Справа № 21-393а13
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2013-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2013 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у складі:

головуючого Кривенка В.В.,

суддів: Гусака М.Б., Коротких О.А.,
Кривенди О.В., Маринченка В.Л.,
Панталієнка П.В., Прокопенка О.Б.,
Терлецького О.О., Тітова Ю.Г., -

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Освіта і К» (далі -
ТОВ) до Пересічанської селищної ради
Дергачівського району Харківської
області (далі - селищна рада), третя
особа - Харківська регіональна філія
державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру», про
визнання протиправними та скасування
рішень селищної ради, визнання
незаконним та скасування державного
акта на право постійного користування
земельною ділянкою та зобов'язання
вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У червні 2008 року ТОВ звернулося до суду
з позовом, у якому з урахуванням
уточнення позовних вимог просило:

- скасувати рішення селищної ради від 19
грудня 2007 року «Про розробку
містобудівного обґрунтування та
відведення земельної ділянки по вул. 8
березня, 5, вул. Пушкіна, 10 в селищі
Пересічне орієнтовною площею 0, 8559 га
для розміщення та експлуатації
дошкільного навчального закладу»;

- зобов'язати селищну раду включити до
порядку денного та винести на розгляд
сесії питання про надання ТОВ дозволу
на розробку містобудівного
обґрунтування для відведення
земельної ділянки площею до 2,3559 га для
обслуговування нежитлових будівель та
споруд з подальшим укладенням договору
оренди по вул. Піонерській, 1 в селищі
Пересічне;

- скасувати рішення селищної ради від 28
листопада 2008 року «Про скасування
рішення ХХІV сесії селищної ради V
скликання від 19 грудня 2007 року «Про
надання товариству з обмеженою
відповідальністю «Освіта і К» дозволу
на розробку містобудівного
обґрунтування для відведення
земельної ділянки по вул. Піонерській, 1
в селищі Пересічне»;

- скасувати рішення селищної ради від 28
листопада 2008 року «Про надання
товариству з обмеженою
відповідальністю «Освіта і К» дозволу
на виготовлення містобудівного
обґрунтування для відведення
земельної ділянки по вул. Піонерській, 1
в селищі Пересічне»;

- визнати незаконним та скасувати
рішення селищної ради від 20 липня 2009
року, на підставі якого виданий
державний акт від 27 жовтня 2010 року
серії ЯЯ № 308379 на право постійного
користування земельною ділянкою по
вул. 8 Березня/вул. Пушкіна, 5/10 в селищі
Пересічне (далі - державний акт)
селищній раді;

- визнати незаконним та скасувати
державний акт;

- скасувати державну реєстрацію
державного акта, зареєстрованого за №
03.

На обґрунтування позовних вимог ТОВ
послалося на те, що власник житлового
будинку (крім багатоквартирного),
будівлі, споруди на підставі статей 120,
102 Земельного кодексу України та статей
377, 413 Цивільного кодексу України вправі
вимагати від власника земельної
ділянки (в тому числі й шляхом подання
відповідного позову) оформлення права
користування земельною ділянкою, на
якій розташоване відповідне нерухоме
майно, та ділянкою, необхідною для його
обслуговування. Крім того, у позові
йшлося про те, що селищна рада
неправомірно скасувала ненормативний
правовий акт - своє рішення про надання
дозволу ТОВ на розробку містобудівного
обґрунтування для відведення
земельної ділянки.

Суди встановили, що відповідно до
договору купівлі-продажу від 19 жовтня
2007 року № 04-К (далі - договір № 04-К) ТОВ
придбало у територіальної громади сіл,
селищ міст Харківської області в особі
Харківської обласної ради (далі -
облрада) цілісний майновий комплекс
комунального підприємства «Освіта»,
який розташований за адресою:
Харківська область, Дергачівський
район, селище Пересічне, вул.
Піонерська, 1. Згідно із додатком до
договору позивачу передано нежитлові
будівлі.

7 грудня 2007 року ТОВ звернулося до
селищної ради із заявою про вирішення
питання щодо надання згоди на
оформлення та отримання державного
акта на земельну ділянку площею 2,3559 га,
на якій розташований придбаний
майновий комплекс.

Рішенням від 19 грудня 2007 року селищна
рада надала ТОВ дозвіл на розробку
містобудівного обґрунтування для
відведення земельної ділянки площею в
розмірі до 1,5 га для обслуговування
нежитлових будівель та споруд з
подальшим укладенням договору оренди
по вул. Піонерській, 1 в селищі
Пересічне.

Того ж дня селищна рада прийняла
рішення про розробку містобудівного
обґрунтування та відведення земельної
ділянки площею 0,8559 га по вул. 8 Березня,
5, вул. Пушкіна, 10 в селищі Пересічне для
розміщення та експлуатації
дошкільного навчального закладу.

Селищна рада рішенням від 28 листопада
2008 року скасувала своє рішення від 19
грудня 2007 року «Про надання товариству
з обмеженою відповідальністю «Освіта і
К» дозволу на розробку містобудівного
обґрунтування для відведення
земельної ділянки по вул. Піонерській, 1
в селищі Пересічне орієнтованою площею
1,5 га.

Іншим рішенням, прийнятим цього ж дня,
селищна рада надала ТОВ дозвіл на
виготовлення містобудівного
обґрунтування для відведення
земельної ділянки площею до 1 га для
обслуговування нежитлових будівель та
споруд з подальшим укладенням договору
оренди по вул. Піонерській, 1 в селищі
Пересічне.

22 грудня 2008 року до договору № 04-К були
внесені зміни № 1, відповідно до яких
продавець - облрада зобов'язується
передати у власність ТОВ окрім
цілісного майнового комплексу
комунального підприємства «Освіта» ще
й право користування земельною
ділянкою загальною площею 23559,5 кв.
метра.

Рішенням селищної ради від 20 липня 2009
року затверджений проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки із
земель запасу (землі житлової та
громадської забудови) в постійне
користування селищній раді для
розміщення та обслуговування
дошкільного навчального закладу по
вул. 8 Березня, 5, вул. Пушкіна, 10 в селищі
Пересічне.

Селищній раді виданий державний акт на
право постійного користування
вказаною вище земельною ділянкою.

Дергачівський районний суд
Харківської області постановою від 23
червня 2011 року позов задовольнив
повністю.

Харківський апеляційний
адміністративний суд постановою від 1
грудня 2011 року, яку залишено без змін
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 14 березня 2013 року,
постанову суду першої інстанції
скасував та у задоволенні позову
відмовив.

У заяві про перегляд судового рішення
Верховним Судом України з підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України, ТОВ зазначає, що в
доданих до заяви рішеннях суду
касаційної інстанції по-іншому, ніж в
оскаржуваній ухвалі, застосовано
положення статей 19, 144 Конституції
України, частин першої, десятої статті
59 Закону України від 21 травня 1997 року №
280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в
Україні» (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин; далі -
Закон № 280/97-ВР). Просить скасувати
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 1 грудня 2011
року, ухвалу Вищого адміністративного
суду України від 14 березня 2013 року та
залишити в силі постанову
Дергачівського районного суду
Харківської області від 23 червня 2011
року.

Колегія суддів вважає, що заява ТОВ не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 237
КАС судові рішення в адміністративних
справах можуть бути переглянуті
Верховним Судом України з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Вищий адміністративний суд України,
допускаючи справу до провадження
Верховного Суду України, виходив із
того, що в доданих до заяви рішеннях
суду касаційної інстанції по-іншому,
ніж у справі, що розглядається,
застосовано положення статей 19, 144
Конституції України, частин першої,
десятої статті 59 Закону № 280/97-ВР.

Проте аналіз ухвали суду касаційної
інстанції у справі, що розглядається,
та судових рішень, копії яких надано
для порівняння, не дає підстав вважати,
що цей суд неоднаково застосував
зазначені норми права.

Так, у справі, що розглядається, суд
касаційної інстанції виходив із того,
що земельна ділянка, на якій розміщений
придбаний ТОВ майновий комплекс,
належить на праві власності
територіальній громаді селища. Площа
та межі земельної ділянки, необхідної
для обслуговування цього комплексу, не
встановлені. У позивача відсутнє
містобудівне обґрунтування для
відведення земельної ділянки, що
свідчить про невиконання ним рішення
селищної ради від 19 грудня 2007 року «Про
надання товариству з обмеженою
відповідальністю «Освіта і К» дозволу
на розробку містобудівного
обґрунтування для відведення
земельної ділянки по вул. Піонерській, 1
селища Пересічне», а тому, оскільки
вказане рішення не вичерпало свою дію,
відповідач мав повноваження його
скасувати.

У наданій для порівняння ухвалі суду
касаційної інстанції від 27 липня 2010
року йдеться про те, що оскільки
позивач на підставі рішення органу
місцевого самоврядування про надання
дозволу на розробку проекту відведення
земельної ділянки вжив усі заходи для
підготовки технічної документації і ця
документація була представлена на
погодження, рішення як таке, що
вичерпало свою дію фактом виконання, не
може бути в подальшому скасоване
органом місцевого самоврядування, який
його прийняв.

В ухвалі Вищого адміністративного суду
від 22 січня 2013 року, копія якої також
долучена до заяви ТОВ, міститься
аналогічний висновок про те, що
оскільки позивач на виконання рішення
органу місцевого самоврядування про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою виготовив цей проект і
подав його на погодження, орган
місцевого самоврядування не мав
повноважень скасувати своє вже
виконане рішення.

Колегія суддів дійшла висновку, що
обставини, встановлені у справі, що
розглядається, не є подібними до
обставин, встановлених у справах, копії
рішень суду касаційної інстанції в
яких додано до заяви.

Крім того, у наданих для порівняння
судових рішеннях, не міститься іншого,
ніж в оскаржуваній ухвалі суду
касаційної інстанції, тлумачення норм
права, про які йдеться у заяві.

Враховуючи, що обставини, які стали
підставою для перегляду справи, не
підтвердились, у задоволенні заяви ТОВ
необхідно відмовити.

Керуючись статтями 241, 242, 244 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Судової палати
в адміністративних справах Верховного
Суду України

постановила:

У задоволенні заяви товариства з
обмеженою відповідальністю «Освіта і
К» відмовити.

Постанова є остаточною і не може
бути оскаржена, крім випадку,
передбаченого пунктом 2 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий Судді:В.В. Кривенко М.Б.
Гусак О.А. Коротких О.В. Кривенда В.Л.
Маринченко П.В. Панталієнко О.Б.
Прокопенко О.О. Терлецький Ю.Г. Тітов