Справа № 320/11614/13-а
Суддя: Бахаєв І. М.
Дата ухвалення: 2013-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 19.12.2013
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2013 року
м. Мелітополь

Суддя Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області Бахаєв І.М., розглянувши в
порядку письмового провадження справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Реєстраційної служби Мелітопольського
міськрайонного управління юстиції
Запорізької області, за участю
заінтересованої особи:
Мелітопольської державної
нотаріальної контори Запорізької
області про визнання неправомірними
дії щодо накладення арешту на нерухоме
майно та зобов'язання вчинити дії,
зокрема зняти арешт, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області із позовом до відповідача та
третьої особи, в якому просить,
зобов'язати реєстраційну службу
Мелітопольського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області зняти арешт, накладений
помилково та без правової підстави, на
житловий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1, внесене до Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна згідно запису № 2003547
від 24 травня 2005 року, та визнати
неправомірними дії Мелітопольської
державної нотаріальної контори
Запорізької області щодо накладення
арешту на нерухоме майно, а саме:
житловий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову вказує, що вона
є дружиною ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік
помер. Заповіту при житті не склав.
Після смерті чоловіка залишилось
спадкове майно, яке складається з ?
частки житлового будинку АДРЕСА_1 та
грошових вкладів. В січні 2013 року
позивач звернулась до державного
нотаріуса Мелітопольської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини після померлого
ОСОБА_3 та була відкрита спадкова
справа. 06 вересня 2013 року на грошові
вклади було отримано свідоцтво про
право на спадщину за законом. На ?
частку житлового будинку АДРЕСА_1
свідоцтво про право на спадщину видано
не було, оскільки Мелітопольською
державною нотаріальною конторою, яка
була реєстратором, 24 травня 2005 року за
№ 2003547 було зареєстровано обтяження
(арешт) на вищевказаний житловий
будинок на підставі ухвали
Мелітопольського міського суду
Запорізької області від 19.05.1999 року.
Згідно ухвали Мелітопольського
міськрайонного суду від 19.05.1999 року
арешт було накладено на майно, яке
належить ОСОБА_4, а саме на будинок
АДРЕСА_2. Отже при внесенні відомостей
до електронного реєстру реєстратором
була допущена помилка, а саме було
вказано не провулок Котовського, а
вулиця Котовського. У зв'язку із чим їй
було відмовлено у вчиненні
нотаріальної дії, а саме видачі
свідоцтва про право на спадщину. 10
жовтня 2013 року позивач звернулася до
реєстраційної служби Мелітопольського
міськрайонного управління юстиції
Запорізької області з заявою про
виключення запису про накладення
арешту на житловий будинок АДРЕСА_1, як
помилково внесений, однак їй у цьому
було відмовлено. Позивач вважає
відмову не законною та просить суд
зобов'язати реєстраційну службу
Мелітопольського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області зняти арешт, накладений
помилково та без правової підстави, на
житловий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач не з'явився,
від нього надійшла заяво про слухання
справи за її відсутності, позов
підтримує у повному обсязі та просить
його задовольнити. Проти слухання
справи у письмовому проваджені не
заперечує.

Представник відповідача Реєстраційної
служби Мелітопольського
міськрайонного управління юстиції
Запорізької області до суду не
з'явився, була подана заява про
слухання справи за їх відсутності,
проти задоволення позову заперечували,
але з яких підстав не зазначено.

Заінтересована особа: представник
Мелітопольської державної
нотаріальної контори Запорізької
області до суду не з'явився, була подана
заява про слухання справи за їх
відсутності, проти задоволення позову
не заперечували.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 122 КАС
України, особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.
Якщо таке клопотання заявили всі особи,
які беруть участь у справі, судовий
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності сторін, в
письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню за наступними підставами.

Згідно ст. 11 КАС України суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
КАС України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 КАС України
адміністративні справи з приводу
оскарження правових актів
індивідуальної дії, а також дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, які стосуються інтересів
конкретної особи, вирішуються
адміністративними судами за місцем
проживання позивача.

Відповідно до норм ст. 162 КАС
України при вирішенні справи по суті
суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що позивачка ОСОБА_1, є дружиною ОСОБА_3,
про що підтверджується свідоцтвом про
укладання шлюбу серії НОМЕР_1, актовий
запис № 1870, виданий 18 грудня 1982 року
(а.с.8).

12 листопада 2012 року ОСОБА_3, помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2, актовий запис № 1810,
видане 15 листопада 2012 року (а.с.7).

Після смерті залишилась спадщина, яка
складається ? частки житлового будинку
АДРЕСА_1, що підтверджується договором
купівлі-продажу від 23.08.2001 року,
зареєстрованого за р.№ 5028 та
посвідченого приватним нотаріусом
Мелітопольського міського
нотаріального округу Запорізької
області та грошових вкладів (а.с.10).

06 вересня 2013 року було отримано
свідоцтво про право на спадщину за
законом на грошові кошти, яке
зареєстроване за р.№ 1-804 та посвідчене
державним нотаріусом Мелітопольської
державної нотаріальної контори (а.с.9).

На ? частку житлового будинку АДРЕСА_1
свідоцтво про право на спадщину видано
не було, оскільки Мелітопольською
державною нотаріальною конторою, яка
була реєстратором, 24 травня 2005 року за
№ 2003547 було зареєстровано обтяження
(арешт) на вищевказаний житловий
будинок на підставі ухвали
Мелітопольського міського суду
Запорізької області від 19.05.1999 року.
Згідно ухвали Мелітопольського
міськрайонного суду від 19.05.1999 року
арешт було накладено на майно, яке
належить ОСОБА_4, а саме на будинок
АДРЕСА_2 (а.с.12).

Отже при внесенні відомостей до
електронного реєстру реєстратором
була допущена помилка, а саме було
вказано не провулок Котовського, а
вулиця Котовського.

У зв'язку із чим позивачу було
відмовлено у вчиненні нотаріальної дії
згідно постанови від 06.09.2013 року,
винесеної державним нотаріусом
Мелітопольської державної
нотаріальної контори, де також вказано,
що арешт було накладено помилково та
виправити цю помилку технічної
можливості не має (а.с.14).

10 жовтня 2013 року позивач звернулася до
реєстраційної служби Мелітопольського
міськрайонного управління юстиції
Запорізької області з заявою про
виключення запису про накладення
арешту на житловий будинок АДРЕСА_1,
внесений на підставі ухвали
Мелітопольського міського суду
Запорізької області від 19.05.1999 року, як
помилково внесений. Відповіддю від
21.10.2013 року № 404/02-03 у цьому їй було
відмовлено (а.с.15).

Стаття 19 Конституції України
передбачає, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на принципах,
згідно з якими ніхто не може бути
вимушений робити те, що не передбачено
законодавством. Одночасно дана норма
встановлює, що органи державної влади і
органи місцевого самоврядування їх
посадовці, повинні діяти в межах
повноважень і у спосіб, передбачений
законодавством України.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 9 ст. 16 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація припинення
іпотеки, обтяження проводиться на
підставі заяви обтяжувача, яку він
зобов'язаний подати протягом п'яти
робочих днів з дня припинення іпотеки,
обтяження самостійно або на письмову
вимогу боржника чи іншої особи, права
якої порушено через наявність таких
реєстраційних записів.

Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» та інших
законодавчих актів України» №1878-VI від
11.02.2010 року (із змінами та
доповненнями) визначено, що державна
реєстрація прав на нерухоме майно в
порядку, визначеному цим Законом,
здійснюється з 01.01.2013 року органами
державної реєстрації прав, якими є
реєстраційні служби територіальних
органів юстиції.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно (далі - Державний реєстр
прав) - єдина державна інформаційна
система, що містить відомості про права
на нерухоме майно, їх обтяження, а також
про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Структуру Державного реєстру прав
визначено у ст. 11 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» та
зазначено, що Державний реєстр прав
складається з розділів, які
відкриваються на кожний об'єкт
нерухомого майна під час проведення
державної реєстрації права власності
на нього. Кожний розділ Державного
реєстру прав складається з чотирьох
частин, які містять відомості про:
нерухоме майно; право власності та
суб'єкта (суб'єктів) цього права; інші
речові права та суб'єкта (суб'єктів) цих
прав; обтяження прав на нерухоме майно
та суб'єкта (суб'єктів) цих прав.

Державний реєстратор вправі виправити
технічну помилку, наявну в Державному
реєстрі прав, що передбачено ст. 27
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», водночас норми
законодавства не передбачають
можливість державного реєстратора
здійснити виправлення такої помилки в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна.

Наказом Міністерства юстиції України
від 14.12.2012 року №1844/5, який набрав
чинності з 01.01.2013 року, затверджено
Порядок використання даних Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, Державного
реєстру іпотек та Державного реєстру
обтяжень рухомого майна, яким
визначено процедуру використання та
перенесення державним реєстратором
прав на нерухоме майно (далі - державний
реєстратор) записів з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, Державного реєстру іпотек,
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна (далі разом - Реєстри) до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно (далі - Державний реєстр
прав) та використання даних Реєстру
прав власності на нерухоме майно. Однак
даним Порядком також не передбачено
право державного реєстратора вносити
виправлення до записів Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна при перенесенні їх до Державного
реєстру прав.

Таким чином, оскільки наявне в Єдиному
реєстрі заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна обтяження на належну
позивачу ? частину житлового будинку,
порушує право останньої на вільне
розпорядження своїм майном та
оформлення спадщини, а державна
реєстрація припинення зазначеного
обтяження не може бути проведена на
загальних підставах, визначених
Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», тому суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
підлягає до задоволення шляхом
зобов'язання реєстраційну службу
Мелітопольського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
провести державну реєстрацію
припинення обтяження речового права на
нерухоме майно за адресою: Запорізька
область, місто Мелітополь, вулиця
Котовського, будинок 31.

У відповідності до вимог ч.1 ст.71 КАС
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

В силу ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Статтею 3 КАС України передбачено, що у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

У відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Хоча відповідачем, а саме
реєстраційною службою
Мелітопольського міськрайонного
управління юстиції Запорізької позов
не визнався, але суду не було надано
доказів правомірності дій
відповідачів при накладені арешту, у
зв'язку із чим позовні вимоги
задовольняються судом в повному
обсязі.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.
321 ЦК України, ст.ст. 2, 9, 10, 11, 19, 17, 71, 122,
158-163, 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, Законом України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Реєстраційної служби Мелітопольського
міськрайонного управління юстиції
Запорізької області, за участю
заінтересованої особи:
Мелітопольської державної
нотаріальної контори Запорізької
області про визнання неправомірними
дії щодо накладення арешту на нерухоме
майно та зобов'язання вчинити дії,
зокрема зняти арешт - задовольнити
частково.

Зобов'язати реєстраційну службу
Мелітопольського міськрайонного
управління юстиції Запорізької зняти
арешт, накладений на житловий будинок
АДРЕСА_1, внесене до Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна згідно запису № 2003547 від 24 травня
2005 року, шляхом виключення
відповідного запису.

В іншій частині адміністративного
позову позивачу відмовити.

Постанова може бути
оскаржена до Дніпропетровського
адміністративного апеляційного суду
через Мелітопольський міськрайонний
суд шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ:

І.М.
БАХАЄВ