Справа № 2а-6724/09/1570
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2013-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" грудня 2013 р. м. Київ
К/9991/1142/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Суворовському
районі міста Одеси на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 19.11.2009 та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 16.12.2010 у справі №2а-6724/09/1570 за
позовом Товариства з обмежено
відповідальністю «Ігра» до Державної
податкової інспекції у Суворовському
районі міста Одеси, Державної
податкової інспекції в
Нижньогірському районі Автономної
Республіки Крим про скасування рішення
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій

Заслухавши доповідь судді
Шипуліної Т.М., перевіривши доводи
касаційної скарги щодо дотримання
правильності застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія:

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 19.11.2009,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 16.12.2010, позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ігра»
(далі - ТОВ «Ігра», позивач) до Державної
податкової інспекції у Суворовському
районі міста Одеси (далі-ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси,
відповідач 1) Державної податкової
інспекції в Нижньогірському районі
Автономної Республіки Крим (далі-ДПІ
Нижньогірському районі АРК, відповідач
2) задоволено. Скасовано рішення
рішення ДПІ у Суворовському районі м.
Одеси від 20.10.2008 № про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій на суму 2720,00грн.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій, ДПІ у
Суворовському районі міста Одеси 04.01.2011
звернулась з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
який своєю ухвалою від 14.01.2011 прийняв її
до свого провадження.

В касаційній скарзі ДПІ у
Суворовському районі міста Одеси
просить скасувати постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
19.11.2009 та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 16.12.2010,
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування своїх вимог
відповідач посилається на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, зокрема, п. 1 ст. 3,
п. 2 ст. 17 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (далі - Закон України №265/95), ч.1
ст. 69, ч. 1 ст. 81 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

З урахуванням неприбуття у судове
засідання жодної з осіб, які беруть
участь у справі, та які були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
дійшла висновку про можливість
розгляду справи за наявними у справі
матеріалами за відсутності сторін.

Перевіривши матеріалами справи,
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів, дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вірно встановлено судами
попередніх інстанцій, 13.10.2008 податковим
органом була проведена перевірка
господарської одиниці позивача - залу
гральних автоматів, розташованого за
адресою: смт. Нижньогірський,
вул.Перемоги, 48, щодо контролю за
здійсненням розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування послуг суб'єктами
підприємницької діяльності, за
результатами якої складено акт №000017
від 13.10.2008.

За висновками проведеної перевірки,
встановлено використання 8 гральних
автоматів, які знаходились у робочому
стані, проте не переведені у
фіскальний режим роботи, чим порушено
п.1 ст.3 Закону України №265/95.

На підставі акту перевірки прийнято
рішення від 20.10.2008 № про
застосування до ТОВ «Ігра» штрафних
(фінансових) санкцій на суму 2720,00грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з
відсутності складу правопорушення, з
огляду на те, що п.2 ст.17 Закону України
№265/95 передбачена відповідальність у
разі застосування при здійсненні
розрахункових операцій не
переведеного у фіскальний режим
роботи, незареєстрованого,
неопломбованого або опломбованого з
порушенням встановленого порядку
реєстратору розрахункових операцій, в
той час як актом перевірки здійснення
розрахункових операцій не встановлено,
а штрафні санкції застосовано за
нефіскалізацію гральних автоматів.

Проте, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України з тами
висновками погодитись не може з огляду
на наступне.

Відповідно до преамбули Закону
України №265/95 цей Закон визначає
правові засади застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг.

Відповідно до статті 3 цього Закону на
суб'єктів господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій формі при наданні послуг у
сфері грального бізнесу, законодавець
покладає обов'язок проводити
розрахункові операції через
зареєстровані, опломбовані в
установленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи РРО.

Згідно зі статтею 2 Закону України №265/95
розрахунковий документ -документ
встановленої форми та змісту (касовий
чек, товарний чек, розрахункова
квитанція, проїзний документ тощо), що
підтверджує факт продажу (повернення)
товарів, надання послуг, отримання
(повернення) коштів, купівлі-продажу
іноземної валюти, надрукований у
випадках, передбачених цим Законом, і
зареєстрований у встановленому
порядку РРО або заповнений вручну.

Терміни переведення суб'єктів
підприємницької діяльності на облік
розрахункових операцій у готівковій та
безготівковій формі (із застосуванням
платіжних карток, платіжних чеків,
жетонів тощо) із застосуванням РРО
встановлюються Кабінетом Міністрів
України за поданням центрального
органу виконавчої влади з питань
економічної політики, ДПА та
Національного банку України (стаття 11
Закону України № 265/95-ВР).

За порушення вимог цього Закону до
суб'єктів господарювання, які
здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України
застосовуються фінансові санкції,
зокрема, у п'ятикратному розмірі
вартості проданих товарів за
нероздрукування відповідного
розрахункового документа, що
підтверджує виконання розрахункової
операції у разі, якщо перевіркою
доказово встановлено суму
розрахункових операцій, проведених без
видачі особі, яка отримує або повертає
товар, розрахункового документа
встановленої форми, та у розмірі
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян - у разі застосування
при здійсненні розрахункових операцій
непереведеного у фіскальний режим
роботи, незареєстрованого,
неопломбованого або опломбованого з
порушенням встановленого порядку РРО
(стаття 17 Закону України № 265/95-ВР).

За своєю правовою природою зазначені
штрафні санкції є
адміністративно-господарськими
(стаття 238 Господарського кодексу
України).

Відповідно до вимог статті 218 цього
Кодексу підставою господарської
відповідальності учасника
господарських відносин, у тому числі
для застосування
адміністративно-господарських
санкцій, є вчинене таким суб'єктом
господарське правопорушення. На
підставі частини другої зазначеної
статті учасник господарських відносин
відповідає за порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. При цьому слід
ураховувати, що елементами
правопорушення є вина та наявність
причинного зв'язку між самим
порушенням та його наслідками.
Вважається, що застосування принципу
вини як умови відповідальності
пов'язане з необхідністю доведення
порушення зобов'язання.

Суди встановили, що Товариство
використовувало гральні автомати, які
не були переведені у фіскальний режим
роботи. Ці обставини у позовній заяві
Товариство не заперечувало.
Використання Товариством РРО, який
включений до Державного реєстру
реєстраторів розрахункових операцій,
не забезпечувало фіскалізацію кожного
грального автомата.

Згідно зі ст. 12 вказаного Закону на
території України дозволяється
реалізовувати та застосовувати лише ті
реєстратори розрахункових операцій,
які включені до Державного реєстру та
конструкція і програмне забезпечення
яких відповідає
конструкторсько-технологічній та
програмній документації виробника.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 07.02.2001 №121 «Про терміни
переведення суб'єктів підприємницької
діяльності на облік розрахункових
операцій у готівковій та
безготівковій формі із
застосуванням реєстраторів
розрахункових операцій» (із змінами та
доповненнями) встановлені терміни
переведення суб'єктів підприємницької
діяльності на облік розрахункових
операцій у готівковій та безготівковій
формі із застосуванням РРО, в тому
числі для гральних автоматів - 31.12.2006
року. Пунктом 2 вказаної Постанови
Міністерство економіки зобов'язано
забезпечити розроблення технічних
вимог до автоматів з продажу
товарів (послуг), які відповідатимуть
зазначеним вимогам, а також
запам'ятовуючих пристроїв
(фіскальної пам'яті) для оснащення
автоматів, що вже діють.

Наказами Державної податкової
адміністрації України від 01.07.2008 №430
«Про затвердження Державного реєстру
реєстраторів розрахункових операцій у
новій редакції» та від 10.09.2008 №581 «Про
затвердження Державного реєстру
реєстраторів розрахункових операцій у
новій редакції» до Державного реєстру
реєстраторів розрахункових операцій
було включено комп'ютерно-касову
систему «Фіскал», яка призначена для
фіскалізації гральних автоматів.

Отже, з цього часу суб'єкт
господарювання не має можливості
посилатися на невиконання державою
взятих на себе обов'язків з
організації розроблення автоматів з
продажу товарів (послуг), які
відповідатимуть передбаченим Законом
України №265/95 вимогам, а також
запам'ятовуючих пристроїв (фіскальної
пам'яті) для оснащення автоматів, що вже
діють.

Враховуючи зазначене та те, що
контролюючим органом перевірка
застосування позивачем реєстраторів
розрахункових операцій була здійснена
13.10.2008, колегія суддів вважає, що
податковим органом правомірно
застосовано до підприємства штрафні
(фінансові) санкції у розмірі 2720,00грн.

Отже, повно і правильно
встановивши обставини справи, суди
першої та апеляційної інстанцій дали
їм невірну юридичну оцінку, що
відповідно до ст.229 КАС України, є
підставою для скасування ухвалених по
справі судових рішень з прийняттям
нового судового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 210, 221, 223, 229, 230, 232, ч.5 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія -

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Суворовському районі міста
Одеси задовольнити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 19.11.2009 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 16.12.2010
скасувати.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України в
порядку, на підставі та у строки,
передбачені статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв