Справа № 2а/0370/1239/12
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2013-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2013 року Справа № 2а/0370/1239/12

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання
Грушецькому П.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Приватного акціонерного товариства
«Любомльське ремонтно-транспортне
підприємство» до Відділу державної
виконавчої служби Любомльського
районного управління юстиції,
начальника відділу державної
виконавчої служби Любомльського
районного управління юстиції Кушніра
С.М. про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
«Любомльське ремонтно-транспортне
підприємство» звернулося з
адміністративним позовом до
начальника відділу державної
виконавчої служби Любомльського
районного управління юстиції Кушніра
С.М. про визнання протиправними дій.

Ухвалою суду від 26.12.2013 року в дану
справу як другого відповідача було
залучено відділ державної виконавчої
служби Любомльського районного
управління юстиції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при
розгляді справи № 2а/0370/707/12 у
Волинському окружному
адміністративному суді в 2012 році було
виявлено недостовірну довідку, видану
начальником ВДВС Любомльського РУЮ
Кушніром С.М. від 23.05.2011 року про
відсутність оскарження оцінки
арештованого майна. Дана довідка стала
підставою для подальшої реалізації
арештованого майна ПрАТ «Любомльське
РТП», а саме столової, яка знаходиться
за адресою: м. Любомль вул.Дружби,93.

Вважає, дії ВДВС Любомльського РУЮ в
особі її начальника Кушніра С.М. по
видачі такої довідки протиправними,
виходячи із наступного.

05.05.2011 року позивачем отримано
повідомлення відповідача від 15.04.2011
року про те, що в межах зведеного
виконавчого провадження по стягненню
боргу з позивача проведено оцінку
арештованого майна, яке належить ПрАТ
«Любомльське РТП», а саме будівлі
столової , яка розташована в м.Любомль,
вул.. Дружби, 93.

13.05.2011 року безпосередньо державному
виконавцю Сарапіну В.І. вручено
позивачем заперечення № 47, в яких
останній вказує на те, що оцінка
зазначеної столової не відповідає
ринковим цінам, та на підставі вимог
Закону України «Про виконавче
провадження» просять провести відвід
виконавцю, а оцінку скасувати.

Відтак, державний виконавець в силу ч.4
ст.58 Закону зобов'язаний був призначити
рецензування звіту, а у разі незгоди з
оцінкою за наслідками рецензування
позивач мав право її оскаржити в
судовому порядку.

Відповідно до п.5.12.5 Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої Наказом Міністерства
юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5
(надалі-Інструкція) державний
виконавець у строк не пізніше п'яти
робочих днів після оскарження оцінки
та у разі відсутності повідомлення про
оскарження такої оцінки готує для
реалізації майна документи,
передбачені п.5.11 Інструкції, в тому
числі довідку про відсутність
надходження повідомлення про
оскарження.

Заперечення позивачем на акт оцінки
було подано відповідачу 13.05.2011 року,
вони не оскаржувались, а тому дії
начальника ВДВС Кушніра С.М. по видачі
довідки від 23.05.2011 року про відсутність
такого оскарження є протиправними.

Просять позов задовільнити в повному
об'ємі.

26.12.2013 року позивачем було подано заяву
про уточнення позовних вимог, де він
крім первинної позовної вимоги , шляхом
збільшення позовних вимог просив
скасувати заявку на реалізацію
арештованого майна від 23.05.2011 року №
5987/03-20/2 видану відповідачем.

Ухвалою суду від 31.12.2013 року
провадження у справі в цій частині
позовних вимог закрито на підставі ст.
157 ч. 1 КАС України.

Відповідачі у своїх письмових
запереченнях позов не визнали та
просять в його задоволенні відмовити,
виходячи із наступного.

15.04.2011 року сторонам зведеного
виконавчого провадження, а саме ПрАТ
«Любомльське РТП» відповідно до ст. 58
Закону України «Про виконавче
провадження» щодо проведення оцінки
арештованого майна - столової, що
знаходиться за адресою м.Любомль
вул..Дружби,93. 13.05.2011 року на адресу
відповідача надійшли заперечення, в
яких ПрАТ «Любомльське РТП» дослівно «
не погоджується з діями судового
виконавця Сарапіна В.І., щодо оцінки
столової, яка не відповідає ринковим
цінам в Україні» та просить провести
відвід, самовідвід судовому виконавцю
та скасувати оцінку.

Стаття 58 Закону не передбачає таких
дій, про які просив позивач.

19.05.2011 року позивачу було направлено
постанови про відмову в задоволенні
відводу експерта та державного
виконавця та роз'яснено його право на
оскарження таких дій в судовому
порядку.

Також зазначають, що згідно з ч.3 ст.58
Закону сторона вважається
ознайомленою з результатами
визначеної вартості та оцінки майна,
якщо їй надіслано повідомлення
рекомендованим листом. Тобто згідно з
повідомленням про вручення, позивач
05.05.2011 року був повідомлений про
проведення експертизи.

Просять в задоволені позову відмовити.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, надав суду
клопотання про розгляд справи за його
відсутності.

В судове засідання представник
відповідача також не прибув, надав суду
клопотання про розгляд справи за його
відсутності.

Відповідно до частини першої статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) у разі
неявки у судове засідання всіх осіб,
які беруть участь в справі, чи якщо
відповідно до положень цього Кодексу
розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь в
справі, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється.

У зв'язку з неприбуттям у судове
засідання 31.12.2013 року всіх осіб, які
беруть участь в справі, на підставі
частини першої статті 41 КАС України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази,
приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 17
КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюються
на: спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктами владних повноважень, щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дії чи
бездіяльності.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче
провадження" (далі -Закон) встановлено,
що виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1, 2 статті 17 Закону
примусове виконання рішень державною
виконавчою службою здійснюється на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом, зокрема
підлягають до виконання виконавчі
листи, що видаються судами, накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду.

Як вбачається з частини 1 статті 6
Закону, державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до частини 1, 2 статті 11
Закону державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії;
державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Як встановлено судом 23.11.2010 року
державним виконавцем ВДВС
Любомльського РУЮ відкрито виконавче
провадження № 22824856 на виконання
рішення Господарського суду
Волинської області від 04.10.2010 року і
наказу № 2/80-1 від 19.10.2010 року про
стягнення боргів із позивача в користь
ТзОВ «Арсенал СТ», 03.12.2010 року відкрито
виконавче провадження №23399912 на
виконання виконавчого листа
Волинського окружного
адміністративного суду № 2477 від 29.11.2010
року про стягнення з позивача боргів в
користь УПФУ Любомльському районі, та
21.01.2011 року відкрито виконавче
провадження за виконавчим листом
Волинського окружного
адміністративного суду № 2477 від 14.01.2011
року № 151/2011 року про стягнення із
Любомльського РТП боргів в користь
пенсійного фонду.

Постановами державного виконавця від
28.01.2011 року виконавчі провадження
об'єднані в одне зведене провадження №
25651980.

В межах здійснення зведеного
виконавчого провадження було
проведено оцінку майна столової, яке
належало боржнику та розташованого за
адресою: м. Любомль, вул. Дружби., 93.

Вказана столова була описана згідно
акту опису та арешту майна від 25.12.2010
року в межах виконання виконавчих
листів Господарського суду Волинської
області та Волинського окружного
адміністративного суду.

Оцінка майна була направлена позивачу
15.04.2011 року.

13.05.2011 року на адресу ВДВС
Любомльського РУЮ від позивача
надійшли заперечення № 47, в яких він
просив скасувати дану оцінку та ставив
питання про відвід виконавцю.

19.05.2011 року на адресу позивача
відповідачем надіслано копії постанов
про відмову в задоволенні відводу
експерта та державного виконавця.

23.05.2011 року начальником ВДВС
Любомльського РУЮ видано довідку про
відсутність оцінки арештованого майна.

Проаналізувавши зібрані та досліджені
докази, суд приходить до висновку про
те, що видаючи довідку від 23.05.2011 року,
начальник ВДВС Любомльського РУЮ діяв
не в повній мірі із дотриманням вимог
чинного законодавства, виходячи із
наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, на
виконанні Любомльського ВДВС
перебувало зведене виконавче
провадження, в межах якого проводилась
оцінка арештованого майна, столової за
адресою м. Любомль вул. Дружби,93.

На адресу боржника відповідачем було
направлено оцінку майна.

Частиною 3 ст.58 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
державний виконавець повідомляє про
результати визначення вартості чи
оцінки майна сторонам. У разі якщо
сторони не згодні з результатами
визначення вартості чи оцінки, вони
мають право подати державному
виконавцю заперечення в десятиденний
строк з дня надходження повідомлення.
Сторона вважається ознайомленою з
результатами визначення вартості чи
оцінки арештованого майна, якщо їй
надіслано повідомлення про результати
визначення вартості чи оцінки майна
рекомендованим листом за адресою,
зазначеною у виконавчому документі,
або за місцем фактичного проживання
чи перебування такої сторони,
достовірно встановленим державним
виконавцем.

Згідно з ч. 4 ст. 58 Закону України у разі
заперечення однією із сторін проти
результатів оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності -
суб'єктом господарювання, державний
виконавець призначає рецензування
звіту про оцінку майна. Витрати,
пов'язані з рецензуванням звіту, несе
сторона, яка заперечує проти
результатів оцінки. У разі незгоди з
оцінкою, визначеною за результатами
рецензування, сторони мають право
оскаржити її в судовому порядку в
десятиденний строк з дня отримання
відповідного повідомлення.

Як встановлено п.5.12.5 Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затверджених Наказом Мінюсту України
№ 74/5 від 15.12.1999 року, - зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 15
грудня 1999 р. за N 865/4158 (Далі -
Інструкція ) державний виконавець у
строк не пізніше п'яти робочих днів
після закінчення строку оскарження
оцінки та у разі відсутності
повідомлення про оскарження такої
оцінки готує для проведення
реалізації майна документи,
передбачені абзацами чотирнадцятим -
дев'ятнадцятим пункту 5.11 цієї
Інструкції, в тому числі копії
документів, що підтверджують
доведення оцінки майна до відома
сторін виконавчого провадження (копія
повідомлення, акт державного
виконавця тощо), та довідку про
відсутність надходження повідомлення
про оскарження оцінки.

Абзацом 7 п.5.12.5 встановлено, що
підготовлений пакет документів
державний виконавець разом із заявкою,
визначеною пунктом 5.11 цієї Інструкції,
передає особисто або через спеціально
уповноважену особу відділу державної
виконавчої служби територіального
управління юстиції до відповідного
відділу державної виконавчої служби
регіонального управління юстиції для
здійснення заходів щодо передачі майна
на реалізацію та організації
конкурсу.

Відповідальність за правильність та
повноту підготовлених документів
покладається на начальника відділу
державної виконавчої служби
територіального управління юстиції.

Повідомлення про оцінку майна
позивачем отримано 05.05.2011 року і
відповідні заперечення подані 13.05.2011
року, тобто в межах строку, визначеного
законодавством.

Із змісту даних заперечень вбачається,
що позивач висловлює свою незгоду із
проведеною оцінкою його майна та
обґрунтовує свою позицію, виходячи із
норм чинного законодавства.

На думку суду, державний виконавець,
виходячи із змісту ч.4 ст.58 Закону,
зобов'язаний був призначити
рецензування звіту про оцінку майна,
чого ним зроблено не було.

Після такого рецензування оцінки
майна, та у разі незгоди із такою
оцінкою у сторони виконавчого
провадження виникає право на її
оскарження в судовому порядку.

Такого рецензування державним
виконавцем не було призначено, і
відповідно сторона не скористалась
своїм правом на оскарження такої
оцінки майна за її результатами.

Відповідно до норм Інструкції видача
довідки про відсутність оскарження
можлива за певних умов які, на думку
суду, відповідачем дотримані не були.

Станом на 23.05.2011 року позивач оскаржив
вказану оцінку майна, а відтак
відповідно до ст. 58 Закону п. 5.12.5
Інструкції у відповідача були відсутні
правові підстави для видачі довідки
про відсутність такого оскарження.

Тому дії відповідача ВДВС
Любомльського РУЮ по видачі такої
довідки 23.05.2011 року є протиправними,
вчиненими всупереч вимогам Закону та
Інструкції, а відтак позов в тій
частині підлягає до повного
задоволення.

В задоволені позову до начальника
Любомльського ВДВС РУЮ Кушніра С.М.
слід відмовити у зв'язку з тим, що в
даній категорії справ відповідачем
виступають не керівники органу чи
державні виконавці а безпосереднього
відділи державної виконавчої служби,
які є належними відповідачами у
вказаних справах.

Суд не приймає до уваги твердження
відповідача про те, що у своїх
запереченнях ПрАТ «Любомльське РТП»
не висловило своєї незгоди із оцінкою
майна, а ставило питання про відвід
експерту, самовідвід виконавцю та
скасування оцінки майна, на що було
боржнику дано відповідні відповіді та
прийнято відповідні постанови,
виходячи із наступного.

Виходячи із прав, наданих державному
виконавцю Законом, із змісту
заперечень від 13.05.2011 року у
відповідача були можливості для
повного з'ясування всіх позицій
позивача щодо оцінки майна, чого ним
зроблено не було, що в свою чергу
привело до видання довідки від 23.05.2011
року, яка в подальшому вплинула на
права позивача.

Крім цього, в запереченнях, на думку
суду, чітко боржником сформульовано
незгоду із оцінкою, а неправильне
формування чи трактування вимог не є
підставою для їх не розгляду чи не
взяття до уваги із врахуванням
можливостей у виконавця їх з'ясувати.

Інші твердження відповідача не
спростовують висновків суду, зроблених
в судовому засіданні.

Керуючись статтями 11, 17, 158, 160 ч.3, 162, 163, 186
КАС України, на підставі Закону України
«Про виконавче провадження»,
«Інструкції про проведення виконавчих
дій», затверджених Наказом Мінюсту №
74/5 від 15.12.1999 року та Зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 15
грудня 1999 р. за N 865/4158 суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії Відділу
державної виконавчої служби
Любомльського районного управління
юстиції щодо видачі довідки від 23.05.2011
року про відсутність оскарження
оцінки арештованого майна боржника у
зведеному виконавчому провадженні №
25651980.

В задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі 05 січня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий
Р.С.Денисюк