Справа № 819/2506/13-а
Суддя: Баранюк А.З.
Дата ухвалення: 2013-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2506/13-a

27 грудня 2013 року

Тернопільський окружний
адміністративний суд в складі

головуючого судді Баранюка А.З.

при секретарі судового засідання Дудар
М.В.

за участю:

представника позивача - Чайнюк О.В.;

представника відповідача - ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за позовною
заявою Тернопільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Мінідоходів у
Тернопільській області до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Тернопільська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Мінідоходів у
Тернопільській області (надалі -
позивач) звернулася до Тернопільського
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 (надалі-
відповідач) в якому, з урахуванням
зменшених позовних вимог, просила
стягнути заборгованість в сумі 426686,98
грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
згідно довідки про наявність
податкового боргу станом на 16.10.2013р. за
відповідачем рахується заборгованість
перед бюджетами та державними
цільовими фондами по платі за землю в
сумі 486826,48 грн. (основний платіж - 441904,94
грн,, пеня - 44921,54 грн.). Зазначена
заборгованість по орендній платі
виникла у зв'язку з несплатою
узгоджених податкових зобов'язань,
нарахованих згідно декларацій із плати
за землю за 2010-2013 роки та податкового
повідомлення-рішення № /040449 від
25.06.2005 року.

Під час розгляду справи позивачем було
частково сплачено податковий борг в
сумі 60139,50 грн. Враховуючи часткову
сплату відповідачем заборгованості
представник позивача в судовому
засіданні зменшені позовні вимоги
підтримала та просила стягнути з
відповідача 426686,98 грн.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог заперечив у
зв'язку із безпідставністю позовних
вимог. Додатково пояснив, що борг в сумі
147763,44 грн. виник у зв'язку із несплатою
грошового зобов'язання визначеного
податковим повідомленням-рішенням №
/040449 від 25.06.2005 року. А тому борг в
цій частині не підлягає стягненню у
зв'язку із пропуском податковим
органом строку стягнення.

З огляду на наведене представник
відповідача у судовому засіданні
просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
докази по справі, з'ясувавши всі
обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства,
перевіривши їх дослідженими у судовому
засіданні доказами, суд вважає, що
позов підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Відповідач зареєстрований, як суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа та взятий на облік податковою
службою, як платник податків, і
відповідно до ст. 67 Конституції
України, пп. 16.1.4. п. 16.1. ст. 16 Податкового
кодексу України на нього покладений
обов'язок сплачувати податки і збори в
строки та у розмірах, встановлених
законодавством.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) податковий борг - сума
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгодженого платником
податків або узгодженого в порядку
оскарження, але не сплаченого у
встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Згідно з п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст.14 ПК України
плата за землю - загальнодержавний
податок, який справляється у формі
земельного податку та орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності.

Пунктом 286.2 статті 286 цього Кодексу
встановлено, що платники плати за землю
(крім фізичних осіб) самостійно
обчислюють суму податку щороку станом
на 1 січня і до 1 лютого поточного року
подають відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі.

Згідно з п. 287.3 ст. 287 ПК України
податкове зобов'язання щодо плати за
землю, визначене у податковій
декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця.

Судом встановлено, що відповідачу
виставлялась перша податкова вимога
від 13 березня 2006 року № 1/597 та друга
податкова вимога від 27 квітня 2006 року
№2/945 з часу надсилання яких податковий
борг платника не переривався.

Згідно статті 9 ПК України плата за
землю належить до загальнодержавних
податків та зборів.

Відповідно пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України
платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

У відповідності до ст.38 ПК України
виконанням податкового обов'язку
визнається сплата в повному обсязі
платником відповідних сум податкових
зобов'язань у встановлений податковим
законодавством строк.

Згідно п.41.5 ст.41 ПК України органами
стягнення є виключно органи державної
податкової служби, які уповноважені
здійснювати заходи щодо забезпечення
погашення податкового боргу в межах їх
повноважень, а також державні
виконавці в межах своїх повноважень.

Відповідно до п. 87.11. ст. 87 ПК України
орган стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи. Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідачем протягом 27.01.2011 року по
15.02.2013 року подавалися податкові
декларації із плати за землю на
загальну суму 302206,16 грн., з яких
відповідач сплатив 8064,66 грн.

У зв'язку із несвоєчасною сплатою
узгодженого податкового зобов'язання
до відповідача була застосована пеня у
розмірі 44921,54.

Під час розгляду справи відповідач
частково сплатив податковий борг у
сумі 60139,50 грн.

Таким чином, заборгованість, яка
підлягає сплаті відповідачем згідно
поданих податкових декларацій із плати
за землю з 27.01.2011 року по 15.02.2013 року
становить 278923,54 грн.

Виходячи з вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача в цій частині є
обґрунтованими, відповідають дійсним
обставинам та матеріалам справи,
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства, а отже підлягають до
задоволення.

Щодо стягнення податкового боргу в
сумі 147763,44 грн. згідно із податковим
повідомленням-рішенням № /040449 від
25.06.2005 року суд вважає, що у цій частині
у задоволенні позову слід відмовити
виходячи із наступного.

Підпунктом 15.2.1 статті 15 Закону України
від 21.12.2000р. № 2181-III „Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами", який діяв на момент
виникнення правовідносин, визначалось,
що податковий борг може бути стягнутий
протягом наступних 1095 календарних днів
від дня узгодження податкового
зобов'язання.

Норма аналогічного змісту міститься у
п. 102.4 ст. 102 Податкового кодексу
України.

25.06.2005 року Тернопільською ОДГІІ
прийнято податкове
повідомлення-рішення від № /040449.

У судовому засіданні представником
позивача в обґрунтування позовних
вимог зазначено, що заходи по стягненню
податкового боргу, який виник на
підставі несплаченого грошового
зобов'язання визначеного податковим
повідомленням-рішенням від 25.06.05р. №
/040499 Тернопільською ОДПІ не
вживались, тому що зобов'язання не було
узгодженим у зв'язку із судовим
розглядом справи про визнання
недійсним цього повідомлення-рішення.

Згідно із абз. 6 пп.5.2.4. п. 5.2. ст. 5 Закону
України № 2181 при зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу податкове
зобов'язання вважається неузгодженим
до розгляду судом справи по суті та
прийняття відповідного рішення.

Судом встановлено, що рішенням
господарського суду Тернопільської
області від 5.08.2005р. задоволено позов
позивача та визнано недійсним
податкове повідомлення-рішення
Тернопільської ОДПІ від 25.06.2005р.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 7.11.2005р.
задоволено апеляційну скаргу
податкового органу, рішення суду
першої інстанції від 5.08.2005р. скасовано,
прийнято нову постанову про відмову
позивачу в задоволенні позову.

Таким чином, податкове
повідомлення-рішення № /040449 від
25.06.2005 року набуло статусу узгодженого
7.11.2005 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 28.11.2006р. касаційна скарга
позивача залишена без задоволення, а
постанова Львівського апеляційного
господарського суду від 28.11.2005р.
залишена без змін.

В липні 2006р. позивач звернувся до
господарського суду Тернопільської
області з заявою про перегляд рішення
суду від 5.08.2005р. за нововиявленими
обставинами.

Постановою господарського суду
Тернопільської області від 30.05.2008р.
заяву задоволено, рішення
господарського суду Тернопільської
області від 5.08.2005р. скасовано за
нововиявленими обставинами, визнано
недійсним податкове
повідомлення-рішення № /040499 від
25.06.2005 року Тернопільської об'єднаної
державної податкової інспекції з
моменту його винесення, як таке, що
прийняте всупереч чинного
законодавства України.

Постанову суду першої інстанції
Тернопільська об'єднана державна
податкова інспекція оскаржила до суду
апеляційної інстанції.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 01 червня 2009
року постанову господарського суду
Тернопільської області від 30.05.2008 року
скасовано, а провадження в справі про
перегляд рішення господарського суду
Тернопільської області від 5.08.2005р.
закрито в зв'язку з тим, що дане рішення
не підлягає перегляду за
нововиявленими обставинами, оскільки
заява про перегляд судового рішення
повинна була бути подана позивачем до
суду апеляційної інстанції та
роз'яснено позивачу, що він вправі
звернутися із заявою про перегляд
постанови Львівського апеляційного
господарського суду від 7.11.2005р. за
нововиявленими обставинами до
апеляційного суду.

Позивач звернувся до Львівського
апеляційного адміністративного суду
із заявою про перегляд за
нововиявленими обставинами постанови
Львівського апеляційного
господарського суду від 07.11.2005.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25.01.2010 заяву
позивача за нововиявленими
обставинами задоволено. Постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 07.11.2005
скасовано та прийнято нове рішення,
яким позов задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
від 21 лютого 2013 року касаційну скаргу
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Тернопільської
області задовольнити частково.
Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25.01.2010
скасовано та залишено в силі постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 07.11.2005.

Відповідно до ч. 2 ст. 253 КАС України
судове рішення за наслідками
провадження за нововиявленими
обставинами може бути оскаржено в
порядку, встановленому цим Кодексом
для оскарження судових рішень суду
відповідної інстанції. З набранням
законної сили новим судовим рішенням в
адміністративній справі втрачають
законну силу судові рішення інших
адміністративних судів у цій справі.

Суд звертає увагу на те, що рішення
господарського суду Тернопільської
області від 30.05.2008р. якою було
задоволено заяву позивача про перегляд
рішення господарського суду
Тернопільської області від 5.08.2005р. за
нововиявленими обставинами та визнано
недійсним податкове
повідомлення-рішення № /040499 від
25.06.2005 року Тернопільської об'єднаної
державної податкової інспекції не
набрало законної сили, оскільки було
оскаржене та скасоване ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 01 червня 2009
року.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України суд
своєю ухвалою може зупинити виконання
судового рішення, яке переглядається
за нововиявленими обставинами, до
закінчення перегляду. Однак
господарським судом Тернопільської
області не приймалося та не могло бути
прийнято ухвалу про зупинення
виконання рішення від 5.08.2005р., так як це
рішення вже було скасовано постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 7.11.2005р.

Разом з цим, постанова Львівського
апеляційного господарського суду від
7.11.2005р., якою скасовано рішення суду від
5.08.2005р., на час його перегляду
господарським судом Тернопільської
області, не втрачала законної сили.

Таким чином, посилання представника
позивача про неузгодження податкового
повідомлення-рішення від 25.06.05р. №
/040499 у зв'язку із його оскарженням
не ґрунтується на дійсних обставинах
справи. Виконання рішення
господарського суду Тернопільської
області від 5.08.2005р. не могло бути
зупинено, так як це рішення було
скасовано постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
7.11.2005р., а виконання постанови
Львівського апеляційного
господарського суду від 7.11.2005р. не
зупинялося до моменту її скасування.

Отже, з моменту винесення Львівським
апеляційним господарським судом
постанови від 07.11.05р. (про скасування
рішення суду першої інстанції від
5.08.2005р.) до моменту її скасування
постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25.01.2010 року
грошове зобов'язання, визначене
податковим повідомленням-рішенням від
25.06.05р. № /040499, було узгодженим,
проте Тернопільською ОДПІ до 25 січня 2010
року жодних заходів щодо стягнення
податкового боргу протягом 1095
календарних днів не вживалось.

З огляду на наведене податковий орган
пропустив встановлений законом строк
на стягнення податкового боргу
відповідно до податкового
повідомлення-рішення від 25.06.2005 року №
/040499, а тому у задоволенні позову в
частині стягнення 147763,44 грн. слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (47243, Тернопільська область,
Зборівський район, с. Заруддя, інд код
НОМЕР_1) на користь Тернопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів у Тернопільській
області шляхом стягнення коштів з
рахунків у банках та за рахунок готівки
заборгованість в сумі 278923 (двісті
сімдесят вісім тисяч дев'ятсот
двадцять три) грн. 54 коп.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд в порядку і
строки, передбачені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку, визначеному ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови підписано 02
січня 2014 року.

Суддя
Баранюк А.З.

копія вірна

Суддя
Баранюк А.З.