Справа № 272/1126/13-а
Суддя: Палазюк В. М.
Дата ухвалення: 2013-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 272/1126/13-а
Провадження № 2-а/272/59/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 грудня 2013 року

Андрушівський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого - судді Палазюк В.М.

при секретарі - Поліщук Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Андрушівка
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду
України в Андрушівському районі про
визнання незаконним та скасування
рішень, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом
до Управління Пенсійного фонду України
у Андрушівському районі в якому
зазначає, що перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду та отримує
пенсію по інвалідності з 1990 року. В
травні 2013 року отримав пенсію в значно
меншому розмірі ніж в попередні місяці.
При зверненні до УПФУ в Андрушівському
районі, йому стало відомо, що
відповідачем прийнято рішення № 196 від
17.01.2013 року про утримання з його пенсії
надміру виплачених коштів. Переплата
утворилась внаслідок того, що позивач
отримував надбавки , як непрацюючий
пенсіонер, однак насправді він
зареєстрований як підприємець, тобто є
працюючим пенсіонером, про що не
повідомив управління пенсійного фонду.
Позивач вважає рішення відповідача
незаконним, оскільки, будучи
зареєстрованим як підприємець, він
обліковується і у відповідача, як
підприємець- платник внесків. Крім того
з моменту реєстрації він не здійснює
підприємницької діяльності і не
отримує доходів від такої діяльності
про що він надає декларації органам
державної податкової служби .

Позивач вважає що такими діями
відповідач перекладає провину своїх
співробітників, які мали бачити дані
персоніфікованого обліку, що позивач
обліковується у них як підприємець і
враховувати цей статус при нарахуванні
пенсії, а вони проявили службове
недбальство.

Позивач просить визнати незаконними
дії Управління Пенсійного фонду
України у Андрушівському районі щодо
винесення рішення № 196 від 17.01.2013 року
та скасувати дане рішення.

Оскільки в ході розгляду справи
відповідач повідомив, що оскаржуване
рішення було винесене з помилками, тому
відрахування з пенсії позивача
проводяться на підставі аналогічного
рішення №136 від 17.04.2013 року, позивач
збільшив позовні вимоги та просив
визнати також незаконним та скасувати
рішення №136 від 17.04.2013 року та
зоов»язати відповідача повернути
позивачу утримані на підставі
оскаржуваних рішень кошти в розмірі
3116,80 грн.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав з наведених підстав.

Представник відповідача позов не
визнав та пояснив, що ОСОБА_1
нараховувались та виплачувались
підвищення до пенсії, як непрацюючому
пенсіонеру. Однак він з 25.01.2001 року
зареєстрований як підприємець, отже
вважається працюючим пенсіонером, про
що пенсійний фонд не повідомив, хоч це
входило до його обо»язку, про що
ОСОБА_1.ознайомлений при оформленні
пенсії. Даний факт був встановлений при
проведенні ревізії в кінці 2012 року
шляхом вибіркової перевірки.
Переплата, яка утворилась в зв»язку з
прихованням факту роботи позивачем,
утримується із його пенсії за рішенням
від 17.04.2013 року №136, а за рішенням від
17.01.2013 року №196 ніяких дій не вживалось
та утримання не проводились так як в
ньому було допущено ряд технічних
помилок. ОСОБА_1 був направлений лист із
відповідними роз»ясненнями .

Суд, вислухавши сторони, перевіривши
матеріали справи, вивчивши
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, встановив наступне.

Як встановлено в судовому засіданні
письмовими доказами та не оспорюється
сторонами, ОСОБА_1 отримує пенсію по
інвалідності з 19.02.1990 року , а на обліку
в управлінні Пенсійного фонду України
в Андрушівському районі перебуває з
01.09.1996 року. ОСОБА_1 02.09.1998 року був
зареєстрований Андрушівською
райдержадміністрацією як суб»єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа (а.с.8). Тобто є працюючою особою,
так як відповідно до ст. 1 Закону
України «Про зайнятість населення» до
зайнятого населення належать
громадяни, які самостійно забезпечують
себе роботою, включаючи підприємців,
осіб, зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю.

У період з серпня 2007 року по квітень 2013
року позивачу нараховувались доплати
до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру .

Посилання позивача на заяву, яку він
подав до ДПІ про припинення
підприємницької діяльності не
свідчить про припинення
підприємницької діяльності та не
позбавляє позивача статусу фізичної
особи - підприємця. Відповідно до ст. 4
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців", державна
реєстрація - засвідчення факту
створення або припинення юридичної
особи, засвідчення факту набуття або
позбавлення статусу підприємця
фізичною особою, а також вчинення інших
реєстраційних дій, які передбачені цим
Законом, шляхом внесення відповідних
записів до Єдиного реєстру. Однак витяг
із Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців свідчить про те, що
відомості про позивача як підприємця
із реєстру не виключені.

З матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 ,
яка була надана на огляд суду,
вбачається, що 22.02.1990 року ним була
подана заява про призначення пенсії
(а.с.99) Дана заява містить зобов»язання
позивача про те, що він зобов»язується
повідомляти органи Пенсійного фонду
про працевлаштування. Про те, що ОСОБА_1
повинен повідомляти органи Пенсійного
фонду про обставини, що викликають
зміну розміру пенсійної виплати або
припинення її виплати, в тому числі про
вступ на роботу, свідчить пам»ятка
пенсіонеру, яка підписана ОСОБА_1 26.08.2001
року, що не заперечив він у судовому
засіданні (а.с.23).

Також в пенсійній справі позивача
містяться різного роду заяви ОСОБА_1 з
доданими довідками, зокрема від 10.09.1991
року, від 07.12.1995 року, від 06.11.2000 року, від
11.08.2000 року, від 11.07.2005 року, якими він
повідомляє Пенсійний фонд про
працевлаштування та припинення
працевлаштування, зміни в складі
членів сім»ї, які перебувають на його
утриманні (а.с.101 - 107). Наведене
підтверджує, що ОСОБА_1 знав про
зобов»язання повідомляти про
працевлаштування, однак дану вимогу не
виконав, та не подав до відділу
призначення пенсій відомості про те, що
він зареєструвався як суб»єкт
підприємницької діяльності і є
працюючим пенсіонером, що впливає на
розмір призначеної пенсії.

Відповідно до ст.102 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», пенсіонери
зобов'язані повідомляти органу, що
призначає пенсії, про обставини, що
спричиняють зміну розміру пенсії або
припинення її виплати. У разі
невиконання цього обов'язку і
одержання у зв'язку з цим зайвих сум
пенсії пенсіонери повинні
відшкодувати органу, що призначає
пенсії, заподіяну шкоду.

Згідно з ст.103 зазначеного Закону суми
пенсії, надміру виплачені пенсіонерові
внаслідок зловживань з його боку (в
результаті подання документів з явно
неправильними відомостями, неподання
відомостей про зміни у складі членів
сім'ї тощо), стягуються на підставі
рішень органу, що призначає пенсії.

Відрахування на підставі рішень
органу, що призначає пенсії,
провадяться в розмірі не більше 20
процентів пенсії понад відрахування з
інших підстав.

Зазначені вимоги містяться також в
Законі України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування».

Як встановлено судом , що при
проведенні ревізії та відпрацюванні
індивідуальних відомостей про
застраховану особу , було з"ясовано , що
з 02.09.1998 року по теперішній час позивач
зареєстрований як приватний
підприємець -фізична особа (а.с.72). В
зв"язку з чим у квітні 2013 року позивачу
проведений перерахунок пенсії як
працюючому пенсіонеру за період з
02.08.2007року по 30.04.2013року і винесено
рішення № 136 від 17.04.2013року про
утримання переплати пенсії в сумі 7590
грн. (а.с.45).

Як видно із пояснень сторін, рішення
від 17.01.2013 року №196 було прийняте з
помилками та самим же відповідачем
визнане таким, яке не підлягає
виконанню, оскільки воно і не було
зареєстроване в журналі реєстрації
рішень, не було спрямоване до
виконання і не потягло за собою
реальних наслідків для позивача.
Починаючи із січня 2013 року утримання не
проводились. Фактично дане рішення
змінене рішенням про утримання із
пенсії позивача від 17.04 2013 року за №136 ,
яке є остаточним та направлено на
виконання до управління з координації
та контролю за виплатою пенсій
Головного управління Пенсійного фонду
України в Житомирській області, про що
свідчить довідка даного управління, що
утримання проводяться на підставі
рішення №136 від 17.04.2013 року, починаючи
із травня 2013 року (а.с.98). Позивач в
своїх поясненнях підтвердив
інформацію про утримання коштів із
його пенсії починаючи із травня 2013
року. Підтверджується вона і
матеріалами пенсійної справи позивача.

Будь-яких доказів , що відповідач був
повідомлений про те, що позивач
зареєстрований як підприємець, позивач
суду не надав. Посилання на те, що про це
повідомили органи реєстрації , що
відділ персоніфікованого обліку про це
знав, не є доказом відсутності
зловживань з боку пенсіонера, оскільки
обов»язок щодо необхідності
повідомляти про всі зміни лежить на
пенсіонерові , якого він не виконав.

Згідно з ч.1 ст.50 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
дії Управління Пенсійного фонду
України в Андрушівському районі щодо
здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1
і проведення відрахувань суми
переплати пенсії є правомірними,
оскільки обов»язок повідомляти органи,
що здійснюють призначення і виплату
пенсії, про всі зміни, які впливають на
розмір раніше призначеної пенсії,
покладено саме на особу, якій
здійснюється виплата пенсії.

Дослідивши обставини справи,
проаналізувавши вищезазначені правові
норми, суд приходить до висновку, що
відповідач діяв в межах повноважень,
наданих йому законами України та
підзаконними нормативно-правовими
актами. З огляду на зазначене підстав
для задоволення позовних вимог суд не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 18, 86, 104, 159, 160,161,162,
163, 167, 186 КАС України, суд

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Андрушівський районний суд протягом
десяти днів з дня проголошення
постанови, а в разі складення постанови
у повному обсязі відповідно до ст. 160
КАС України протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя:В. М. Палазюк