Справа № К/9991/87444/11-С
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2013-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" грудня 2013 р. м. Київ
К/9991/87444/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів : Логвиненко А.О.
(доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

розглянувши в порядку письмового
провадження засіданні касаційну
скаргу ОСОБА_3 на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 26.10.2011р. у
справі

за позовом ОСОБА_3

до відповідача-1 Новомосковської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області

відповідача-2 Новомосковської
міжрайонної прокуратури
Дніпропетровської області

з участю третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору - приватного
акціонерного товариства
«Славутич-Агро»

про скасування розпорядження та
визнання нечинним протесту, -

В С Т А Н О В И В :

25.05.2010р. до суду з позовом про
скасування розпорядження
Новомосковської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області та визнання нечинним протесту
прокурора звернувся ОСОБА_3 Свої вимоги
позивач мотивував тим, що
Новомосковською міжрайонною
прокуратурою Дніпропетровської
області внесено протест, який було
задоволено Новомосковською
райдержадміністрацією. При цьому,
відповідач-1 скасував своє
розпорядження від 25.03.2010р., яким ОСОБА_3
було передано у власність земельну
ділянку. Вважаючи дії відповідачів
протиправними, позивач просив
задовольнити позов.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
10.03.2011р. позов задоволено частково :
скасовано розпорядження
райдержадміністрації.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26.10.2011р. задоволено апеляційну
скаргу приватного акціонерного
товариства «Славутич-Агро» (далі
Товариство), скасовано постанову
місцевого суду та відмовлено в
задоволені позову.

Не погодившись з постановою
апеляційного суду, ОСОБА_3 звернувся з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
просив її скасувати та залишити в силі
постанову суду першої інстанції. При
цьому скаржник зазначив, що суд дійшов
помилкового висновку про
безпідставність позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з огляду
на таке.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем, крім іншого, оскаржуються
законність розпорядження
Новомосковської районної державної
адміністрації від 14.05.2010р., яким визнано
втратившим чинність розпорядження
держадміністрації від 25.03.2010р. про
передачу у власність ОСОБА_3 земельної
ділянки.

Щодо позовних вимог в частині
визнання протиправним розпорядження
райдержадміністрації, то колегія
суддів виходить із наступного.

Відповідно до ст. 2442 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

В своїй постанові від 5.03.2012р. по
справі № 21-423а11 Верховний Суд України
сформулював наступну правову позицію :

«Відповідно до частини третьої
статті 43 Закону № 586-XIV (у редакції від

30 жовтня 2010 року, чинній на час
виникнення спірних відносин)
розпорядження голови державної
адміністрації, що суперечать
Конституції України, законам України,
рішенням Конституційного Суду України,
іншим актам законодавства або є
недоцільними, неекономними,
неефективними за очікуваними чи
фактичними результатами, скасовуються
Президентом України, головою місцевої
державної адміністрації вищого рівня
або в судовому порядку.

Право скасовувати розпорядження
голів районних державних
адміністрацій, що суперечать
Конституції України та законам
України, рішенням Конституційного Суду
України, актам Президента України,
Кабінету Міністрів України, голів
обласних державних адміністрацій, а
також міністерств, інших центральних
органів виконавчої влади надано
головам обласних державних
адміністрацій (стаття 33 зазначеного
Закону).

Таким чином, на думку Верховного Суду
України, аналіз наведених норм дає
підстави вважати, що у справі, яка
розглядається голова місцевої
державної адміністрації вийшов за межі
наданих йому повноважень, скасувавши
власне розпорядження.

Крім цього, в Рішенні
Конституційного Суду України від 16
квітня 2009 року

№ 7-рп/2009 (у справі за конституційним
поданням Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування) вказано, що
органи місцевого самоврядування не
можуть скасовувати свої попередні
рішення, вносити до них зміни, якщо
відповідно до приписів цих рішень
виникли правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення. Це є
"гарантією стабільності суспільних
відносин" між органами місцевого
самоврядування і громадянами,
породжуючи у громадян впевненість у
тому, що їхнє існуюче становище не буде
погіршене прийняттям більш пізнього
рішення. Тому, на думку Конституційного
Суду України, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Ненормативні
правові акти місцевого самоврядування
є актами одноразового застосування,
вони вичерпують свою дію фактом
їхнього виконання, а тому не можуть
бути скасовані чи змінені органом
місцевого самоврядування після їх
виконання.

У справі, що розглядається, суди
встановили, що на підставі
розпорядження

№ 778-р позивачеві видано державний акт
на право власності на земельну ділянку
від

15 грудня 2009 року серії ЯИ № 018798.

За таких обставин Верховний Суд
України дійшов висновку, що зазначене
вище розпорядження є ненормативним
правовим актом одноразового
застосування, яке вичерпало свою дію
фактом його виконання, тому не може
бути в подальшому скасоване державною
адміністрацією.»

Таким чином, Верховний Суд України
дійшов висновку про те, що
розпорядження голови районної
державної адміністрації можуть бути
скасовано або головою державної
адміністрації вищого рівня, або у
судовому порядку. Крім того,
розпорядження райдержадміністрації
про надання земельної ділянки у
власність, як ненормативний акт
одноразового застосування, також не
може бути скасовано самою районною
державною адміністрацією.

Відповідно до ст.226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

Оскільки судом першої інстанції
зроблено правильний висновок про
незаконність розпорядження
відповідача-1, колегія суддів доходить
висновку про те, що постанова
апеляційного суду повинна бути
скасована.

Керуючись статтями 222, 223, 226, 230, 231, 254
КАС України , -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26.10.2011р. скасувати, залишивши в силі
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
10.03.2011р.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України в
порядку, передбаченому ст.ст. 235-244 КАС
України.

Судді
А.О.
Логвиненко

О.Є.
Донець

В.Ф. Мороз