Справа № 2-а/1970/4227/11
Суддя: Мірінович У.А.
Дата ухвалення: 2013-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/1970/4227/11

25 грудня 2013 року
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд в складі

головуючої судді Мірінович У.А.

при секретарі судового засідання
Колісник Н.В.,

за участі:

представника позивача - Завацької І.М.,

відповідач - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за позовною
заявою Управління пенсійного фонду в м.
Тернополі до публічного акціонерного
товариства "Тернопільський
електромеханічний завод" про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Тернополі звернулося до суду з
позовом до відкритого акціонерного
товариства "Тернопільський
електромеханічний завод" про стягнення
заборгованості по відшкодуванню
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах за
період з 01.07.2011 року по 25.12.2011 року на
суму 12285,48 грн. (адміністративна справа
№2-а-1970/4227/11)

Ухвалою суду про процесуальне
правонаступництво замінено
відповідача відкрите акціонерне
товариство "Тернопільський
електромеханічний завод" на його
правонаступника публічне акціонерне
товариство "Тернопільський
електромеханічний завод".

Також, управлінням Пенсійного фонду
України в м. Тернополі звернулось до
суду з позовом до публічного
акціонерного товариства
"Тернопільський електромеханічний
завод" про стягнення заборгованості по
відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах за період 01.01.2012 року
по 25.05.2012 року на суму 10807,35 грн.
(адміністративна справа №2-а-1970/2306/12).

Ухвалою суду адміністративні справи
№2-а-1970/4227/11 та №2-а-1970/2306/12 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Тернополі до публічного
акціонерного товариства
"Тернопільський електромеханічний
завод" про стягнення заборгованості по
відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах об'єднано в одне
провадження, якому присвоєно спільний
номер 2-а-1970/4227/11.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала в
повному обсязі з підстав викладених у
позовній заяві, додатково пояснила, що
за відповідачем рахується
заборгованість по витратам на виплату
та доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах по списку № 2 за
період з 01.07.2011 року по 25.12.2011 року в
розмірі 12285,48 грн. та за період 01.01.2012
року по 25.05.2012 року в розмірі 10807,35 грн.,
яка відповідачем добровільно не
сплачується, а тому дана сума
заборгованості підлягає стягненню в
судовому порядку.

В судове засідання відповідач не
прибув, хоча належним чином
повідомлявся про день, час та місце
розгляду справи судом. Про причини
неприбуття суд не повідомив.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представника
позивача, дослідивши подані суду
письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що на ПАТ
"Тернопільський електромеханічний
завод" працювали громадяни, зокрема
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яким рішенням УПФУ в
місті Тернополі призначена пенсія на
пільгових умовах згідно п.п. «б» - «з»
ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII
(далі - Закон № 1788 - ХІІ) .

Дані особи знаходяться на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
місті Тернополі та у період з 01.07.2011
року по 25.12.2011 року, а також у період
01.01.2012 року по 25.05.2012 року отримували
пенсію за віком за списком № 2 при
повному пільговому стажі.

Відповідно до розрахунків фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
що направлялися органом Пенсійного
фонду України відповідачу, а також
згідно докладного розрахунку боргу
(суми позовних вимог), за ПАТ
"Тернопільський електромеханічний
завод" обліковується заборгованість
перед Пенсійним фондом України по
фактичним витратам на виплату та
доставку пенсій за віком, призначених
на пільгових умовах відповідно до п."б"
ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» за період з 01.07.2011 року по
25.12.2011 року та за період 01.01.2012 року по
25.05.2012 року, всього на суму 23092,83 грн., з
яких:

- 9562 грн. 44 коп. становлять витрати на
виплату і доставку пенсії ОСОБА_2;

- 13530 грн. 39 коп. становлять витрати на
виплату і доставку пенсії ОСОБА_3

Пунктом "б" ст.13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від
05.11.1991 (далі - Закон №1788-ХІІ)
передбачено, що на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, - за списком N 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при
стажі роботи не менше 20 років, з них не
менше 10 років на зазначених роботах.

Цією нормою також встановлено, що
порядок пенсійного забезпечення осіб,
які працювали до введення в дію
цьогоЗакону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" Закону №1788 на
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці, передбачених
законодавством, що діяло раніше,
визначається ст. 100 Закону №1788.

Стаття 100 Закону №1788 передбачає, що
особам, які працювали до введення в дію
цього Закону на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці,
передбачених раніше діючим
законодавством, пенсії за віком
призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в
дію цього Закону повний стаж на
зазначених роботах, що давав право на
пенсію на пільгових умовах, пенсії в
розмірах, передбачених цим законом,
призначаються відповідно до вимог за
віком і стажем, встановлених раніше
діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу
роботи із шкідливими і важкими умовами
праці, вік, необхідний для призначення
пенсії відповідно до статті 12,
знижується пропорційно наявному стажу
в порядку, передбаченому статтями
13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього
стажу, встановлених раніше діючим
законодавством.

За аналізу Закону N 1788-XII вбачається, що
пенсії на пільгових умовах із
зниженням пенсійного віку можуть
призначатись особі як за статтею 13 так
і за статтею 100 цього Закону. При цьому в
обох випадках підставою для їх
призначення є виконання робіт, що
передбачені Списками N 1 та N 2 а також
іншими нормативними актами.

Різниця між підставами призначення
пенсій за цими статтями полягає у
моменті виникнення у особи права на
пільгову пенсію. За статтею 100 пенсія
призначається, якщо таке право виникло
до набуття чинності Законом N 1788-XII у
відповідності до законодавства, що
діяло раніше; а за статтею 13 - якщо право
на пільгову пенсію виникло після
набрання чинності цим Законом.

Так, за правилами статті 100 Закону N 1788-XII
особам, які працювали до введення в дію
цього Закону на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, передбачених
раніше діючим законодавством, пенсії
за віком призначаються на таких умовах:
а) особам, які мають на день введення в
дію цього Закону повний стаж на
зазначених роботах, що давав право на
пенсію на пільгових умовах, пенсії в
розмірах, передбачених цим Законом,
призначаються відповідно до вимог за
віком і стажем, встановлених раніше
діючим законодавством; б) особам, які не
мають повного стажу роботи із
шкідливими і важкими умовами праці,
вік, необхідний для призначення пенсії
відповідно до статті 12, знижується
пропорційно наявному стажу в порядку,
передбаченому статтями 13 - 14 цього
Закону, виходячи з вимог цього стажу,
встановлених раніше діючим
законодавством.

А відповідно до пунктів "а" та "б" ст. 13
Закону N 1788-XII на пільгових умовах мають
право на пенсію за віком, незалежно від
місця останньої роботи: а) працівники,
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком N 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: б) працівники,
зайняті повний робочий день на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці, - за списком N 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць.

Крім того, різняться і наслідки
призначення пенсій за статтями 13 та 100
Закону N 1788-XII. Так, законодавством
передбачене відшкодування
підприємствами витрат Пенсійного
фонду, пов'язаних з виплатою та
доставкою пільгових пенсій,
призначених за окремими пунктами
статті 13 Закону N 1788-XII, а для пенсій,
призначених за статтею 100 цього Закону
відшкодування не передбачено.

Відповідно до абзацу четвертого
підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих
положень Закону N 1058-IV підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
особам, які були зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком N 1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту першого статті 1
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування" від 26
червня 1997 року N 400/97-ВР (Закон N 400/97-ВР)
платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування є:
суб'єкти підприємницької діяльності
незалежно від форм власності, їх
об'єднання, бюджетні, громадські та
інші установи та організації,
об'єднання громадян та інші юридичні
особи, а також фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які
використовують працю найманих
працівників;

Згідно з абзацом четвертим пункту
першого статті 2 Закону N 400/97-ВР для
платників збору, визначених пунктами 1
та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які
є платниками фіксованого
сільськогосподарського податку,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 Закону
України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до абзацу третього пункту
першого статті 4 Закону N 400/97-ВР на
обов'язкове державне пенсійне
страхування встановлюються ставки
збору у таких розмірах: 100 відсотків від
об'єкта оподаткування, визначеного
абзацом четвертим пункту 1 статті 2
цього Закону.

Таким чином, обов'язок підприємства
відшкодовувати органам Пенсійного
фонду України 100 % фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
передбачених пунктами "а" і "б" статті 13
Закону N 1788-III, встановлений законами N
400/97-ВР та N 1058-IV, в той час коли обов'язок
відшкодування витрат Пенсійного фонду
на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до статті 100
Закону N 1788-III законодавством не
передбачено.

Як слідує з матеріалів справи,
постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.04.2013 року
у справі № 259/11/9104 скасовано рішення
УПФУ в місті Тернополі про призначення
ОСОБА_3 пільгової пенсії відповідно до
п.п. «б» - «з» ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» та зобов'язано
позивача призначити вищевказаному
громадянину пільгову пенсію згідно
ст.100 Закону України «Про пенсійне
забезпечення». Вище вказана постанова
набрала законної сили.

Частиною 1 ст. 72 КАС України визначено,
що обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Оскільки, постанова Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12.04.2013 року у справі № 259/11/9104 яка
набрала законної сили прийнята у
адміністративній справі в якій брали
участь ті самі особи, то встановлені
судовим рішенням у цій
адміністративній справі обставини не
доказуються при розгляді інших справ.

Відповідно, встановлена постановою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.04.2013 року
у справі № 259/11/9104 та обставина, що
ОСОБА_3 працював ВАТ "Тернопільський
електромеханічний завод" з 01.11.76р. по
2002р. на посаді, яка була включена до
Списку №2, що затверджений постановою
Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року,
виконуючи роботи які давали право на
пенсію на пільгових умовах та набув
необхідний повний стаж на зазначених
роботах до 01.01.1992 року, що давав право на
пенсію на пільгових умовах
передбачених Законом України "Про
пенсійне забезпечення", тому пільгова
пенсія мала б бути призначена на
підставі ст. 100 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", - є
встановленою судовим рішення, та не
потребує доказування в силу вимог ст. 72
КАС України. (а.с.62)

Таким чином, суд приходить до висновку,
що оскільки ОСОБА_3 набув право на
пенсію відповідно до ст. 100 Закону
України "Про пенсійне забезпечення", що
не створює обов'язку відповідача
відшкодовувати витрати щодо виплати та
доставки такої пенсії, то вимоги
позивача до ПАТ "Тернопільський
електромеханічний завод" про
стягнення заборгованості по
відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" за період з
01.07.2011р. по 25.12.2011р. в сумі 7265,24 грн. і за
період з 01.01.2012р. по 25.05.2012р. в сумі
6265,15грн. ОСОБА_3 не ґрунтуються на
вимогах законів, а отже є
неправомірними та такими, що не
підлягають до задоволення.

Аналогічна правова позиція викладена
Вищим адміністративним судом України в
ухвалі від 27.11.2012р. у справі №К/9991/6677/11
(за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Придніпровському
районі м. Черкаси до ДП "Оргхім" про
стягнення заборгованості по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах).

Щодо твердження представника позивача
про те, що відповідач має обов'язок
відшкодувати витрати на виплату та
доставку пенсій ОСОБА_3 за період з
01.07.2011р. по 25.12.2011р. і за період з 01.01.2012р.
по 25.05.2012р. оскільки, Львівським
апеляційним адміністративним судом
прийнято постанову про скасування
рішення УПФУ в місті Тернополі про
призначення ОСОБА_3 пільгової пенсії
відповідно до п.п. «б» - «з» ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» та
зобов'язано позивача призначити
вищевказаному громадянину пільгову
пенсію згідно ст.100 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» лише 12.04.2013
року, то такі судом оцінюється критично
з огляду на те, що як слідує з змісту
вказаного судового рішення, ПАТ
"Тернопільський електромеханічний
завод" з метою захисту порушених прав
та інтересів звернулось до суду з
адміністративним позовом про
скасування рішення УПФУ в місті
Тернополі про призначення ОСОБА_3
пільгової пенсії відповідно до п.п. «б»
- «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» ще 26.10.2010р. Крім того, як
слідує з мотивувальної частини
постанови, апеляційним судом
досліджувалась правомірність рішення
суб'єкта владних повноважень на момент
його прийняття (вчинення) та
встановлено, що ОСОБА_3 виконував
роботи які давали право на пенсію на
пільгових умовах і набув необхідний
повний стаж на зазначених роботах до
01.01.1992 року, тому пільгова пенсія мала б
бути призначена на підставі ст. 100
Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Суд вважає також за необхідне
наголосити, що відповідно ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

В свою чергу, згідно ст. 9 КАС України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України. Суд
вирішує справи на підставі Конституції
та законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України.

Відповідно, враховуючи встановлені
обставини у справі та вимоги законів N
400/97-ВР та N 1058-IV, N 1788-III, на думку суду,
незалежно від можливих причин
помилкового призначення УПФУ в місті
Тернополі ОСОБА_3 пільгової пенсії
відповідно до п.п. «б» - «з» ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
та за наявності обґрунтованої і
правомірної незгоди відповідача з
таким рішенням, що мало наслідком його
скасування у судовому порядку, -
відсутні правові підстави для
стягнення з ПАТ "Тернопільський
електромеханічний завод" коштів на
покриття витрат Пенсійного фонду плату
на виплату і доставку пенсій у ОСОБА_3
за період з 01.07.2011р. по 25.12.2011р. і за
період з 01.01.2012р. по 25.05.2012р.

Щодо решти позовних вимог, суд виходь з
наступного.

Як слідує з матеріалів справи, в тому
числі з розрахунків фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в частині
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б» - «з» ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» за липень,
серпень, жовтень, грудень 2011 р., за 2012 р.
та за квітень - травень 2012 р. до
відшкодування ПАТ "Тернопільський
електромеханічний завод" підлягають
фактичні витрати Пенсійного фонду
України на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
ОСОБА_2, який працювали на роботах зі
шкідливими умовами праці за списком №
2, а саме: 5020,24 грн. за період з 01.07.2011 року
по 25.12.2011 року та 4542,20 грн. за період
01.01.2012 року по 25.05.2012 року.

Пунктом 6.4. розділу 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19.12.2003 р. № 21-1,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 16.01.2004 р. за № 64/8663 (далі -
Інструкція) передбачено, що розмір сум
до відшкодування на поточний рік
визначається відділами доходів
органів Пенсійного фонду України
щорічно в повідомленнях про розрахунок
сум фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених пенсій.

Відповідно до п. 6.8 розділу 6 Інструкції
підприємства щомісяця до 25 - го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Згідно з п.6.9 розділу 6 Інструкції,
відшкодування сум і фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
здійснюється підприємством на рахунки
органу Пенсійного Фонду за місцем його
реєстрації.

Однак, доказів які б свідчили про
відшкодування відповідачем витрат
позивача на виплату та доставку пенсій
пільгових пенсій по списку № 2 ОСОБА_2
за період з 01.07.2011 року по 25.12.2011 року на
суму 5020,24 грн., та за період 01.01.2012 року
по 25.05.2012 року на суму 4542,20грн. (всього на
суму 9562,44 грн.) відповідачем не надано
та судом не здобуто.

Таким чином, на час розгляду справи в
суді заборгованість відповідача перед
позивачем по фактичних витратах на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до п. „б"- „з"
ст. 13 Закону України „Про пенсійне
забезпечення" ОСОБА_2 за період з 01.07.2011
року по 25.12.2011 року та за період 01.01.2012
року по 25.05.2012 року не погашена та
становить 9562,44 грн.

Виходячи з вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача підлягають до задоволення
частково, а саме в частині стягнення з
відповідача в користь позивача 9562,44
грн. фактичних витратах на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до п. „б" - „з" ст. 13 Закону
України „Про пенсійне забезпечення" за
період з 01.07.2011 року по 25.12.2011 року та за
період 01.01.2012 року по 25.05.2012 року ОСОБА_2
В задоволені решти позовних вимог слід
відмовити за безпідставністю.

Судові витрати по справі згідно ч.4 ст.94
КАС України з відповідача не
стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 10, 11, 94, 160 - 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
до публічного акціонерного товариства
"Тернопільський електромеханічний
завод" про стягнення заборгованості по
відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до п. "б" - "з" ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" за
період з 01.07.2011р. по 25.12.2011р. в сумі
12285,48грн. та за період з 01.01.2012р. по
25.05.2012р. в сумі 10807,35грн., - задовольнити
частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Тернопільський
електромеханічний завод" (м. Тернопіль,
вул. Д. Нечая, 25, код за ) в
користь управління Пенсійного фонду
України в м. Тернополі заборгованість
по відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до п. "б" - "з" ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" на
суму 9562 (дев'ять тисяч п'ятсот шістдесят
дві) гривні 44 коп., з яких:

- 5020 (п'ять тисяч двадцять) гривень 24 коп.
за період з 01.07.2011р. по 25.12.2011р.;

- 4542 (чотири тисячі п'ятсот сорок дві)
гривні 20 коп. за період з 01.01.2012р. по
25.05.2012р.

3. В задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України (оголошення
вступної та резолютивної частини
постанови), а також прийняття постанови
у письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя
Мірінович У.А.