Справа № 267/2100/13-а
Суддя: Наумова О. С.
Дата ухвалення: 2013-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а/267/69/13
УХВАЛА

Іменем України

31 травня 2013 року

86103, Донецька область, м. Макіївка,

пр-т Генерала Данилова, 21

Гірницький районний суд м. Макіївки
Донецької області

у складі судді Наумової О.С.,

при секретарі судового засідання
Ковальчук Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Гірницької районної
адміністрації Макіївської міської
ради

про зобов’язання Управління праці та
соціального захисту населення
Гірницької районної адміністрації
Макіївської міської ради суми
нарахувати та виплатити суму недоплати
на оздоровлення 6 214,00 грн. згідно зі ст.
48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1 –
особисто

від відповідача: не з’явився

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 заявлено позов до Управління
праці та соціального захисту населення
Гірницької районної адміністрації
Макіївської міської ради (далі – УТСЗН)
про зобов’язання Управління праці та
соціального захисту населення
Гірницької районної адміністрації
Макіївської міської ради суми
нарахувати та виплатити суму недоплати
на оздоровлення 6 214,00 грн. згідно зі ст.
48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (з урахуванням уточнених
позовних вимог).

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що вона є особою, яка
евакуйована із зони відчуження - м.
Прип’ять у 1986р., у зв’язку із аварією
на Чорнобильській АЕС та знаходиться
на обліку в УТСЗН.

Зазначає, що згідно ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» вона має
право на щорічні виплати на
оздоровлення у розмірі 3-х мінімальних
заробітних плат. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати, таким чином: за 2011р.: (1004
грн. * 3) = 3012 грн., за 2012р.: (1134 грн. * 3) = 3 402
грн. Однак УТСЗН сплачено лише за 2011р. -
100 грн., за 2012 р. -100 грн. Сплатити різницю
за ці роки відмовилося, а саме, за 2011р.
(3012 - 100) = 2 912 грн., за 2012р. (3402 - 100) = 3 302 грн.
Загальна сума боргу складає 6 214,00 грн. 00
коп.

Враховуючи викладене, просить позов
задовольнити.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала та просила суд їх
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з’явився, про дату, місце
та час розгляду справи був
повідомлений належним чином. Надав
заперечення на позов, в яких зазначив,
зокрема, що відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
виплата провадиться у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України. Такий порядок визначений
Постановою Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005р. № 562 «Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Згідно рішення Конституційного суду
України № 3-рп/2012 від 25.01.2012р. Кабінет
Міністрів України регулює порядок та
розміри соціальних виплат та допомоги,
які фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

Кабінет Міністрів України є вищим
органом у системі органів виконавчої
влади, який розробляє проект закону про
Державний бюджет України на наступний
рік і подає його до Верховної Ради
України, забезпечує виконання
затвердженого Верховною Радою України
Державного бюджету України, звітує
перед Верховною Радою України про його
виконання (частина друга статті 96,
частина перша статті 97, частина перша
статті 113, пункт 6 статті 116 Основного
Закону України). Ефективне здійснення
Кабінетом Міністрів України цих
повноважень є основою для вжиття ним
заходів щодо забезпечення прав і
свобод людини і громадянина,
проведення політики у сфері
соціального захисту, фінансової та
податкової політики (пункти 2, 3 статті
116 Конституції України).

Така політика базується на
передбачених у законодавстві
державних соціальних стандартах та
державних соціальних гарантіях. Згідно
з Законом України "Про державні
соціальні стандарти та державні
соціальні гарантії" державні соціальні
стандарти - це встановлені законами,
іншими нормативно-правовими актами
соціальні норми і нормативи або їх
комплекс, на базі яких визначаються
рівні основних державних соціальних
гарантій; державні соціальні гарантії -
це встановлені законами мінімальні
розміри оплати праці, доходів громадян,
пенсійного забезпечення, соціальної
допомоги, розміри інших видів
соціальних виплат, встановлені
законами та іншими
нормативно-правовими актами (абзаци
другий, третій статті 1).

Таким чином, державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії можуть бути визначені як
законами України, так і іншими
нормативно-правовими актами, зокрема
актами Кабінету Міністрів України.

Конституційний Суд України виходить з
того, що надання Верховною Радою
України права Кабінету Міністрів
України встановлювати у випадках,
передбачених законом, порядок та
розміри соціальних виплат та допомоги,
які фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України,
пов'язується з його функціями,
визначеними в пунктах 2, 3 статті 116
Конституції України. Отже, Кабінет
Міністрів України регулює порядок та
розміри соціальних виплат та допомоги,
які фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

Також п.4 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013» установлено, що у 2013 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Таким чином, вважає, що позивачу
грошова допомога на оздоровлення
виплачена на підставі Постанови
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005р.
№ 562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 100 грн. за 2011 рік і
100 грн. за 2012 рік.

УТСЗН є бюджетною організацією та не
має своїх коштів, воно має право
сплачувати тільки ті кошти, які
надходять по цільовому призначенню та
в розмірах, які були закладені
рішеннями Верховної ради в державний
бюджет.

Враховуючи вище викладене просить
відмовити у задоволені позову, а також
вважає, що позивачем пропущено строк
звернення до суду передбачений ст. 99
КАС України.

Представник відповідача, в судове
засідання не з’явився, про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином. За таких обставин, на
підставі статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає можливим
розглянути справу за відсутністю
представника відповідача.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
особою, яка евакуйована із зони
відчуження у 1986р., у зв’язку із аварією
на Чорнобильській АЕС, що
підтверджується посвідченням серії Б
№ 144054 (а.с. 5).

Відповідно до статті 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ
передбачена щорічна допомога на
оздоровлення учасникам ліквідації
наслідків на ЧАЕС 1 категорії у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат.
Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

За звернення позивача, УТСЗН листом від
25.03.2013р. № 01-19586 (а.с. 3) повідомлено, що
передбачена ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали від Чорнобильської
катастрофи» щорічна грошова допомога
на оздоровлення їй, як евакуйованій із
зони відчуження ЧАЕС 2-Б категорії
виплачена на підставі постанови
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005р.
№ 562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у таких сумах: за 2011р. -
100грн. сплачено 23. 1.2012р., за 2012р. - 100 грн.
сплачено 21.06.2012р.

Відповідно до частини першої статті 99
КАС України, адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особи
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Пропущений з поважних
причин процесуальний строк,
встановлений законом, може бути
поновлений, а процесуальний строк,
встановлений судом, - продовжений судом
за клопотанням особи, яка бере участь у
справі.

Судом встановлено, що за 2011 рік щорічну
допомогу на оздоровлення позивачу
було сплачено у січні 2012 року. Щорічна
допомога за 2012 рік була виплачена у
червні 2012 року.

На час звернення позивача до суду
редакція статті 99 КАС України
передбачає шестимісячний строк
звернення до суду за захистом
порушеного права, перебіг
шестимісячного строку звернення до
суду розпочався з травня 2012 року, отже
на час виникнення спірних відносин
діяв десятимісячний строк звернення до
суду, який передбачав захист
порушеного права з червня 2012 року з
врахуванням дати звернення позивача до
суду (01.04.2013р.).

Заявляючи вимоги щодо стягнення
щорічної допомоги на оздоровлення за
2011-2012 рік, позивач не навів поважних
причин пропуску строку звернення до
суду. Доводи позивача про те, що даних
правовідносин застосовується
трирічний строк позовної даності,
встановлений вимогами ЦПК України, суд
не приймає, оскільки дана справа
розглядається у порядку
адміністративного судочинства і на
спірні правовідносини положення ЦПК
України не поширюються.

Позивач про порушення свого права, якщо
він вважав його порушеним, повинен був
дізнатися при виплаті йому
відповідачем допомоги на оздоровлення.
Звернення позивача до відповідача із
заявою в порядку Закону України від
02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення
громадян» з проханням сплатити певну
суму грошей за минулий час (виконати
вимоги закону тощо) не є передбаченою
законом можливістю досудового порядку
вирішення спору в розумінні частини
четвертої статті 99 КАС України.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд
своєю ухвалою залишає позовну заяву
без розгляду, якщо позовну заяву подано
з пропущенням встановленого законом
строку звернення до адміністративного
суду і суд не знайшов підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважним.

Згідно ч. 2 ст. 100 КАС України позовна
заява може бути залишена без розгляду
як на стадії вирішення питання про
відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

З врахуванням вищевикладеного, суд
дійшов висновку про наявність підстав
для залишення позову ОСОБА_1 без
розгляду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 100, 155, 165 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
Гірницької районної адміністрації
Макіївської міської ради про
зобов’язання Управління праці та
соціального захисту населення
Гірницької районної адміністрації
Макіївської міської ради суми
нарахувати та виплатити суму недоплати
на оздоровлення 6 214,00 грн. згідно зі ст.
48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду апеляційної
інстанції через Гірницький районний
суд м. Макіївки Донецької області.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо ухвалу було постановлено без
виклику особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги
ухвала, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили ухвалою за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
О.С. Наумова