донецького апеляційного
адміністративного суду від 05.12.2013 року
по справі № 805/14002/13-а.

Частиною 4 ст. 25 Закону № 2464 орган
доходів і зборів у порядку, за формою та
у строки, встановлені центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Стаття 67 Конституції України
передбачає, що кожен повинен
сплачувати податку та збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку щодо відмови у задоволені
позовних вимог ОСОБА_2 відносно
скасування вимоги від 02.12.2013 року №Ф-13У.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 8, 9, 10, 11, 112, 159, 160, 161, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

П О С Т А Н О В И
В:

У задоволені позову ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м.Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про скасування
вимоги від 02.12.2013 року №Ф-13У відмовити.

Повний текст постанови виготовлений 28
грудня 2013 року.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня отримання особами, які беруть
участь у справі, копії постанови шляхом
подачі апеляційної скарги, з подачею її
копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя
Кошкош О.О.