Справа № 255/9037/13-а
Суддя: Василенко Л. А.
Дата ухвалення: 2014-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Алтухова О.С.
Суддя-доповідач - Василенко Л. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2014 року справа №255/9037/13-а

Донецький апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів
Блохіна А.А., Карпушової О.В.,

секретар судового засідання
Білоцерковець Д.О.,

з участю позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Гнатенка О.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 2 серпня 2013 року у
справі № 255/9037/13-а за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Ворошиловському районі м.Донецька про
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату підвищення до пенсії як дитині
війни, -

В С Т А Н О В И В:

24.07.2013 року позивач - ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до
відповідача - управління Пенсійного
фонду України в Ворошиловському районі
м. Донецька (УПФУ в Ворошиловському
районі м. Донецька) про зобов'язання
здійснити нарахування та виплату
підвищення до пенсії як дитині війни, в
якому просив: визнати право надбавки до
пенсії в розмірі щомісячно 30%
мінімальної пенсії та зобов'язати УПФУ
в Ворошиловському районі м. Донецька
поновити виплату надбавки у повному
обсязі (а. с. 2).

Постановою Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 2 серпня
2013 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до
УПФУ в Ворошиловському м. Донецька про
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату підвищення до пенсії як дитині
війни відмовлено (а. с. 7, 8).

Позивач не погодився з рішенням суду,
подав апеляційну скаргу, в якій
зазначив, що судом першої інстанції
порушені норми матеріального права,
просив скасувати постанову суду першої
інстанції, прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги (а. с. 10).

Позивач в судовому засіданні надав
пояснення, аналогічні викладеним в
апеляційній скарзі, наполягав на
задоволенні апеляційної скарги,
просив позов задовольнити, починаючи з
23.07.2011 року.

Представник відповідача, заперечував
проти доводів, апеляційної скарги,
надав письмові заперечення на доводи
апеляційної скарги, просив постанову
суду залишити без змін. Водночас
зазначив, що позивачем пропущений
строк звернення до суду і в суді першої
інстанції відповідач наполягав на
застосуванні наслідків пропущення
строку звернення до суду.

Колегія суддів заслухала доповідь
судді-доповідача, пояснення позивача
та представника відповідача,
перевірила матеріали справи, вивчила
доводи апеляційної скарги, заперечень
на неї і дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач віднесений до
соціальної групи "Дитина війни"
відповідно до вимог ст.1 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни", що
не заперечується відповідачем та
підтверджено відповідною відміткою
органу соціального захисту населення у
пенсійному посвідченні позивача про
наявність у нього правового статусу
«дитина війни» (а. с. 3).

Спірним питанням у справі є
правомірність дій відповідача щодо
визначення розміру підвищення до
пенсії, як дитині війни за період.

Суд першої інстанції в порушення п.5 ч.1
ст.107 КАС України не з'ясував чи подано
адміністративний позов у строк,
установлений законом.

В позовній заяві відсутня дата, з якої
позивач просив відновити своє
порушене право на отримання підвищення
до пенсії як дитині війни в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком. Судом
першої інстанції це питання не
з'ясоване.

Позивач суду апеляційної інстанції
пояснив, що виплата підвищення до
пенсії як дитині війни в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком припинена
з 23.07.2011 року і саме з цього часу він
просить зобов'язати відповідача
виплачувати зазначене підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Суд апеляційної інстанції дослідив
матеріали пенсійної справи позивача №
143305, наданої для огляду представником
відповідача в судовому засіданні, і
встановив, що постановою
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 10.08.2011 року у справі
№2а-7714/11/0508 було частково задоволено
позов ОСОБА_2 та зобов'язано УПФУ в
Ворошиловському районі м. Донецька
здійснити нарахування та виплату на
користь позивача підвищення до пенсії
в розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком за рахунок коштів Державного
бюджету України за період з 18.08.2010 року
до 22.07.2011 року з урахуванням отриманих
сум (а. с. 32).

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18.11.2011 року
апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без
задоволення, а постанову
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 10.08.2011 року залишено без
змін (а. с. 33, 34).

Відповідно до розпорядження № 14305 від
21.01.2012 року та протоколу виплат від
23.01.2012 року УПФУ в Ворошиловському
районі м.Донецька, ОСОБА_2 нараховано та
виплачено підвищення до пенсії як
дитині війни за постановою
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 10.08.2011 року у справі
№2а-7714/11/0508 у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком до 22.07.2011 року включно
(а. с. 35, 36), що підтверджено
безпосередньо позивачем в судовому
засіданні.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

За матеріалами справи позивач
звернувся до суду з позовом 24.07.2013 року
(а. с. 1), тому вимоги заявлені за межами
шестимісячного строку звернення з
позовом до адміністративного суду
необхідно залишити без розгляду, а
саме, заявлені до 23.01.2013 року включно.

Обставини, які б заважали (робили б
неможливим) своєчасне звернення
позивача до суду з цим позовом позивач
не навів, поважних причин пропущення
строку звернення до суду також не
навів.

Суд першої інстанції постанову про
відмову в задоволенні позовних вимог,
обґрунтовував відсутністю правових
підстав для виплати підвищення до
пенсії як «дитині війни» у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком з 23.07.2011
року.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Обґрунтовуючи вимоги
адміністративного позову, позивач
посилався на ту обставину, що
відповідач, керуючись постановою
Кабінету Міністрів України №1381 від
28.12.2011 року, Законами України «Про
державний бюджет України на 2011 рік»,
«Про державний бюджет України на 2012
рік», «Про державний бюджет України на
2013 рік», виплачував щомісячне
підвищення до пенсії у розмірі, меншому
ніж той, що встановлений ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Статтею 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
встановлено, що дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Згідно до п. 4 прикінцевих положень
Закону України «Про державний бюджет
на 2013 рік», установлено, що у 2013 році
норми і положення статей 5 та 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» (Відомості Верховної Ради
України, 2005 року, № 4, ст. 94 із наступними
змінами) застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Частиною 4 постанови Кабінету
Міністрів України «Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верств населення» №1381 від
28.12.2011 року, установлено, що дітям війни
(крім тих, на яких поширюється дія
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» і «Про жертви нацистських
переслідувань») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення, встановлене
статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
провадиться у розмірі 7 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
законом, для осіб, які втратили
працездатність.

Позивач отримує надбавку до пенсії,
передбачену ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», в
розмірах, які нараховуються та
виплачуються відповідачем, відповідно
до Закону України про Державний бюджет
України на відповідний рік та
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих на його
виконання.

В даних правовідносинах норми законів,
що мають однакову юридичну силу,
містять суперечності, у зв'язку з чим і
виник спір, оскільки позивач вважає, що
застосуванню підлягає Закон України
«Про соціальний захист дітей війни», а
відповідач вважає, що застосуванню
підлягає Закон України про Державний
бюджет України на відповідний рік та
постанова Кабінету Міністрів України
«Про підвищення рівня соціального
захисту найбільш вразливих верств
населення» №1381 від 28.12.2011 року.

Вирішуючи даний спір, суд керується
принципом, відповідно до якого, у разі
наявності суперечностей між нормами
законів, що мають однакову юридичну
силу, застосуванню підлягає той із них,
який прийнято пізніше. За таких
обставин дії органу Пенсійного фонду
України щодо перерахунку пенсій на
підставі положень Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік» та
у розмірах, встановлених постановою
Кабінету Міністрів України «Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення»
№1381 від 28.12.2011 року є правомірними,
оскільки вчинені на підставі та в
порядку встановленому чинним
законодавством.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції внаслідок помилкового не
застосування норм процесуального
права щодо наслідків пропущення
строків звернення з позовом до
адміністративного суду частково
невірно вирішений спір, тому постанова
суду про вирішення позовних вимог,
заявлених за межами шестимісячного
строку звернення до суду, підлягає
скасуванню та залишенню без розгляду, в
іншій частині постанова суду
відповідає нормам процесуального та
матеріального права і підстави для її
скасування відсутні.

В повному обсязі ухвала складена 13
січня 2014 року.

Керуючись ст. 99, ст. 100, ст. 155 ч.1 п.9,
ст. 195, ст. 196, ст.198 ч.1 п.1, 4, ст. 200, ст.203
ч.1, ст. 205 ч.1 п.3, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в частині
розгляду за суттю позовних вимог
задовольнити частково.

Постанову Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 2 серпня 2013 року у
справі № 255/9037/13-а за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Ворошиловському районі м. Донецька про
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату підвищення до пенсії як дитині
війни в частині вирішення позовних
вимог за період з 23.07.2011 року до 23.01.2013
року включно скасувати.

Позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного
фонду України в Ворошиловському районі
м. Донецька про зобов'язання здійснити
нарахування та виплату підвищення до
пенсії як дитині війни за період з
23.07.2011 року до 23.01.2013 року включно
залишити без розгляду.

В решті постанову Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 2 серпня
2013 року у справі № 255/9037/13-а за позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в Ворошиловському районі м.
Донецька про зобов'язання здійснити
нарахування та виплату підвищення до
пенсії як дитині війни залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня її складення в
повному обсязі.

Головуючий
Л.А. Василенко

Судді
А.А. Блохін

О.В. Карпушова