Справа № 805/16433/13-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2013-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2013 р.
Справа №805/16433/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 10 година
15 хвилин

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

при секретарі судового засідання
Залмаєвій О.М.,

за участю

представника позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
адміністративну справу за позовом
Костянтинівського міського центру
зайнятості - робочого органу
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття до ОСОБА_1 про
стягнення безпідставно отриманої
допомоги по безробіттю, -

встановив:

15 листопада 2013 року Костянтинівський
міський центр зайнятості - робочий
орган виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття (далі - Позивач або
Центр зайнятості) звернувся до
Донецького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до ОСОБА_1
(далі - Відповідач), в якому просив
стягнути з відповідача безпідставно
отриману допомогу по безробіттю в сумі
1 900,50 грн.

Фактичну підставу для звернення до
суду із вказаним позовом позивач
вбачав в тому, що перебуваючи на обліку
в Центрі зайнятості та отримуючи
допомогу по безробіттю, ОСОБА_1
приховала факт свого працевлаштування,
внаслідок чого безпідставно отримала
допомогу по безробіттю.

Правову підставу для стягнення з
відповідача суми безпідставно
отриманої допомоги по безробіттю Центр
зайнятості вбачав в положеннях законів
України «Про зайнятість населення» та
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» (а.с.2-4).

Про дату, час і місце судового розгляду
сторони повідомлені належним чином,
про що свідчать рекомендовані
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с.26-27).

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, клопотання про відкладення
судового розгляду не надав, свого
ставлення до заявлених позовних вимог
не висловив.

У зв'язку із неявкою відповідача
представник позивача надала заяву про
розгляд справи в порядку письмового
провадження (а.с.28).

З урахуванням наведеного та на
підставі положень ч.ч.1, 4 ст.122, ч.4 ст.128
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України), розгляд
справи здійснено за відсутності
представників сторін на підставі
наявних у справі доказів.

З'ясовуючи чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги,
та якими доказами вони
підтверджуються, а також чи є інші
фактичні дані, які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, суд встановив наступне.

14 січня 2013 року між
Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю «Імпульс»
як замовником та ОСОБА_1 як підрядником
укладений договір підряду за № 18.

За умовами вказаного договору ОСОБА_1
прийняла на себе зобов'язання на
власний ризик виконати за плату роботу,
передбачену ст.2 цього договору, а саме:
сортування та пакування овочем і
картоплі, прибирання території, а
Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю «Імпульс»
зобов'язалося прийняти цю роботу і
оплатити її.

Вказаний договір укладений на строк до
01 квітня 2013 року (а.с.12).

15 січня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
Центру зайнятості з заявою про надання
статусу безробітного до вирішення
питання про її працевлаштування з
виплатою допомоги по безробіттю.
Відповідач зазначила, що на час
звернення до Центру зайнятості не
зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності, трудовою
діяльністю не займається, пенсію не
отримує, не має права на пенсію за
віком, в тому числі на пільгових умовах
та на пенсію за вислугу років, не
укладала договорів цивільно-правового
характеру. Крім того, ОСОБА_1
підтвердила особистим підписом, що в
разі подання до Центру зайнятості
документів, що містять неправдиві
відомості, а також неповідомлення про
отримання будь-якого доходу в період
перебування на обліку в службі
зайнятості зобов'язується добровільно
повернути зайво виплачене їй
матеріальне забезпечення на випадок
безробіття. Зазначені обставини
встановлені на підставі заяви
відповідача та даних персональної
картки особи, яка звернулася до Центру
зайнятості (а.с.5-7).

Наказом від 15 січня 2013 року № НТ130115 з 15
січня 2013 року ОСОБА_1 наданий статус
безробітного (а.с.8).

На підставі наказу від 22 січня 2013 року
№ НТ130122 відповідачу призначена
допомога по безробіттю на період з 22
січня 2013 року по 06 серпня 2013 року (а.с.8).

Наказом від 22 січня 2013 року № НТ130122
виплата ОСОБА_1 допомоги по безробіттю
скорочена на період з 22 січня 2013 року по
21 квітня 2013 року з тієї підстави, що
звільнення відповідача з останнього
місця роботи відбулося за її власним
бажанням за відсутності поважних
причин (зворотній бік а.с.8).

На підставі наказу від 20 травня 2013 року
№ НТ130520 з 22 квітня 2013 року ОСОБА_1
розпочата (поновлена) виплата допомоги
по безробіттю (зворотній бік а.с.8).

Наказом від 02 жовтня 2013 року № НТ131002 у
зв'язку з закінченням строку виплати
відповідачу припинена виплата
допомоги по безробіттю (зворотній бік
а.с.8).

На підставі наказу від 08 жовтня 2013 року
№ НТ131008 у зв'язку з встановленням факту
подання відповідачем недостовірних
даних та документів, на підставі яких
прийнято рішення про надання їй
статусу безробітного, призначена
виплата матеріального забезпечення на
випадок безробіття, з 04 жовтня 2013 року
припинена реєстрація ОСОБА_1 як
безробітної (зворотній бік а.с.8).

Наказом від 08 серпня 2013 року № НТ131008
вирішено повернути здійснені на
користь ОСОБА_1 виплати в сумі 1 900,50 грн.
(зворотній бік а.с.8).

Наведені вище обставини встановлені на
підставі витягу з наказів про прийняті
рішення по особі ОСОБА_1 ПК № 00016
(а.с.8).

Як вбачається зі змісту додатку до ПК
про прийняті рішення щодо нарахувань
та платежів в період з 22 квітня 2013 року
по 06 серпня 2013 року за рахунок коштів
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття відповідачу
нараховано та фактично виплачено 1 900,50
грн. (а.с.9).

З метою забезпечення цільового та
ефективного використання коштів Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття, на підставі протоколу
комісії з розслідування страхових
випадків № 18 від 17 вересня 2013 року
(а.с.31-33), посадовими особами Центру
зайнятості проведена перевірка
достовірності інформації про отримані
доходи ОСОБА_1, яка у період перебування
на обліку в Костянтинівському міському
центру зайнятості як безробітна,
отримувала дохід у
Сільськогосподарському товаристві з
обмеженою відповідальністю «Імпульс»
за 1 квартал 2013 року, за результатами
якої складений акт від 04 жовтня 2013 року
№ 158 розслідування страхових випадків
та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення відповідно
до Закону України «Про зайнятість
населення» (а.с.10).

Розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1
у період перебування на обліку у Центрі
зайнятості виконувала роботу у
Сільськогосподарському товаристві з
обмеженою відповідальністю «Імпульс»
на підставі договору підряду № 18 від 14
січня 2013 року.

Згідно з актом здачі-прийняття
виконаних робіт (надання послуг) № 1 від
31 січня 2013 року, ОСОБА_1 за виконану
роботу отримала винагороду від
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Імпульс»
в сумі 103,77 грн. (а.с.13).

10 жовтня 2013 року Центром зайнятості
виданий наказ за № 290 «Про повернення
коштів», відповідно до якого стягненню
з ОСОБА_1 підлягало незаконно отримане
матеріальне забезпечення по
безробіттю за період з 22 квітня 2013 року
по 06 серпня 2013 року в розмірі 1 900,50 грн.
(а.с.14).

18 жовтня 2013 року Відповідачем отримана
претензія Центру зайнятості про
повернення вказаних коштів від 11
жовтня 2013 року за № 07/4452, що
підтверджено фіскальним чеком та
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення
(а.с.15-17).

Безпідставно отримана допомога по
безробіттю відповідачем в
добровільному порядку не була
повернена. На час судового розгляду
заборгованість ОСОБА_1 перед Центром
зайнятості становить 1 900,50 грн., що
підтверджується виданою довідкою №
05/5594 від 23 грудня 2013 року (а.с.30).

Докази, які б спростовували зазначені
вище обставини, суду не надані.

Вирішуючи справу по суті, до спірних
правовідносин суд застосовує
нижченаведені норми права.

Правові, економічні та організаційні
засади реалізації державної політики у
сфері зайнятості населення, гарантії
держави щодо захисту прав громадян на
працю та реалізації їхніх прав на
соціальний захист від безробіття
визначає Закон України «Про зайнятість
населення» від 05 липня 2012 року № 5067-VI
(далі - Закон № 5067), який набрав чинності
з 01 січня 2013 року.

Згідно з п.2 ч.1 ст.1 Закону № 5067
безробітний - особа віком від 15 до 70
років, яка через відсутність роботи не
має заробітку або інших передбачених
законодавством доходів як джерела
існування, готова та здатна приступити
до роботи.

Зайнятість - не заборонена
законодавством діяльність осіб,
пов'язана із задоволенням їх особистих
та суспільних потреб з метою одержання
доходу (заробітної плати) у грошовій
або іншій формі, а також діяльність
членів однієї сім'ї, які здійснюють
господарську діяльність або працюють у
суб'єктів господарювання, заснованих
на їх власності, у тому числі
безоплатно, що передбачено п.7 ч.1 ст.1
Закону № 5067.

Коло осіб, які належать до зайнятого
населення, визначене ст.4 Закону № 5067,
відповідно до ч.1 якої до зайнятого
населення належать особи, які працюють
за наймом на умовах трудового договору
(контракту) або на інших умовах,
передбачених законодавством, особи,
які забезпечують себе роботою
самостійно (у тому числі члени
особистих селянських господарств),
проходять військову чи альтернативну
(невійськову) службу, на законних
підставах працюють за кордоном та які
мають доходи від такої зайнятості, а
також особи, що навчаються за денною
формою у загальноосвітніх,
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах та поєднують
навчання з роботою.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону № 5067 кожен
має право на соціальний захист у разі
настання безробіття, що реалізується
шляхом: 1) участі в
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванні на випадок
безробіття, яке передбачає матеріальне
забезпечення на випадок безробіття; 2)
надання безоплатних соціальних послуг,
зокрема, інформаційно-консультаційних
та профорієнтаційних, професійної
підготовки, перепідготовки, підвищення
кваліфікації з урахуванням попиту на
ринку праці, сприяння у
працевлаштуванні, зокрема, шляхом
фінансової підтримки самозайнятості
та реалізації підприємницької
ініціативи відповідно до
законодавства; 3) надання особливих
гарантій працівникам, які втратили
роботу у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці; 4)
надання додаткової гарантії
зайнятості окремим категоріям
населення, які не здатні на рівних
умовах конкурувати на ринку праці.

Таким чином, право отримання
матеріального забезпечення на випадок
безробіття є складовою права особи на
соціальний захист у разі настання
безробіття.

Ч.ч.2-3 ст.21 Закону № 5067 встановлено, що
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції, здійснює свої повноваження
безпосередньо та через територіальні
органи.

Територіальні органи центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, районах,
районах у містах, містах є юридичними
особами публічного права.

Фінансування діяльності центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції та
виконання ним функцій, передбачених
цим Законом та Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", здійснюється за рахунок
коштів Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття.

Одним із основних завдань центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції, його
територіальних органів є здійснення
контролю за використанням
роботодавцями та безробітними коштів
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття, що
передбачено п.11 ч.1 ст.22 Закону № 5067.

Відповідно до положень п.п.18-19 ч.2 ст.22
Закону № 5067 центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері зайнятості населення
та трудової міграції, його
територіальні органи відповідно до
покладених на них завдань: проводять
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення в порядку, встановленому
центральним органом виконавчої влади у
сфері соціальної політики, центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, та
Пенсійним фондом України. Таке
розслідування здійснюється шляхом
звіряння даних, зазначених у
документах страхувальника, з базою
даних центрального органу виконавчої
влади, що забезпечує формування та
реалізує державну податкову і митну
політику, та Пенсійного фонду України,
а у разі потреби - шляхом проведення
виїзних планових та позапланових
перевірок страхувальників; здійснюють
контроль за використанням коштів Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, застосовують в
установленому законодавством порядку
фінансові санкції та накладають
адміністративні штрафи.

Ч.1 ст.43 Закону № 5067 статусу
безробітного може набути: 1) особа
працездатного віку до призначення
пенсії (зокрема на пільгових умовах або
за вислугу років), яка через
відсутність роботи не має заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів, готова та здатна приступити до
роботи; 2) інвалід, який не досяг
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" пенсійного віку
та отримує пенсію по інвалідності або
соціальну допомогу відповідно до
законів України "Про державну
соціальну допомогу інвалідам з
дитинства та дітям-інвалідам" та "Про
державну соціальну допомогу особам,
які не мають права на пенсію, та
інвалідам"; 3) особа, молодша 16-річного
віку, яка працювала і була звільнена у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці, зокрема
припиненням або перепрофілюванням
підприємств, установ та організацій,
скороченням чисельності (штату)
працівників.

За приписами ч.2 ст.43 Закону № 5067 статус
безробітного надається зазначеним у ч.1
цієї статті особам за їх особистою
заявою у разі відсутності підходящої
роботи з першого дня реєстрації у
територіальних органах центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції,
незалежно від зареєстрованого місця
проживання чи місця перебування.

Права зареєстрованих безробітних
визначені ч.1 ст.44 Закону № 5067.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.44 Закону №
5067 зареєстровані безробітні мають
право на матеріальне забезпечення на
випадок безробіття та соціальні
послуги відповідно до Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" та цього Закону.

Обов'язки застрахованих безробітних
визначені ч.2 ст.44 Закону № 5067.

Згідно з п.4 ч.2 ст.44 Закону № 5067
зареєстровані безробітні зобов'язані
інформувати територіальний орган
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції, протягом трьох робочих днів
про обставини припинення реєстрації,
визначені у ч.1 ст.45 цього Закону.

При цьому за правилами ч.3 ст.44 Закону №
5067 відповідальність за достовірність
поданих до територіального органу
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції, даних та документів, на
підставі яких приймається рішення щодо
реєстрації безробітного та
призначення матеріального
забезпечення, надання соціальних
послуг, покладається на
зареєстрованого безробітного.

Реєстрація безробітного в
територіальному органі центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції,
припиняється у разі встановлення факту
виконання безробітним оплачуваної
роботи (надання послуг), що передбачено
п.9 ч.1 ст.45 Закону № 5067.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» від 2 березня 2000 року №
1533-III (далі - Закон № 1533) Фонд
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття (далі - Фонд)
створюється для управління
страхуванням на випадок безробіття,
акумуляції страхових внесків, контролю
за використанням коштів, виплати
забезпечення та надання соціальних
послуг, здійснення інших функцій
згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Фонд є цільовим централізованим
страховим фондом, некомерційною
самоврядною організацією. Держава є
гарантом забезпечення застрахованих
осіб та надання їм відповідних
соціальних послуг Фондом.

Ч.6 ст.10 Закону № 1533 визначено, що
функції виконавчої дирекції Фонду
виконує центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері зайнятості населення та трудової
міграції, та його територіальні органи,
що здійснюють свою діяльність
відповідно до Закону України "Про
зайнятість населення" та цього Закону.

П.3 розділу VIII «Прикінцеві положення»
Закону № 1533 встановлено, що функції
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття, які здійснювалися органами
державної служби зайнятості
відповідно до цього Закону, починаючи з
2013 року покладаються на центральний
орган виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції, та його
територіальні органи.

Як слідує зі змісту ч.2 ст.34 Закону № 1533,
на Фонд покладається обов'язок
виплачувати забезпечення та надавати
соціальні послуги, передбачені цим
Законом; вживати заходів до
раціонального використання коштів і
забезпечення фінансової стабільності
Фонду; контролювати правильність
витрат за страхуванням на випадок
безробіття, передбачених цим Законом
та іншими нормативно-правовими актами
з питань страхування на випадок
безробіття, правильність призначення
роботодавцем та виплати застрахованим
особам допомоги по частковому
безробіттю.

Згідно з ч.1 ст.34 Закону № 1533 Фонд має
право стягувати відповідно до закону
кошти Фонду, виплачені особам,
зареєстрованим як безробітні, у
вигляді матеріального забезпечення на
випадок безробіття та витрачені на
надання соціальних послуг безробітним
у разі встановлення факту їх отримання
на підставі недостовірних відомостей,
поданих особою.

Застраховані особи відповідно до
Закону № 1533 мають право на матеріальне
забезпечення на випадок безробіття та
соціальні послуги, що встановлено ч.1
ст.6 Закону № 1533, одним з яких є допомога
по безробіттю (ч.1 ст.7 Закону № 1533).

Права, обов'язки та відповідальність
застрахованих осіб визначені ст.36
Закону № 1533.

Ч.2 ст.36 Закону № 1533 на застрахованих
осіб, зареєстрованих в установленому
порядку як безробітні, покладений
обов'язок своєчасно подавати відомості
про обставини, що впливають на умови
виплати їм забезпечення та надання
соціальних послуг.

Правові наслідки невиконання
обов'язку, визначеного ч.2 ст.36 Закону №
1533, встановлені ч.3 ст.36 Закону № 1533,
відповідно до абз.1 якої, сума
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Спільним наказом Міністерства праці та
соціальної політики України, Державної
податкової адміністрації України від 13
лютого 2009 року № 60/62 та постановою
правління Пенсійного фонду України від
13 лютого 2013 року № 7-1, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 12 березня
2009 року № 232/16248, затверджений Порядок
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним (далі -
Порядок № 60/62/7-1).

Відповідно до п.2 Порядку № 60/62/7-1
розслідування згідно з цим Порядком
здійснюється шляхом проведення
перевірки достовірності даних, які є
підставою для надання особі статусу
безробітної та виплати їй
матеріального забезпечення, що
зазначені в документах, поданих особою
до державної служби зайнятості під час
її реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної.

Згідно з п.3 Порядку № 60/62/7-1 перевірка
проводиться районними, міськрайонними,
міськими та районними у містах
центрами зайнятості, на які покладено
виконання функцій робочих органів
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, за місцем
реєстрації роботодавця як платника
внесків на загальнообов'язкове
соціальне страхування на випадок
безробіття (далі - центри зайнятості) у
разі, коли подані застрахованою особою
документи дають їй право на одержання
допомоги по безробіттю відповідно до
ч.1 ст.22 Закону № 1533; особа, яка одержує
допомогу по безробіттю та не може бути
працевлаштована у зв'язку з
відсутністю на ринку праці підходящої
роботи, виявила бажання отримати
залишок належної їй допомоги по
безробіттю одноразово для організації
підприємницької діяльності; центром
зайнятості розглядається питання про
направлення особи, яка має вищу освіту
і перебуває на обліку як безробітна, на
перепідготовку для отримання другої
вищої освіти за рахунок коштів Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття; під час
перебування особи на обліку як
безробітної до центру зайнятості
надійшла інформація від державних
органів, підприємств, установ,
організацій чи громадян про обставини
що впливають на умови виплати
матеріального забезпечення та надання
соціальних послуг безробітній особі,
яка відрізняється від поданих нею
відомостей, або така інформація
розміщена в засобах масової
інформації.

Рішення щодо проведення перевірки
приймається керівником центру
зайнятості.

Згідно з положеннями п.4 Порядку для
проведення перевірки центри
зайнятості взаємодіють з Державною
податковою адміністрацією України та
Пенсійним фондом України шляхом обміну
інформацією про отримані особами, які
перебувають на обліку в державній
службі зайнятості як безробітні,
доходи від провадження
підприємницької діяльності, виконання
робіт за трудовим договором, у тому
числі за сумісництвом, під час роботи
за кордоном, виконання робіт (надання
послуг) за цивільно-правовими
договорами.

Обмін інформацією здійснюється між
Державним центром зайнятості,
Державною податковою адміністрацією
України та Пенсійним фондом України як
центральними органами виконавчої
влади.

Обмін інформацією між центрами
зайнятості та державними
реєстраторами здійснюється згідно з
Порядком взаємодії суб'єктів
інформаційного обміну щодо надання та
використання відомостей з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців,
затвердженим наказом
Держпідприємництва, ДПА, Держкомстату
від 07 грудня 2005 року № 121/560/406,
постановою правління Пенсійного фонду
України від 07 грудня 2005 року № 23-3,
постановою правління Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття від 07 грудня 2005 року № 368,
зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 16 грудня 2005 року за №
1523/11803.

Відповідно до п.5 Порядку № 60/62/7-1
перевірка достовірності даних, які є
підставою для надання особі статусу
безробітної та виплати їй
матеріального забезпечення,
проводиться центрами зайнятості
шляхом: звіряння наданої особою
інформації з відомостями, наявними в
Державній податковій адміністрації
України, Пенсійному фонді України, у
державних реєстраторів; використання
даних вищевказаних органів, Державного
департаменту нагляду за додержанням
законодавства про працю,
контрольно-ревізійних органів
цільового використання коштів Фонду;
проведення центром зайнятості
перевірки достовірності зазначених у
довідках про середню заробітну плату
даних та записів у трудових книжках
безпосередньо на підприємствах, в
установах, організаціях та у фізичних
осіб, які використовують найману працю,
у порядку, встановленому
законодавством.

За результатами звірки або перевірки
оформлюється акт, який підписується
посадовими особами, що її проводили.

У разі встановлення недостовірності
даних, на підставі яких особі надано
статус безробітної та право на виплату
матеріального забезпечення, особа
ознайомлюється з актом, про що
засвідчує власним підписом. У разі
відмови особи підписати акт про це
робиться відповідна відмітка
спеціалістом центру зайнятості.

П.6 Порядку № 60/62/7-1 встановлено, що у
разі встановлення центром зайнятості
відповідно до цього Порядку належності
безробітної особи до категорії
зайнятих така особа знімається з
обліку як безробітна в установленому
законодавством порядку та повертає
суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Якщо відомості про доходи є
недостовірними з вини особи, центри
зайнятості припиняють відповідні
виплати, а суми здійснених виплат з дня
їх призначення повертаються особою
відповідно до п.7 цього Порядку.

За правилами, наведеними в п.7 Порядку №
60/62/7-1 рішення про повернення коштів
особою чи роботодавцем оформлюється
наказом. Протягом двох робочих днів
після прийняття рішення центр
зайнятості надсилає особі чи
роботодавцю рекомендованим листом
повідомлення про необхідність
протягом 15 календарних днів з дня
отримання повідомлення повернути
незаконно виплачені кошти.

Рішення центру зайнятості щодо
повернення коштів може бути оскаржено
в центрі зайнятості вищого рівня або в
судовому порядку, що встановлено п.9
Порядку № 60/62/7-1.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, 15 січня 2013 року
ОСОБА_1 звернулася до Центру зайнятості
із заявою про надання їх статусу
безробітного та призначення виплати
допомоги по безробіттю, власним
підписом підтвердивши, що не належить
до категорії зайнятих осіб.

При цьому відповідач приховала від
позивача той факт, що 14 січня 2013 року
нею був укладений договір підряду з
Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю «Імпульс».

За умовами вказаного договору ОСОБА_1
виконувала роботу та отримала оплату
за неї, про що також не повідомила Центр
зайнятості.

Діючи у відповідності до Порядку №
60/62/7-1, Центр зайнятості виявив факт
подання ОСОБА_1 недостовірних
відомостей та прийняв рішення про
повернення виплачених їх у якості
допомоги по безробіттю грошових
коштів.

Докази оскарження рішення про
повернення коштів та його скасування,
рівно як і докази добровільного
відшкодування відповідачем
безпідставно отриманої допомоги по
безробіттю, суду не надані.

З урахуванням наведеного судом
зроблений висновок, що вимоги Центру
зайнятості про стягнення з ОСОБА_1
безпідставно отриманої допомоги по
безробіттю в сумі 1 900,50 грн. є законними
і обґрунтованими, отже підлягають
задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, беручи до уваги, що ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
достатність і взаємний зв'язок доказів
у їх сукупності, суд дійшов висновку
про задоволення адміністративного
позову в повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст.94 КАС України у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Керуючись Конституцією України,
ст.ст.2-15, 17-20, 69-72, 94, 98, 159-163, 185-186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

постановив:

Адміністративний позов
Костянтинівського міського центру
зайнятості - робочого органу
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття до ОСОБА_1 про
стягнення безпідставно отриманої
допомоги по безробіттю - задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний
код НОМЕР_1) на користь
Костянтинівського міського центру
зайнятості - робочого органу
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття (ідентифікаційний
код 23119554) безпідставно отриману
допомогу по безробіттю в сумі 1 900 (одна
тисяча дев'ятсот) гривень 50 копійок.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті,
її вступна та резолютивна частина
проголошені в судовому засіданні 30
грудня 2013 року.

Повний текст постанови складений 06
січня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд в порядку, визначеному ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч.3 ст.160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених ч.4
ст.167 Кодексу адміністративного
судочинства України, було повідомлено
про можливість отримання копії
постанови суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
Кравченко Т.О.