Справа № 139/904/13-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2013-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 139/904/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Коломійцева
Суддя-доповідач: Сушко О.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сушка О.О.

суддів: Білої Л.М. Загороднюка А.Г.

при секретарі: Мартинюк В.В.

за участю представників сторін:

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача та представника
відповідача: Давидова Г.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Мураванокуриловецького
районного суду Вінницької області від
07 листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Мурованокуриловецької селищної ради,
Давидова Григорія Івановича -
спеціаліста першої категорії
Мурованокуриловецької селищної ради,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору прокуратура
Мурованокуриловецького району про
визнання дій протиправними щодо
приватизації житла, скасування рішення
та зобов'язання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з цим
позовом, і просила визнати дії
відповідачів, пов'язані із розглядом її
заяви щодо приватизації квартири
АДРЕСА_1 від 09.04.2013 року, протиправними,
скасувати рішення 34 сесії 6 скликання
Мурованокуриловецької селищної ради №
675 від 03.10.2013 року про відмову їй у
наданні дозволу на приватизацію
вказаної квартири, зобов'язати
Мурованокуриловецьку селищну раду
провести приватизацію квартири,
передавши у її власність.

Постановою Мураванокуриловецького
районного суду Вінницької області від
07.11.2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, позивач звернувся до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалене у
справі судове рішення скасувати та
постановити нове рішення по справі,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав апеляційну скаргу
та просив задоволити його вимоги.

Відповідач Давидов Г.І., він же
представник іншого відповідача, у
судовому засіданні вказав на
безпідставність вимог апелянта.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників сторін, дослідивши
докази у справі та обговоривши доводи
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково, а рішення суду
першої інстанції скасувати, з огляду на
наступне.

Маючи намір реалізувати своє право на
приватизацію житла 09.04.2013 року позивач
звернулась до відповідача про надання
дозволу на приватизацію квартири.

Рішенням Мурованокуриловецької
селищної ради Вінницької області № 675
від 03.10.2013 року їй було відмовлено в
надані дозволу на приватизацію
вказаної житлової квартири, оскільки
вона має статус службового жилого
приміщення, і вселення позивача та
членів її сім'ї в дану квартиру
відбулось в порушення ст. 122 ЖК УРСР,
тобто без ордера, який є єдиною
підставою для вселення.

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволенні позову виходив з того, що
відповідачі відмовляючи в надані
дозволу на приватизацію житлової
квартири, діяли в межах повноважень,
передбачених законодавством України,
не порушуючи при цьому прав, свобод та
інтересів позивача.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції судова колегія не може
погодитись з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи,
відповідно до договору купівлі-продажу
від 22.01.1999 року, виконавчий комітет
Мурованокуриловецької селищної ради
придбав квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Мурованокуриловецької
селищної ради Вінницької області від
19.04.2000 року «Про об'єкти права
комунальної власності селища»,
зазначена житлова квартира визнана
власністю селищної ради.

З 14.11.2006 року у квартирі АДРЕСА_1
проживає та зареєстрована позивач
ОСОБА_4, її чоловік ОСОБА_2 та малолітня
донька ОСОБА_5. Вселення позивача разом
із сім'єю відбулося за згодою наймача
квартири на той час - ОСОБА_6, та
Мурованокуриловецької селищної ради.
Тому, суд вважає, що у відповідності до
ст. 58 ЖК УРСР у такому випадку не міг
бути виданий ще один ордер на вселення,
так як спірна квартира на той час не
була вільною. Дані обставини
підтверджуюця поясненнями
представників сторін та дослідженими
ахівною копією рішення виконавчого
комітету Мурованокуриловецької
селищної ради № 20 від 24.02.2000 року і
обліковою карткою реєстрації
проживання у спірній квартирі.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відносини щодо приватизації
державного житлового фонду
регулюються Законом України "Про
приватизацію державного житлового
фонду".

Приватизація державного житлового
фонду (далі - приватизація) - це
відчуження квартир (будинків), житлових
приміщень у гуртожитках, призначених
для проживання сімей та одиноких осіб,
кімнат у квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два і більше
наймачів, та належних до них
господарських споруд і приміщень
(підвалів, сараїв і т.ін.) державного
житлового фонду на користь громадян
України - ст. 1 вказаного Закону.

Згідно ст. 5 ЖК УРСР та ч. 2 ст. 1 Закону
України "Про приватизацію державного
житлового фонду" державний житловий
фонд - це житловий фонд місцевих рад
народних депутатів та житловий фонд,
який знаходиться у повному
господарському віданні чи
оперативному управлінні державних
підприємств, організацій, установ.

За п. 1 ст. 8 Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду України" приватизація державного
житлового фонду здійснюється
уповноваженими на це органами,
створеними місцевою державною
адміністрацією, та органами місцевого
самоврядування, державними
підприємствами, організаціями,
установами, у повному господарському
віданні або оперативному управлінні
яких знаходиться державний житловий
фонд.

Відповідно п. 10 ст. 8 вказаного Закону
органи приватизації не мають права
відмовити мешканцям квартир (будинків),
кімнат (гуртожитків) у приватизації
займаного ними житла, за винятком
випадків, передбачених пунктами 2 і 5
статті 2 цього Закону. Об'єкти, які не
підлягають приватизації визначені ч. 2
ст. 2 Закону, а квартира, де мешкає
позивач із сім'єю, не відноситься до
таких об'єктів.

Відповідно до п. 30 ст. 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» до виключної компетенції
сільських, селищних, міських рад
належить, у тому числі, й прийняття
рішень щодо відчуження відповідно до
закону комунального майна;
затвердження місцевих програм
приватизації, а також переліку об'єктів
комунальної власності, які не
підлягають приватизації; визначення
доцільності, порядку та умов
приватизації об'єктів права
комунальної власності; вирішення
питань про придбання в установленому
законом порядку приватизованого майна,
про включення до об'єктів комунальної
власності майна, відчуженого у процесі
приватизації, договір купівлі-продажу
якого в установленому порядку
розірвано або визнано недійсним, про
надання у концесію об'єктів права
комунальної власності, про створення,
ліквідацію, реорганізацію та
перепрофілювання підприємств, установ
та організацій комунальної власності
відповідної територіальної громади.

Таким чином, Мурованокуриловецька
селищна рада Вінницької області не є
органом приватизації у розумінні ст. 8
Закону України "Про приватизацію
державного житлового фонду України", а
зобов'язання такий орган.

Суд не приймає до уваги посилання
відповідачів на те, що спірна квартира
є службовим житлом, так як у
відповідності до ст. 118 ЖК УРСР
відповідного рішення про включення її
до числа службових прийнято не було. Ця
обставина, у тому числі, встановлена
рішенням Могилів-Подільського
міськрайонного суду Вінницької
області від 13.08.2012 року у цивільній
справі № 2-369/2012 між тими самими
сторонами, і згідно з ч. 1 ст. 72 КАС
України не підлягає доказуванні у цій
справі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
вважає, що Рішення 34 сесії 6 скликання
Мурованокуриловецької селищної ради
№675 від 03 жовтня 2013 року про відмову
позивачу у наданні дозволу на
приватизацію квартири АДРЕСА_1 є
протиправним та підлягає скасуванню,
оскільки не відповідає чинному
законодавству України.

Так як Мурованокуриловецька селищна
рада не є органом приватизації, то
вимога про зобов'язання передати
спірну квартиру власність позивачу не
підлягає задоволенню.

Також, не підлгає задоволенню вимога
щодо визнання протиправними дій
відповідача Давидова Г.І., так він
виконував свої службові обов'язки щодо
підготовки документів для розглду на
сесіі ради, і його дії не порушили прав
і свобод позивача.

Згідно ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Отже, оскаржену постанову суду першої
інстанції не можна визнати законною та
обґрунтованою, тому відповідно до ст. 202
КАС України, її необхідно скасувати з
ухваленням нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково .

Постанову Мураванокуриловецького
районного суду Вінницької області від
07 листопада 2013 року, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати дії Мурованокуриловецької
селищної ради Вінницької області,
пов'язані із розглядом заяви ОСОБА_4
щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 від
09 квітня 2013 року протиправними.

Визнати протиправним та скасувати
Рішення 34 сесії 6 скликання
Мурованокуриловецької селищної ради
№675 від 03 жовтня 2013 року про відмову
ОСОБА_4 у наданні дозволу на
приватизацію квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язати Мурованокуриловецьку
селищну раду Вінницької області
повторно розглянути питання
приватизації квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні решти частини позовних
вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі "30" грудня 2013 р.

Головуючий
Сушко О.О.

Судді
Біла Л.М.

Загороднюк А.Г.