Справа № 814/4735/13-а
Суддя: Зіньковський О. А.
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

24 грудня 2013 року
Справа № 814/4735/13-а

Суддя Миколаївського окружного
адміністративного суду Зіньковський О.
А., в порядку письмового провадження
вирішив адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "ПМК-226", вул. 9 Січня,
78, м. Первомайськ,Миколаївська
область,55200 доПервомайської ОДПІ ГУ
Міндоходів і зборів у Миколаївській
області, вул. Дзержинського, 18, м.
Первомайськ,Миколаївська область,55213
проскасування податкового
повідомлення - рішення від 13.11.2013р.
№, від 13.11.2013р. №
,Товариством з обмеженою
відповідальністю "ПМК-226" (позивач)
пред'явлено позов до Первомайської
ОДПІ ГУ Міндоходів і зборів у
Миколаївській області (відповідач) з
вимогами:

- скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 13.11.13р.
про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
суму 304044,00грн., з яких 202696,00грн. за
основним платежем та 101348,00грн. за
штрафними санкціями;

- скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 13.11.13р.
про збільшення суми грошового
зобов'язання з ПДВ на суму 321557,00грн., з
яких 214371,00грн. за основним платежем та
107186,00грн. за штрафними санкціями (а.с.4-8,
42-49).

Сторони надали клопотання про розгляд
справи в порядку письмового
провадження.

Відповідно до ст.122, 128 КАСУ справа
розглядається в порядку письмового
провадження.

Дослідив матеріали справи суд, -
встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ПМК-226" (позивач)
зареєстровано як юридичну особу
Первомайською міською радою та
перебуває на податковому обліку у
відповідача (а.с.11).

В період з 25.09.13р. по 22.10.13р. відповідачем
проведена документальна планова
виїзна перевірка позивача з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.12р. по
31.12.12р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.12р. по
31.12.12р., за результатами якої складено
акт №752/22/35376608 від 29.10.13р. (а.с.11-31).

Згідно з актом перевірки відповідач
дійшов висновку про заниженням
позивачем податку на прибуток за
період з 01.01.12р. по 31.12.12р. на суму
202696,00грн. та заниження ПДВ на суму
190970,00грн. за період з 01.01.12р. по 31.12.12р.
внаслідок того, що, на думку
відповідача, всі будівельні роботи,
виконані ТОВ "КІК" для позивача за
липень - вересень, листопад 2012р. є
сумнівними і не спричиняють реального
настання правових наслідків та є
фіктивними.

При цьому відповідач зазначив про
порушення позивачем вимог п.135.5.5 п.135.5
ст.135, п.138.8 ст.138, п.139.1 ст.139. п.144.3 ст.144,
п.198.6 ст.198, п.200.1, ст.200 ПК України.

На підставі вищезазначеного акту
13.11.13р. відповідач прийняв податкове
повідомлення-рішення № про
збільшення суми грошового зобов'язання
з ПДВ на суму 321557,00грн., з яких 214371,00грн.
за основним платежем та 107186,00грн. за
штрафними санкціями та податкове
повідомлення-рішення № про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на прибуток на суму 304044,00грн.,
з яких 202696,00грн. за основним платежем та
101348,00грн. за штрафними санкціями
(а.с.9-10).

Крім того, контрагенти позивача мали
взаємовідносини із іншими
підприємствами (у ланцюгу постачання),
які також не довели реальність своїх
господарських операцій, що на думку
відповідача підтверджується актами
перевірок інших податкових органів
України.

В той же час, позивач зазначив, що
відповідачем не прийняті до уваги
первинні бухгалтерські, податкові та
інші документи, що підтверджують
реальність здійснення господарських
операцій з контрагентами. Таким чином,
позивач дійшов висновку, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення відповідача
ґрунтуються на безпідставних
висновках Акту перевірки, а отже
прийняті відповідачем без достатніх
правових підстав та підлягають
скасуванню.

Розглянув матеріали справи, оцінив
докази, які мають юридичне значення для
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог з наступних підстав:

Відповідно до п.п.21.1.1 п.21.1 ст.21
Податкового кодексу України, посадові
особи контролюючих органів зобов'язані
дотримуватися Конституції України та
діяти виключно у відповідності з цим
Кодексом та іншими законами України,
іншими нормативними актами.

Згідно зі ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства. Таким чином визначальною
ознакою господарської операції є те, що
вона повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.

Тобто, факт вчинення певних
господарських операцій, та
правомірність подальшого відображення
їх в обліку, можливо досліджувати лише
на підставі вивчення первинних
документів платника податків та
фактичних результатів його
безпосередньої господарської
діяльності.

В той же час, судом встановлено, що
відповідач дійшов певних висновків без
достатньої мотивації, без дослідження
всіх первинних документів позивача,
без встановлення фактичних
результатів виконаних робіт, а також із
застосуванням припущень.

Так, позивачем надано суду копії
первинних документів, які
підтверджують реальність
господарських операцій позивача та
відповідність наданих документів
вимогам податкового законодавства, а
саме: - договір субпідряду №330/06-11 між
позивачем та ТОВ "Шляхове будівництво
"Альтком", щодо будівництва автодороги
(земляні роботи) (а.с.50-57);

- договір №1 від 27.03.12р. між позивачем та
ТОВ "Будівельна фірма "ПМК-226" щодо
влаштування габіонів (скріплювальних
конструкцій) на об'єкті "Будівництво
автодороги" (а.с.58);

- Акт виконаних робіт, податкова
накладна, акт №3 приймання виконаних
робіт за квітень 2012р. (а.с.59, 60, 61-64);

- документи на підтвердження повної
сплати до бюджету задекларованих сум
податків по ТОВ Будівельна фірма ПМК -
226" (а.с.65-73);

- договір №530 від 25.06.12р. між позивачем
та ТОВ "Будівельна фірма "ПМК-226" щодо
влаштування тунелів та труби для
проїзду техніки та акти виконаних
робіт , податкові накладні, калькуляція
(а.с.75-84); договір №1003 від 03.10.11р.,
додатки, акти виконаних робіт,
податкові накладні (а.с.85-97);

- лист ТОВ "КіК" та додатки до нього
(додаток №5 до декларації з ПДВ за
липень - вересень 2012р.) а також щодо
вилучення додатку №5 до декларації з
ПДВ за листопад 2012р. (а.с.98-109);

- ліцензія Інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю у
м.Києві видана ТОВ "КіК" 29.02.12р. та дійсна
до 28.02.17р. на різноманітні будівельні та
монтажні роботи (а.с.110);

- витяг з ЄДР та свідоцтво платника ПДВ
ТОВ "КіК" (а.с.111-112).

З наданих доказів вбачається, що 27.03.12р.
між позивачем та ТОВ "Будівельна фірма
"ПМК - 226" укладено договір №1,
відповідно до п.1.1. якого підрядник взяв
на себе зобов'язання з надання послуг з
облаштування габіонів (скріплювальних
конструкцій) на об'єкті "будівництво
дороги від вул.Байдукова до пр.
Київського в Київському районі
(пусковий комплекс на дільниці дороги
від вул.Байдукова до ПК 27) в м.Донецьк".

Виконання робіт з облаштування
габіонів підтверджується актом №1 від
28.04.12р., податковою накладною та актом
№3 прийняття виконаних робіт за
квітень 2012р.

Виконання робіт з облаштування тунелю
підтверджується первинними
документами, складеними відповідно до
норм податкового законодавства, а саме
договором №530 від 25.06.12р., актом надання
послуг №2 від 31.07.12р. та податковою
накладною №4 від 31.07.12р.

Виконання робіт з облаштування труби
підтверджується актом надання послуг
№3 від 31.08.12р., податковою накладною №5
від 31.08.12р., актом надання послуг №4 від
28.09.12р., податковою накладною №6 від
28.09.12р.

Виконання робіт ТОВ "КІК" з
облаштування труби підтверджується
договором №1003 від 03.10.11р., додатковими
угодами до нього, податковими
накладними №7 від 31.07.12р., №21 від 31.08.12р.
№24 від 31.08.12р. №9 від 30.09.12р. актами здачі
- прийняття робіт №№1, 2, актом на суму
91666,67грн. та актом на суму 233333,33грн.

На підставі наданих позивачем доказів,
суд дійшов висновку, що господарські
правовідносини позивача та його
безпосередніх контрагентів були
реальними, товарними, направленими на
досягнення економічного ефекту та на
отримання прибутку. Правочини не мають
ознак нікчемності або фіктивності, не
суперечать інтересам держави, оскільки
були укладені та реалізовані в рамках
законної господарської діяльності.

Судом також встановлено, що позивач та
його безпосередні контрагенти, які
виписали податкові накладні, були
зареєстровані як юридичні особи на
момент вчинення відповідних
господарських операцій. Вказані
обставини не спростовані відповідачем.

Безпідставним та необґрунтованим
також є посилання відповідача на
господарську діяльність контрагентів
(у ланцюгах) безпосередніх партнерів
позивача. Суд приймає до уваги та
досліджує господарські
взаємовідносини тільки між позивачем
та його безпосередніми контрагентами.

Відповідачем не надано суду будь - яких
доказів застосування до контрагентів
позивача фінансових санкцій, наявності
вироків судів по закінченим
кримінальним справам та інших
допустимих та достатніх доказів на
підтвердження наявності безтоварності
(нереальності, нікчемності або
недійсності) господарських операцій
або порушення публічного порядку з
боку контрагентів або позивача.

Безпідставним також є посилання
відповідача в акті перевірки на
порушення позивачем та його
контрагентами норм цивільного та
господарського законодавства з огляду
на врегулювання спірних правовідносин
саме нормами податкового
законодавства.

Суд також зазначає, що згідно п.1 наказу
Міністерства регіонального розвитку
та будівництва України "Про
затвердження типових форм первинних
документів з обліку в будівництві" від
04.12.09р. за №554 акт приймання виконаних
будівельних робіт за формою №КБ-2в та
довідки про вартість виконаних
будівельних робіт та витрати за формою
№КБ-3 застосовуються під час виконання
будівельних робіт.

Відповідно до листа Міністерства
регіонального розвитку та будівництва
України "Про застосування типових форм
первинних облікових документів у
будівництві" від 09.03.10р. за №12/19-2-9-21-2368
акт приймання виконаних будівельних
робіт (типова форма №КБ-2в), довідка про
вартість викопаних будівельних робіт
та витрати (типова форма № КБ-3)
підлягають обов'язковому застосуванню
при проведенні взаєморозрахунків за
виконані роботи між замовниками та
виконавцями робіт з будівництва, що
здійснюється за рахунок бюджетних
коштів та коштів підприємств, установ і
організацій державної власності.

Отже, відповідно до норм чинного
законодавства оформлення акту
приймання виконаних будівельних робіт
за формою №КБ-2в та довідки про
вартість виконаних будівельних робіт
та витрати за формою №КБ-3 є
обов'язковим при виконані будівельних
робіт за бюджетні кошти.

Пунктом 139.1.9 ст.139 ПК України визначено,
що не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Враховуючи, що роботи з облаштування
габіонів не є будівельними роботами, а
договір №1 від 27.03.12р. укладено між
двома підприємствами приватної
власності, оформлення акту приймання
виконаних будівельних робіт за формою
№КБ-2в та довідки про вартість
виконаних будівельних робіт та витрати
за формою №КБ-3 не обов'язкове, а
оформлення виконаних робіт актом
надання послуг відповідає нормам
податкового законодавства.

Зазначене також стосується і робіт з
облаштування тунелю, труби та штучних
будівель, які є також підготовчими
роботами.

Крім того, ТОВ "Будівельна фірма "ПМК -
226" надано на запит позивача копії
додатків №5 до податкової декларації з
ПДВ за квітень, липень - вересень 2012р.,
що підтверджує сплату задекларованих
податкових зобов'язань до бюджету в
повному обсязі.

Стосовно твердження відповідача в акті
перевірки про порушення позивачем п.138.8
ст.138, п.144.3 ст.144 ПК України щодо зайвого
нарахування амортизації на нежитлову
будівлю по вул.9 Січня, буд.76 - А у 4 кв.
2012р. суд зазначає наступне.

Дане твердження відповідача є
безпідставним оскільки згідно п.143.3
ст.143 ПК України не підлягають
амортизації та проводяться за рахунок
відповідних джерел фінансування
витрати бюджетів на будівництво та
утримання споруд благоустрою та
житлових будинків, придбання і
збереження бібліотечних і архівних
фондів.

Згідно п.п.145.1.2 п.145.1 ст.145 ПК України
нарахування амортизації здійснюється
протягом строку корисного
використання (експлуатації) об'єкта,
який встановлюється наказом по
підприємству при визнанні цього
об'єкта активом.

Відповідно до п.п.145.1.3 п.145.1 ст.145 ПК
України при визначенні строку
корисного використання (експлуатації)
слід ураховувати очікуване
використання об'єкта підприємством з
урахуванням його потужності або
продуктивності, фізичний та моральний
знос, що передбачається, правові або
інші обмеження щодо строків
використання об'єкта та інші фактори.

Підпунктом 145.1.4 п.145.1 ст.145 ПК України
визначено, що строк корисного
використання (експлуатації) об'єкта
основних засобів переглядається в разі
зміни очікуваних економічних вигод від
його використання. Амортизація
основних засобів провадиться до
досягнення залишкової вартості
об'єктом його ліквідаційної вартості.

Посилання відповідача на п.п.3.1.1. 3.1.3
Державних будівельних норм України
"Правила визначення вартості
будівництва ДБН 1.1-1-2000" затверджених
наказом Держбуду України від 27.08.2000р. за
№174, в яких вказано правила визначення
кошторисної вартості будівництва, є
безпідставними оскільки ці будівельні
норми носять обов'язковий характер при
визначенні вартості будов (об'єктів),
будівництво яких здійснюється із
залученням бюджетних коштів або коштів
підприємств, установ і організацій
державної власності.

Будівля по вул.9 Січня, буд.76 -а не
належить до споруд благоустрою та
житлових будинків, а її будівництво
здійснювалося без залучення бюджетних
коштів.

Отже, позивачем нараховано амортизацію
на нежитлову будівлю з дотриманням
норм чинного законодавства, відповідно
завищення витрат за 4кв. 2012р. на суму
2888.00грн. відсутнє.

Суд також зазначає, що відповідно до
Порядку оформлення результатів
перевірок з питань дотримання
податкового та іншого законодавства,
затвердженого наказом ДПА України від
10.08.05р. №327, зареєстрованому в МЮ
України 25.08.05р. за №25/11205, а саме пп.2.4.1,
2.4.2 п.2.4, висновок акту перевірки
повинен відображати узагальнений опис
виявлених перевіркою порушень
податкового, та іншого законодавства з
посиланням на підпункти, пункти, статті
нормативно-правових актів.

При розгляді справи, судом встановлено,
що висновки Акту перевірки не
відповідають вимогам чинного
законодавства, викладені в ньому
обставини ґрунтуються на припущеннях
та на неперевірених даних, без
зазначення первинних документів та без
системного викладення порушень вимог
чинного податкового законодавства з
боку позивача.

В адміністративних справах суб'єкт
владних повноважень повинен надати
суду всі наявні у нього документи та
матеріали, які можуть бути використані
як докази у справі.

Відповідач, доказів наявності певних
обставин, які свідчать про те, що
позивач порушив вимоги чинного
податкового законодавства, укладаючи
спірні правочини, завідомо діяв з
умислом, спрямованим на досягнення
такої мети, що суперечить інтересам
держави та суспільства, не надав (ч.4
ст.71 КАС України).

Обґрунтованим, на думку суду, є також
посилання позивача на відповідну
судову практику. Так, в Постанові ВАСУ
від 14.11.2012 року по справі №К/9991/50772/12
зазначено, що навіть за наявності ознак
нікчемності правочину податкові
органи мають право лише звертатися до
судів з позовами про стягнення в доход
держави коштів, отриманих по
правочинах, здійснених з метою, що
свідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, посилаючись на їх
нікчемність.

Інший підхід потенційно надасть
можливість посадовим особам державних
органів на власний розсуд оголошувати
будь-який правочин недійсним
(нікчемним) без звернення до суду, що не
є правильним виходячи із загальних
засад судочинства.

Крім того, в Ухвалі ВАСУ від 19.02.2013р. по
справі №К/9991/56274/12 було зазначено, що
лише встановлення в ході судового
розгляду факту узгодженості дій
платника податків з недобросовісним
постачальником з метою незаконного
отримання податкових вигод або його
обізнаності з такими діями контрагента
може слугувати підставою для висновку
про неправомірне формування
податкового кредиту з ПДВ.

Відтак, не можуть бути безумовним
свідченням правомірності висновків
податкового органу результати
зустрічних перевірок контрагента та
результати автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань і
податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України.
(Ухвала ВАСУ від 22.08.12р. К/9991/42289/12).

Відповідачем не було надано суду
доказів наявності фактів узгодженості
дій позивача з недобросовісним
постачальником або інших
неправомірних дій з боку позивача.

Крім того, Вищий адміністративний суд
України зазначав (постанови від 14.11.2012
року у справі №2а-9864/11/2670, від 19.02.13р. у
справі №2а-6067/11/1470 та інші), що податкове
законодавство не ставить в залежність
податковий облік (стан) певного
платника податку від інших осіб, від
фактичної сплати контрагентами
податку до бюджету, від перебування
постачальників за юридичною адресою, а
також від їх господарських та
виробничих можливостей.

Судження відповідача про відсутність у
контрагентів позивача достатніх
трудових ресурсів, матеріальних
ресурсів, умов для здійснення
господарських операцій, не
підтверджено достатніми та
допустимими доказами, як і не доведена
відповідачем неможливість залучення
до виконання господарських зобов'язань
третіх осіб за цивільно-правовими
угодами. Крім того, відсутність
трудових ресурсів, устаткування тощо
не можуть бути доказом неспроможності
контрагентів виконати операції із
надання послуг, поставки певного
товару з огляду на відсутність
законодавчого обмеження на здійснення
посередницької діяльності та щодо
використання у господарській
діяльності лише власних основних
засобів, транспортних засобів, як і
найманої праці шляхом укладення
трудових, а не цивільно-правових
договорів.

Суд також зазначає, що вищенаведені
висновки узгоджуються із правовими
позиціями ВСУ при вирішенні спорів
цієї категорії. Так, у постановах від
09.09.08р. у справі №21-500во08, від 01.06.10р. у
справі №21-573во10 та від 31.01.11р. у справі
№21-47а10 Верховний Суд України дійшов
висновку, що якщо контрагент не виконав
свого зобов'язання щодо сплати податку
до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме для цієї особи.

Крім того, зазначена позиція
узгоджується із практикою
Європейського Суду з прав людини. Так, у
справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії"
(заява №3991/03) Європейський Суд у своєму
рішенні від 22.01.09р. в п.71 зазначив, що
платник податку не повинен нести
відповідальності за наслідки
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ другий раз, а
також пеню. На думку суду, такі вимоги
стали б надмірним тягарем для платника
податку, що порушило справедливий
баланс, який повинен підтримуватися
між вимогами суспільного інтересу та
вимогами захисту права власності.

Згідно із ст.17 Закону "Про виконання
рішень і застосування практики
Європейського суду з прав людини" №3477-IV
від 23.02.06р. українські суди мають
застосовувати при розгляді справ
практику Європейського Суду з прав
людини як джерело права.

Суд також бере до уваги що, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
у відповідності до частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

З огляду на зазначену норму, під час
розгляду спорів щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень суди, незалежно
від підстав, наведених у позовній
заяві, перевіряють їх відповідність
усім зазначеним вимогам статті 2 КАС
України.

В адміністративних справах суб'єкт
владних повноважень повинен надати
суду всі наявні у нього документи та
матеріали, які можуть бути використані
як докази у справі.

Відповідач, доказів наявності певних
обставин, які свідчать про те, що
позивач порушив вимоги чинного
податкового законодавства, не надав та,
відповідно, не довів суду законність
прийнятих податкових повідомлень -
рішень.

Таким чином, податкові повідомлення -
рішення Первомайської ОДПІ ГУ
Міндоходів і зборів у Миколаївській
області від 13.11.2013р. № та № є
протиправними та підлягають
скасуванню.

За таких обставин, позовні вимоги є
обґрунтованими, підкріплені належними
та достатніми доказами, та, у зв'язку з
цим, підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись статтями 11, 158, 160-163 КАС
України, адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Скасувати податкове
повідомлення-рішення Первомайської
ОДПІ Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області № від
13.11.2013р. про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
суму 304044,00грн., з яких 202696,00грн. за
основним платежем та 101348,00грн. за
штрафними санкціями.

3. Скасувати податкове
повідомлення-рішення Первомайської
ОДПІ Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області № від
13.11.2013р. про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 321557,00грн., з яких
214371,00грн. за основним платежем та
107186,00грн. за штрафними санкціями.

4. Присудити з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "ПМК-226" () сплачений судовий збір в
розмірі 4588грн.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому статтею 254 КАС
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанову може бути оскаржено в
порядку передбаченому статтями 185, 186
КАС України.

Апеляційна скарга подається до
Одеського адміністративного
апеляційного суду через Миколаївський
окружний адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О. А.
Зіньковський