Справа № 812/8034/13-а
Суддя: Шальєва В. А.
Дата ухвалення: 2014-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Свергун І.О.
Суддя-доповідач - Шальєва В. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2014 року
справа №812/8034/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого - судді Шальєвої В.А.

суддів Компанієць І.Д., Бишова М.В.

секретар Іллінов О.Є.

за участі представників позивача Бурі
О.Є., Тереховської Н.Є.

представника відповідача Клиновського
Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судового засідання
Донецького апеляційного
адміністративного суду за адресою: м.
Донецьк, б. Шевченка, 26, апеляційну
скаргу Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від
12.11.2013 р. в справі № 812/8034/13-а за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Стахановський завод феросплавів» до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про скасування податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
«Стахановський завод феросплавів»
(далі - ПАТ «СЗФ») звернулось до
Луганського окружного
адміністративного суду з позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів (далі - СДПІ) про скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 13.09.2013 р. про зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість в розмірі 55 430 232 грн. та
нарахування штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 27 715 116 грн., в
обґрунтування якого зазначило
наступне.

Оскаржуване податкове
повідомлення-рішення прийнято на
підставі акту про результати невиїзної
документальної перевірки ПАТ «СЗФ» з
питання достовірності нарахування
суми бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість на
розрахунковий рахунок платника за
жовтень 2006 р., листопад 2006 р., січень 2007
р., червень 2009 р., листопад 2009 р., грудень
2009 р., січень 2010 р., липень 2010 р., грудень
2010 р., листопад 2011 р., червень 2012 р. №
32/15-0/00186513 від 28.08.2013 р., яким встановлено
порушення позивачем абз. «а» пп. 7.7.2 п.
7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» в частині завищення
ПАТ «СЗФ» заявленої суми бюджетного
відшкодування в розмірі 43304130 грн., у т.ч.
по періодах: жовтень 2006 р. - 1295847 грн.,
листопад 2006 р. - 1314370 грн., січень 2007 р. -
988094 грн., червень 2009 р. - 302156 грн.,
листопад 2009 р. - 996096 грн., грудень 2009 р. -
1142223 грн., січень 2010 р. - 1643981 грн., квітень
2010 р. - 920299 грн., липень 2010 р. - 31424626 грн.,
грудень 2010 р. - 3276438 грн.; абз. «а» п. 39.2
ст. 39, п. 188.1 ст. 188, п. 198.5 ст. 198
Податкового кодексу України в частині
заниження податкових зобов'язань з
податку на додану вартість на суму 7800525
грн., у т.ч. за жовтень 2011 р. - 2711301 грн.,
травень 2012 р. - 5089224 грн.; п. 200.1, п. 200.4 ст.
200 Податкового кодексу України в
частині завищення суми бюджетного
відшкодування в розмірі 12126102 грн., у т.ч.
по періодах: листопад 2011 р. - 2711301 грн.,
червень 2012 р. - 9414801 грн.

Податковим повідомленням-рішенням від
13.09.2013 р. № позивачу зменшено
суму бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість на загальну
суму 55430232 грн. (у тому числі не
відшкодованого на момент перевірки -
51723729 грн., відшкодованого на момент
перевірки - 3706503 грн.) та застосовано
штрафні (фінансові) санкції у розмірі
27715116 грн. Позивач вважає зазначене
податкове повідомлення-рішення
протиправним, зазначає про
необґрунтованість висновку про
відсутність належних доказів сплати до
бюджету сум податку на додану вартість,
що призвело до завищення сум
бюджетного відшкодування за жовтень 2006
року, листопад 2006 року, січень 2007 року,
червень 2009 року, листопад 2009 року,
грудень 2009 року, січень 2010 року, липень
2010 року, грудень 2010 року. Зазначає, що
відповідачем не враховано фактичну
сплату податку на додану вартість у
ціні товару, наявність у позивача права
на отримання бюджетного відшкодування
підтверджується раніше проведеними
перевірками та судовими рішеннями, які
набрали законної сили. Щодо порушення
порядку оформлення податкової
накладної від 30.04.2012 р. № 789/19 від ТОВ
«ЛЕО», позивач вказує, що на момент
видачі податкової накладної Порядок
заповнення податкової накладної,
затверджений наказом ДПА України від
21.12.2010 р. № 969, втратив чинність.
Посилання на порушення п. 15 вказаного
нормативно-правового акта є
безпідставним.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 12.11.2013 р.
позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати судове рішення,
прийняти нове про відмову у
задоволенні позову з підстав порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Апелянт вказує, що висновок суду про
відсутність підстав для
відповідальності платника податків у
разі невиконання контрагентом
зобов'язань у вигляді сплати податку
до бюджету суперечить приписам Закону
України «Про податок на додану
вартість». Також вважає неправильним
висновок про порушення податковим
органом термінів визначення
податкового зобов'язання за жовтень,
листопад 2006 р., січень 2007 р., червень 2007
р. через те, що сума зменшеного податку
на додану вартість не є визначеним
грошовим зобов'язанням у розумінні
Податкового кодексу України, тому
строки, встановлені ст. 102 цього
кодексу, в даному випадку не
застосовуються.

Відповідач вважає неправильним
висновок суду щодо безпідставності
застосування рівня звичайних цін через
неврахування ряду суттєвих обставин
(порівняння здійснено у неспівставних
умовах, що суперечить п. 39.2 ст. 39
Податкового кодексу України), а також
про те, що заниження або завищення бази
оподаткування за експортними
операціями не може привести до
збільшення податкових зобов'язань з
податку на додану вартість через те, що
при здійсненні експортних операцій
застосовується нульова ставка податку.
В ході перевірки встановлено, що
реалізації продукції позивачем
підприємствам з офшорним статусом
здійснювалась за ціною, яка на 40% є
нижчої за ціну реалізації
підприємствам без офшорного статусу.
Висновок суду не узгоджується з
приписами п. 188.1 ст. 188 Податкового
кодексу України, п. 17 Порядку
заповнення податкової накладної в
частині не виписки другої податкової
накладної на суму перевищення
звичайної ціни над фактичною, що
призвело до заниження податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за листопад 2011 р. на 2 711 301 грн.
та за травень 2012 р. на 3 973 310 грн. Також
апелянт вказує на встановлення
реалізації продукції позивачем на
експорт за ціною, нижчою за
собівартість продукції, що дає
підстави для висновку, що здійснені
позивачем з компанією «Glowston Products Ltd»
операціє не є господарською
діяльністю, оскільки не спрямовані на
отримання економічної вигоди. Виходячи
з цього, апелянт робить висновок, що
позивачем не проведене коригування на
суму податку на додану вартість, яка не
використана підприємством у рамках
господарської діяльності, на суму
податку на додану вартість, сплаченої у
зв'язку із придбанням сировини, з якої
виготовлялась позивачем продукція, та
яка включена до складу податкового
кредиту, що є порушенням п. 198.5 ст. 198
Податкового кодексу України.

В судовому засіданні представник
відповідача апеляційну скаргу
підтримав та просив її задовольнити.

Представники позивача в судовому
засіданні просили в задоволенні
апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
доводи апеляційної скарги матеріалами
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Позивач Публічне акціонерне
товариство «Стахановській завод
феросплавів» зареєстроване виконавчим
комітетом Стахановської міської ради
Луганської області 30.12.1994 р., 12.04.2011 р.
здійснена заміна свідоцтва про
державну реєстрацію у зв'язку із зміною
найменування юридичної особи, є
правонаступником Відкритого
акціонерного товариства
«Стахановський завод феросплавів»
включено до Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України за
кодом 00186513, перебуває на податковому
обліку в Спеціалізованій державній
податковій інспекції з обслуговування
великих платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів, є платником податку на
додану вартість відповідно до
свідоцтва про реєстрацію платника
податку на додану вартість № 100334606.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що на підставі
наказу від 22.08.2013 р. № 75 СДПІ проведено
невиїзну документальну перевірку ПАТ
«СЗФ» з питань достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість на розрахунковий рахунок
платника за жовтень 2006 р., листопад 2006
р., січень 2007 р., червень 2009 р., листопад
2009 р., грудень 2009 р., січень 2010 р., липень
2010 р., грудень 2010 р., листопад 2011 р.,
червень 2012 р., результати якої
викладені в акті від 28.08.2013 р. №
32/15-0/00186513 (а.с. 21-54 т.1). Перевіркою
встановлено наступні порушення: абз.
«а» пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» в частині
завищення ПАТ «СЗФ» заявленої суми
бюджетного відшкодування в розмірі 43 304
130 грн., у т.ч. по періодах: жовтень 2006 р. -
1 295 847 грн., листопад 2006 р. - 1 314 370 грн.,
січень 2007 р. - 988 094 грн., червень 2009 р. - 302
156 грн., листопад 2009 р. - 996 096 грн., грудень
2009 р. - 1 142 223 грн., січень 2010 р. - 1 643 981 грн.,
квітень 2010 р. - 920 299 грн., липень 2010 р. - 31
424 626 грн., грудень 2010 р. - 3 276 438 грн.; абз.
«а» п. 39.2 ст. 39, п. 188.1 ст. 188, п. 198.5 ст. 198
Податкового кодексу України, п. 17
Порядку заповнення податкової
накладної в частині заниження
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість на суму 7 800 525 грн., у т.ч.
за жовтень 2011 р. - 2 711 301 грн., травень 2012
р. - 5 089 224 грн.; п. 200.1, п. 200.4 ст. 200
Податкового кодексу України в частині
завищення заявленої суми бюджетного
відшкодування в розмірі 12 126 102 грн., у
т.ч. за листопад 2011 р. - 2 711 301 грн., за
червень 2012 р. - 9 414 801 грн.

На підставі вказаного акту перевірки
СДПІ 13.09.2013 р. прийнято податкове
повідомлення-рішення № про
зменшення ПАТ «СЗФ» суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 55 430 232 грн. (у тому
числі не відшкодованого на момент
перевірки - 51 723 729 грн., відшкодованого
на момент перевірки - 3 706 503 грн.) та
нарахування штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 27 715 116 грн. У зв'язку з
тим, що заявлені до відшкодування суми
податку на додану вартість на момент
перевірки в розмірі 3 706 503 грн.
відшкодовано, позивачу визначено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 3 706 503 грн.
(а.с. 55-56 т.1).

Задовольняючи позовні вимоги та
скасовуючи податкове
повідомлення-рішення № , суд
першої інстанції виходив з
відсутності правових підстав для
зменшення розміру бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість.

Колегія суддів вважає висновок суду
першої інстанції обґрунтованим,
виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що правомірність
заявлення позивачем сум податку на
додану вартість до бюджетного
відшкодування за жовтень 2006 р.,
листопад 2006 р., січень 2007 р., червень 2009
р., листопад 2009 р., грудень 2009 р., січень
2010 р., квітень 2010 р., липень 2010 р., грудень
2010 р. підтверджена судовими рішеннями,
які набрали законної сили.

Так, постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 26.11.2007 р. у
справі № 2а-319/07 задоволено позов ВАТ
«Стахановський завод феросплавів» до
Стахановської ОДПІ та Головного
управління Державного казначейства
України у Луганській області, стягнуто
з Державного бюджету України на
користь ВАТ «Стахановський завод
феросплавів» суму податку на додану
вартість, яка підлягала відшкодуванню
з бюджету, за декларацією за жовтень 2006
р. в розмірі 4 437 833 грн. Ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18.03.2008 р. та
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 13.06.2012 р. постанова суду
першої інстанції залишена без змін (а.с.
143-152 т.2).

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 20.05.2008 р. у
справі № 2а-44/08 задоволено позов ВАТ
«Стахановський завод феросплавів» до
Стахановської ОДПІ та Головного
управління Державного казначейства
України у Луганській області,
внаслідок чого стягнуто з Державного
бюджету України на користь ВАТ
«Стахановський завод феросплавів»
суму податку на додану вартість, яка
підлягає відшкодуванню з бюджету, за
декларацією за листопад 2006 р. в розмірі
1 353 641,88 грн. Ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 02.09.2009 р. постанову суду першої
інстанції залишено без змін (а.с. 153-157
т.2). Ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 01.04.2013 р. постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 20.05.2008 р. та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 02.09.2009 р.
скасовано в частині вимог про
стягнення суми податку на додану
вартість, що підлягає відшкодуванню з
бюджету по декларації з податку на
додану вартість за листопад 2006 р. в
розмірі 39 271,88 грн. та закрито
провадження в цій частині, в іншій
частині судові рішення залишено без
змін. При цьому Вищий адміністративний
суд України зазначив, що попередні
судові інстанції дійшли правильного та
не спростованого доводами касаційної
скарги висновку щодо того, що позивачем
надані всі необхідні докази, які
підтверджують його право на бюджетне
відшкодування податку на додану
вартість за листопад 2006 р. у розмірі 1 353
641,88 грн. (а.с. 158-162 т.2).

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 29.10.2009 р. у
справі № 2а-1692/09/1270 задоволено позов ВАТ
«Стахановський завод феросплавів» до
Стахановської ОДПІ, СДПІ по роботі з
великими платниками податків у м.
Луганську та Головного управління
Державного казначейства України у
Луганській області, внаслідок чого
стягнуто з Державного бюджету України
на користь ВАТ «Стахановський завод
феросплавів» суму податку на додану
вартість за декларацією за січень 2007 р.
в розмірі 988094 грн. Ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 17.08.2012 р. постанову суду першої
інстанції залишено без змін (а.с. 163-173
т.2).

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 28.01.2010 р. у
справі № 2а-27491/09/1270 за позовом ВАТ
«Стахановський завод феросплавів» до
СДПІ по роботі з великими платниками
податків у м. Луганську та Головного
управління Державного казначейства
України у Луганській області про
стягнення бюджетної заборгованості з
податку на додану вартість задоволено
позовні вимоги ВАТ «Стахановський
завод феросплавів», стягнуто з
Державного бюджету України на користь
ВАТ «Стахановський завод феросплавів»
бюджетну заборгованість з податку на
додану вартість за червень 2009 р. у сумі 4
669 333,00 грн. Ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 16.06.2010 р. постанову Луганського
окружного адміністративного суду від
28.01.2010 р. у справі № 2а-27491/09/1270 залишено
без змін (а.с. 174-183 т.2).

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 07.06.2010 р. у
справі № 2а-3237/10/1270 за позовом ВАТ
«Стахановський завод феросплавів» до
СДПІ по роботі з великими платниками
податків у м. Луганську та Головного
управління Державного казначейства
України у Луганській області про
стягнення бюджетної заборгованості з
податку на додану вартість, повністю
задоволено позовні вимоги ВАТ
«Стахановський завод феросплавів»,
стягнуто з Державного бюджету України
на користь ВАТ «Стахановський завод
феросплавів» бюджетну заборгованість
з податку на додану вартість за
листопад 2009 р. у сумі 12 368 842,00 грн.
Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19.08.2010 р.
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 07.06.2010 р. у
справі №2а-3237/10/1270 залишено без змін
(а.с. 187-195 т.2). Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
15.12.2011 р. постанову Луганського
окружного адміністративного суду від
07.06.2010 р. та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 19.08.2010 р. визнано такими, що втратили
законну силу в частині стягнення з
Державного бюджету України на користь
ВАТ «Стахановський завод феросплавів»
суми податку на додану вартість, що
підлягає відшкодуванню за декларацією
з ПДВ за листопад 2009 р. в розмірі 9 701 604
грн., в іншій частині постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 07.06.2010 р. та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19.08.2010 р.
залишено без змін (а.с. 196-198 т.2).

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 14.10.2010 р. у
справі №2а-6389/10/1270 за позовом ВАТ
«Стахановський завод феросплавів» до
СДПІ по роботі з великими платниками
податків у м. Луганську та Головного
управління Державного казначейства
України у Луганській області про
визнання протиправною бездіяльності,
стягнення суми податку на додану
вартість, повністю задоволено позовні
вимоги ВАТ «Стахановський завод
феросплавів», стягнуто з Державного
бюджету України на користь ВАТ
«Стахановський завод феросплавів»
бюджетну заборгованість з податку на
додану вартість за грудень 2009 р. в
розмірі 4 347 797,00 грн. Ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 23.11.2010 р. постанову Луганського
окружного адміністративного суду від
14.10.2010 р. у справі № 2а-6389/10/1270 залишено
без змін (а.с. 199-212 т.2).

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 05.10.2010 р. у
справі №2а-6390/10/1270 за позовом ВАТ
«Стахановський завод феросплавів» до
СДПІ по роботі з великими платниками
податків у м. Луганську про стягнення
суми податку на додану вартість, що
підлягає відшкодуванню з бюджету,
повністю задоволено позовні вимоги ВАТ
«Стахановський завод феросплавів»,
стягнуто з Державного бюджету України
на користь ВАТ «Стахановський завод
феросплавів» бюджетну заборгованість
з податку на додану вартість за січень
2010 р. у сумі 6 668 527,00 грн. Ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 01.12.2010 р.
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 05.10.2010 р. у
справі №2а-6390/10/1270 залишено без змін
(а.с. 213-220, 276-278 т.2).

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 13.07.2011 р. у
справі № 2а-10031/10/1270 позов ПАТ
«Стахановський завод феросплавів» до
СДПІ по роботі з великими платниками
податків у м. Луганську та Головного
управління Державного казначейства
України у Луганській області
задоволено, стягнуто з Державного
бюджету України на користь ПАТ
«Стахановський завод феросплавів»
суму податку на додану вартість, що
підлягає відшкодуванню за декларацією
з податку на додану вартість за квітень
2010 р., в сумі 27 604 245 грн. Ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 09.09.2011 р. та
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 16.10.2012 р. постанову суду
першої інстанції залишено без змін (а.с.
221-233 т.2).

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 21.10.2011 р. у
справі № 2а-1759/11/1270 позов ПАТ
«Стахановський завод феросплавів» до
СДПІ по роботі з великими платниками
податків у м. Луганську та Головного
управління Державного казначейства
України у Луганській області
задоволено, стягнуто з Державного
бюджету України на користь ПАТ
«Стахановський завод феросплавів»
суму податку на додану вартість, що
підлягає відшкодуванню за декларацією
з податку на додану вартість за липень
2010 р., в сумі 39 983 281 грн. Ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 09.04.2013 р.
постанову суду першої інстанції
залишено без змін (а.с. 234-246 т.2).

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 09.04.2013 р. у
справі № 2а-8128/11/1270 позов ПАТ
«Стахановський завод феросплавів» до
СДПІ по роботі з великими платниками
податків у м. Луганську та Головного
управління Державного казначейства
України у Луганській області
задоволено, стягнуто з Державного
бюджету України на користь ПАТ
«Стахановський завод феросплавів»
суму податку на додану вартість, що
підлягає відшкодуванню за декларацією
з податку на додану вартість за грудень
2010 р., в сумі 3 276 438 грн. Ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 29.05.2013 р.
постанову суду першої інстанції
залишено без змін (а.с. 247-261 т.2).

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 24.06.2011 р. у
справі № 2а2679/11/1270, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 25.08.2011 р.,
визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення від
21.03.2011 р. № /0, прийняте
Спеціалізованою державною податковою
інспекцією по роботі з великими
платниками податків у м. Луганську, про
зменшення ПАТ «Стахановський завод
феросплавів» суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на загальну суму 168 176 668,00 грн.,
за 22 податкові періоди з 2007 року по 2010
рік, у тому числі по періодам за:
грудень 2007 р. у розмірі 5 272 024,00 грн.,
квітень 2008 р. - 4 650 361,00 грн., липень 2008 р. -
32 392 787,00 грн., серпень 2008 р. - 41 768,00 грн.,
вересень 2008 р. - 148 086,00 грн., січень 2009 р. -
14 472,00 грн., квітень 2009 р. - 6 039,00 грн.,
травень 2009 р. - 274 471,00 грн., червень 2009 р. -
339 927,00 грн., липень 2009 р. - 169 439,00 грн.,
серпень 2009 р. - 192 766,00 грн., жовтень 2009 р. -
4 534 557,00 грн., листопад 2009 р. - 266 7011,00 грн.,
грудень 2009 р. - 4 347 797,00 грн., січень 2010 р. -
6 668 527,00 грн., квітень 2010 р. - 27 604 245,00 грн.,
травень 2010 р. - 1 236 775,00 грн., липень 2010 р. -
39 983 281,00 грн., вересень 2010 р. - 2 539 894,00 грн.,
жовтень 2010 р. - 27 802 450,00 грн., листопад 2010
р. - 4 013 561,00 грн., грудень 2010 р. - 3 276 438,00
грн. (а.с. 12-47 т.3).

Вказаними судовими рішеннями, які
набрали законної сили, встановлена
правомірність формування позивачем
податкового кредиту та заявлення до
відшкодування сум податку на додану
вартість за жовтень 2006 р., листопад 2006
р., січень 2007 р., червень, листопад,
грудень 2009 р., січень, квітень, липень,
грудень 2010 р.

З урахуванням приписів ч. 1 ст. 72 КАС
України, яка встановлює, що обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини,
вважається доведеним та таким, що не
підлягає доказуванню правомірність
заявлення позивачем до бюджетного
відшкодування сум податку на додану
вартість за жовтень 2006 р. в розмірі 1 295
847 грн., листопад 2006 р. в розмірі 1 314 370
грн., січень 2007 р. в розмірі 988 094 грн.,
червень 2009 р. в розмірі 302 156 грн.,
листопад 2009 р. в розмірі 996 096 грн.,
грудень 2009 р. в розмірі 1 142 223 грн.,
січень 2010 р. в розмірі 1 643 981 грн.,
квітень 2010 р. в розмірі 920 299 грн., липень
2010 р. в розмірі 31 424 626 грн., грудень 2010 р.
в розмірі 3 276 438 грн.

Відтак, є правильним висновок суду
першої інстанції про протиправність
податкового повідомлення-рішення №
в частині зменшення позивачу
суми бюджетного відшкодування та
нарахування штрафних (фінансових)
санкцій за вказані податкові періоди.

Також колегія суддів вважає
обґрунтованим посилання суду першої
інстанції на порушення СДПІ строку
визначення податкового зобов'язання,
встановленого як Законом України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», так і
Податковим кодексом України, за
приписами яких грошове зобов'язання
може бути визначене контролюючим
органом не пізніше закінчення 1095 дня,
наступного за останнім днем граничного
строку подання податкової декларації,
а у разі, коли така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання.

Що стосується позовних вимог про
скасування податкового
повідомлення-рішення про зменшення
суми бюджетного відшкодування та
нарахування штрафних (фінансових)
санкцій за листопад 2011 р., червень 2012 р.,
колегія суддів зазначає наступне.

В акті перевірки, на підставі якого
прийняте спірне податкове
повідомлення-рішення, СДПІ зазначено,
що при укладанні контрактів з
нерезидентом компанією «Glowston Products Ltd»
(Беліз) ПАТ «СЗФ» реалізована продукція
за цінами, нижчими за звичайні,
внаслідок чого позивачем занижені
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість за жовтень 2011 р. на суму
2 711 301 грн. та травень 2012 р. на суму 3 973 310
грн.

З акту перевірки від 28.08.2013 р. №32/15-0/00186513
вбачається, що з метою визначення
звичайної ціни феросплавної продукції
у жовтні 2011 р., у травні 2012 р. СДПІ не
враховані суттєві умову щодо кількості
товару, реалізованого компанії «Glowston
Products Ltd». Ціни поставок феросиліцію ФС65
компанії «Glowston Products Ltd» в жовтні 2011 р.
СДПІ порівняні з цінами поставок на
адресу РУП «Белорусский
металлургический завод». Проте,
відповідачем не враховано, що обсяг
поставок на адресу РУП «Белорусский
металлургичесий завод» відрізняється
від обсягу поставок продукції на
адресу компанії «Glowston Products Ltd».

Ціни експорту ПАТ «СЗФ» феросплавної
продукції з України компанії «Glowston
Products Ltd» (Беліз) СДПІ порівнюються з
цінами імпорту ПАТ «АМК», ПАТ
«Енергомашспецсталь», ПрАТ «ДЕМЗ» та з
цінами внутрішнього ринку України, що
не є порівнянням у співставних умовах
на відповідному ринку.

Крім того, ціни експорту ПАТ «СЗФ»
феросплавної продукції до кордону
України на користь компанії «Glowston Products
Ltd» (Беліз) СДПІ порівнює з цінами
реалізації компанією Scsnalloys ltd (Кіпр) та
SIA «Global Commerce» (Латвія) на ринку Латвії.

Ціни поставок ПАТ «СЗФ» на умовах DAF
відповідачем порівнюються з цінами на
умовах СІР, DDU або взагалі без
визначення та порівняння базисних умов
поставки. Порівняння зроблено без
аналізу та врахування відмінностей
умов поставки, зокрема, витрат на
перевезення вантажу конкретними
партіями товару, страхування,
експедирування, зберігання,
навантаження/розвантаження,
розмитнення, комісійних витрат та
інших суттєвих умов, що впливають на
формування ціни.

Порівняння цін феросплавної продукції
здійснено СДПІ без врахування
відмінностей фізичного та хімічного
складу, які також є об'єктивними
умовами, що впливають на ціну.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 Податкового
кодексу України база оподаткування
операцій з постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
вартості (у разі здійснення
контрольованих операцій - не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу) з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів), а
також збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування, що справляється
з вартості послуг стільникового
рухомого зв'язку).

Підпунктом 14.1.71 статті 14 Податкового
кодексу України визначено, що звичайна
ціна - ціна товарів (робіт, послуг),
визначена сторонами договору, якщо
інше не встановлено цим Кодексом. Якщо
не доведено зворотне, вважається, що
така звичайна ціна відповідає рівню
ринкових цін.

Згідно з п. 8 підрозділу 10 «Інші
перехідні положення» розділу ХХ
«Перехілні положення» Податкового
кодексу України у випадках, визначених
цим Кодексом, до вступу в дію статті 39
цього Кодексу застосовується пункт 1.20
статті 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Пунктом 1 розділу ХІХ «Прикінцеві
положення» Податкового кодексу
України встановлено, що стаття 39 цього
Кодексу набирає чинності з 1 січня 2013
року.

Оскільки порушення, на думку
відповідача, відбулись у листопаді 2011
р., травні 2012 р., застосуванню
підлягають положення Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств».

Відповідно до пп. 1.20.1, 1.20.2 п. 1.20 ст. 1
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» якщо цим пунктом
не встановлено інше, звичайною
вважається ціна товарів (робіт, послуг),
визначена сторонами договору. Якщо не
доведене зворотне, вважається, що така
звичайна ціна відповідає рівню
справедливих ринкових цін.

Справедлива ринкова ціна - це ціна, за
якою товари (роботи, послуги)
передаються іншому власнику за умови,
що продавець бажає передати такі
товари (роботи, послуги), а покупець
бажає їх отримати за відсутності
будь-якого примусу, обидві сторони є
взаємно незалежними юридично та
фактично, володіють достатньою
інформацією про такі товари (роботи,
послуги), а також ціни, які склалися на
ринку ідентичних (а за їх відсутності -
однорідних) товарів (робіт, послуг).

Ринок товарів (робіт, послуг) - сфера
обігу товарів (робіт, послуг), яка
визначається виходячи з можливості
покупця (продавця) реально і без
значних додаткових витрат придбати
(продати) товар (роботу, послугу) на
найближчій стосовно будь-якої із
сторін договору території.

Ідентичні товари (роботи, послуги) -
товари (роботи, послуги), що мають
однакові характерні для них основні
ознаки. Під час визначення
ідентичності товарів беруться до
уваги, зокрема, їх фізичні
характеристики, які не впливають на їх
якісні характеристики і не мають
суттєвого значення для визначення
ознак товару, якість і репутація на
ринку, країна походження та виробник.
Незначні відмінності в їх зовнішньому
вигляді можуть не враховуватися.

Однорідні товари (роботи, послуги) -
товари (роботи, послуги), які не є
ідентичними, мають подібні
характеристики і складаються зі схожих
компонентів, що дозволяє їм виконувати
однакові функції та (або) бути
взаємозамінними. Під час визначення
однорідності товарів (робіт, послуг)
беруться до уваги, зокрема, їх якість,
наявність товарного знака, репутація
на ринку, країна походження та
виробник.

Для визначення звичайної ціни товару
(робіт, послуг) використовується
інформація про укладені на момент
продажу такого товару (роботи, послуги)
договори з ідентичними (однорідними)
товарами (роботами, послугами) у
співставних умовах. Зокрема,
враховуються такі умови договорів, як
кількість (обсяг) товарів (наприклад,
обсяг товарної партії), строки
виконання зобов'язань, умови платежів,
звичайних для такої операції, а також
інші об'єктивні умови, що можуть
вплинути на ціну. При цьому умови
договорів на ринку ідентичних (у разі
їх відсутності - однорідних) товарів
(робіт, послуг) визнаються
співставними, якщо відмінність між
такими умовами суттєво не впливає на
ціну, або може бути економічно
обґрунтована. При цьому враховуються
звичайні при укладанні угод між
непов'язаними особами надбавки чи
знижки до ціни. Зокрема, але не
виключно, враховуються знижки,
пов'язані з сезонними та іншими
коливаннями споживчого попиту на
товари (роботи, послуги), втратою
товарами якості або інших
властивостей; закінченням (наближенням
дати закінчення) строку зберігання
(придатності, реалізації); збутом
неліквідних або низьколіквідних
товарів; маркетинговою політикою, у
тому числі при просуванні товарів
(робіт, послуг) на ринки; наданням
дослідних моделей і зразків товарів з
метою ознайомлення з ними споживачів.

Згідно з пп. 1.20.8 п. 1.20 ст. 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» обов'язок доведення того,
що ціна договору не відповідає рівню
звичайної ціни у випадках, визначених
цим Законом, покладається на
податковий орган у порядку,
встановленому законом. При проведенні
перевірки платника податку податковий
орган має право надати запит, а платник
податку зобов'язаний обґрунтувати
рівень договірних цін або послатися на
норми абзацу першого підпункту 1.20.1
цього пункту.

Як визначено пп. 1.20.10 п. 1.20 ст. 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» донарахування податкових
зобов'язань платника податку
податковим органом внаслідок
визначення звичайних цін здійснюється
за процедурою, встановленою законом
для нарахування податкових зобов'язань
за непрямими методами, а для платників
податку, визнаних природними
монополістами згідно із законом, -
також відповідно до принципів
регулювання цін, встановлених таким
законом.

Виходячи з аналізу положень пункту 1.20
статті 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
для отримання інформації щодо
звичайних цін порівнянню підлягають
співставні умови договорів на певній
території ринку ідентичних
(однорідних) товарів. Зокрема,
враховуються такі умови договорів, що
впливають на ціну, як: кількість (об'єм)
товарів; строки виконання зобов'язань;
умови платежів, звичайних для такої
операції; інші об'єктивні умови, які
можуть вплинути на ціну.

Оскільки порівняння відповідачем цін
здійснено без врахування обсягів
поставок, а порівняння здійснювалось з
цінами імпорту інших підприємств, з
цінами внутрішнього ринку України, а
також з цінами реалізації продукції на
ринку Латвії, є правильним висновок
суду першої інстанції, що таке
порівняння здійснено у неспівставних
умовах, що прямо суперечить п. 1.20 ст. 1
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств».

Також колегія суддів бере до уваги
наступне. В 2012 р. СДПІ проведена
позапланова невиїзна документальна
перевірка ПАТ «СЗФ» з питань
достовірності та законності
декларування податку на прибуток за
період з 01.01.2011 р. по 31.12.2011 р., за
результатами якої складені акти від
14.06.2012 р. № 45/15-0/00186513 та від 17.07.2012 р. №
67/15-0/00186513. У вказаних актах СДПІ в
аналогічний спосіб зроблено висновок
про заниження цін на феросплавну
продукцію, яку ПАТ «СЗФ» реалізовувало
в період з 01.01.2011 р. по 31.12.2011 р. компанії
«Glowston Products Ltd» (Беліз). За наслідками
перевірок СДПІ прийняте податкове
повідомлення-рішення № від 24.07.2012
р., яким ПАТ «СЗФ» збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток в розмірі 45 302 795 грн., виходячи
з рівня визначених СДПІ звичайних цін.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 03.09.2012 р. в
справі № 2а/1270/5926/2012, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15.10.2012 р. та
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 31.10.2013 р., податкове
повідомлення-рішення № від 24.07.2012
р. скасовано (а.с. 59-83 т.3).

Вказаними судовими рішеннями, які
набрали законної сили, встановлено, що
визначення податковим органом
звичайних цін здійснено без врахування
об'єктивних умов, що можуть вплинути на
ціну (кількість поставленої продукції,
базисні умови поставки, хімічні та
фізичні характеристики, ринки
поставок), з використанням інформації
про ціни на товари, які не є ідентичними
(однорідними) товарами, що
реалізовувались ПАТ «СЗФ», та з
порушенням принципу спів ставності
умов, тобто з порушенням п. 1.20 ст. 1
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», тобто судовими
рішеннями встановлено
необґрунтованість висновків СДПІ, що
ПАТ «СЗФ» здійснювало реалізацію
феросплавної продукції нерезиденту
компанії «Glowston Products Ltd» (Беліз) по
заниженим цінам, в тому числі у жовтні
2011 р.

З урахуванням приписів ч. 1 ст. 72 КАС
України, яка встановлює, що обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини,
вважається доведеним правомірність
визначення позивачем рівня цін на
феросплавну продукцію, яка
реалізовувалась ПАТ «СЗФ»
нерезиденту компанії «Glowston Products Ltd»
(Беліз).

Відповідно до ст. 200 Податкового
кодексу України ума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду (пункт 200.1).

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом (пункт 200.2).

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цьогоКодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (пункт 200.3).

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду (пункт 200.4).

Правильність визначення податку на
додану вартість, що підлягає
бюджетному відшкодуванню за
декларацією з податку на додану
вартість за червень 2012 р. також вже була
предметом судового розгляду.
Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 05.11.2012 р. у
справі № 2а/1270/7570/2012, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12.12.2012 р.,
позов ПАТ «СЗФ» до СДПІ, Головного
управління Державної казначейської
служби України в Луганській області
задоволено, стягнуто з Державного
бюджету України на користь ПАТ «СЗФ»
суму податку на додану вартість, що
підлягає відшкодуванню за декларацією
з податку на додану вартість за червень
2012 р. в розмірі 9 414 801 грн. (а.с. 1-11 т.3).

Вказаними судовими рішеннями
встановлена правомірність визначення
позивачем суми податку на додану
вартість, що підлягала бюджетному
відшкодуванню по податковій
декларації за червень 2012 р.

Колегія суддів вважає
необґрунтованими доводи апелянта
стосовно порушення позивачем вимог
наказу ДПА України № 969 від 21.12.2010 р.
«Про затвердження форми податкової
накладної та порядку її заповнення»
(далі - Порядок № 969).

У відповідності до п. 17 Порядку № 969 у
разі якщо база оподаткування
визначається виходячи із звичайних цін
і перевищує суму постачання
товарів/послуг, визначену виходячи з їх
договірної (контрактної) вартості,
тобто звичайна ціна перевищує
фактичну, продавець виписує податкові
накладні: одну - на суму виходячи з
фактичної ціни постачання, другу - на
суму перевищення звичайної ціни над
фактичною. У податковій накладній, яка
виписана на суму перевищення звичайної
ціни над фактичною, робиться позначка
відповідно до пункту 8 цього (01 -
Виписана на суму перевищення звичайної
ціни над фактичною). Така податкова
накладна покупцю не надається; усі
примірники таких податкових накладних
зберігаються у продавця.

Разом з тим, ПАТ «СЗФ» здійснювало
продаж феросплавної продукції
власного виробництва на експорт, в тому
числі на адресу нерезидента компанії
«Glowston Products Ltd» (Беліз) за ціною, яка
відповідала рівню звичайних (ринкових)
цін, з урахуванням співставності умов
постачання продукції. Невідповідність
контрактної ціни продажу продукції на
адресу нерезидента компанії «Glowston Products
Ltd» (Беліз) на момент виписки податкових
накладних та на теперішній час не
встановлена та не доведена. Наведені в
акті перевірки відомості про ціни на
феросплавну продукцію не доводять та
не підтверджують рівень звичайних цін
продажу, оскільки суттєво
відрізняються від умов постачання саме
для даного контрагента.

Крім того, виписка однієї чи декількох
податкових накладних не тягне за собою
заниження податкових зобов'язань з
податку на додану вартість, оскільки
про здійсненні експортних операцій
відповідно до статті 195 Податкового
кодексу України застосовується
нульова ставка податку.

З урахуванням необґрунтованості
висновків акту перевірки щодо
реалізації позивачем продукції за
цінами, нижчими за звичайні, суд
апеляційної інстанції вважає
правильним висновок суду першої
інстанції про необґрунтованість
посилань відповідача на заниження
позивачем податкових зобов'язань з
податку на додану вартість за жовтень
2011 р. на суму 2 711 301 грн. та травень 2012 р.
на суму 3 973 310 грн., відповідно, є
необґрунтованим зменшення позивачу
суми бюджетного відшкодування податку
на додану вартість податковим
повідомленням-рішенням № за
листопад 2011 р. та червень 2012 р.

Що стосується висновків податкового
органу про порушення позивачем п. 15
Порядку № 969 при оформленні податкової
накладної № 789/19 від 30.04.2012 р. від TOB
«ЛЕО», колегія суддів зазначає
наступне.

Порядок заповнення податкової
накладної, затверджений наказом ДПА
України № 969 від 21.12.2010 р., втратив
чинність згідно з наказом Міністерства
фінансів України від 01.11.2011 р. № 1379.

Відтак, на момент виписки податкової
накладної № 789/19 від 30.04.2012 р. Порядок №
969 не був чинним, тому є правильним
висновок суду першої інстанції про
безпідставність посилання на
порушення позивачем п. 15 вказаного
нормативно-правового акту.

Доводи апелянта, викладені в
апеляційній скарзі, спростовуються
приведеними вище висновками суду
апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, постанова прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від
12.11.2013 р. в справі № 812/8034/13-а залишити
без задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 12.11.2013 р. в
справі № 812/8034/13-а за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Стахановський завод феросплавів» до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про скасування податкового
повідомлення-рішення залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений
13.01.2014 р.

Головуючий суддя:
Шальєва В.А.

Судді:
Компанієць І.Д.

Бишов М.В.