Справа № 257/11910/13-а
Суддя: Лях М. Ю.
Дата ухвалення: 2013-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/257/222/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2013 року Київський
районний суд м. Донецька у складі:

головуючого – судді Лях М.Ю.,

при секретарі – Харитоновій А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду № 9 справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного Фонду України в
Київському районі м. Донецька про
скасування рішення про відмову
перерахунку пенсії та зобов’язання
здійснити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2013 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з вимогами до
Управління Пенсійного Фонду України в
Київському районі м. Донецька з
вимогами про скасування рішення
управління Пенсійного Фонду України в
Київському районі м. Донецька № 3760 від
23.08.2013 року про відмову в перерахунку
пенсії по заробітній платі з
урахуванням матеріальної допомоги та
індексації заробітної плати та
зобов’язати відповідача здійснити з
квітня 2011 року перерахунок та виплату
пенсії позивачу з урахуванням сум
матеріальної допомоги та індексації
заробітної плати, які враховуються при
обчисленні пенсії та з яких сплачено
внески з фактично отриманих сум,
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу». В обґрунтування
вимог посилається на те, що вона
працювала на різних посадах в органах
місцевого самоврядування Донецької
міської ради, з квітня 2011 року вийшла на
пенсію з посади головного спеціаліста
управління праці та соціальних питань
Донецької міської ради, пенсія
призначена згідно Закону України «Про
державну службу». Позивач зазначає, що
вважала, що пенсія їй була призначена
відповідно до статей 33, 37 Закону
України «Про державну службу» з
урахуванням окладу, надбавки за
вислугу років, середнього розміру
премій та надбавок за вищевказаний
період. У вересні 2013 року позивач
зверталася до Управління Пенсійного
фонду України в Київському районі м.
Донецька з заявою повідомити
правильність нарахування їй пенсії на
яку отримала відповідь 17 вересня 2013
року, в якому зазначено, що нарахування
пенсії відбулося без урахування
матеріальної допомоги. У зв’язку з чим
вважає дії відповідача незаконними, що
не ґрунтуються на нормах чинного
законодавства України. З посиланням на
ч.2 статті 19 Конституції України, статті
33, 37 Закону України «Про державну
службу», пункт 3 Постанови Кабінету
Міністрів України «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсій» від
31.05.2000 року № 865 позивач зазначає, що
пенсія повинна обчислюватися з
заробітної плати, яку вона фактично
отримувала на день звільнення, в тому
числі з урахуванням сум матеріальної
допомоги, індексації заробітної плати,
які враховуються при обчисленні пенсії
та з яких сплачено страхові внески з
урахуванням фактично отриманих сум,
відповідно до Закону України «Про
державну службу». На всі виплати, що
включені в довідці, нараховувалися
страхові внески на загальнобов’язкове
державне пенсійне страхування.

Як зазначає позивач, матеріальна
допомога на оздоровлення, матеріальна
допомога для вирішення
соціально-побутових питань та
індексації заробітної плати, згідно
Постанови Кабінету Міністрів України
від 24.02.2003 року № 212 є складовою
заробітної плати на суму виплаченої
матеріальної допомоги на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
питань і індексацію нараховуються
страхові внески на
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування, що відображено у
наданій до Пенсійного фонду України в
київському райоі м. Донецька довідці
форми 5-1. Також зазначає, що за змістом
статей 1, 2 Закону України «Про оплату
праці», статті 66 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», статті 41
Закону України «Про
загальнобов’язкове державне пенсійне
страхування» отримані застрахованою
особою суми виплат, з яких були
фактично нараховані та сплачені
страхові внески або збір на
обов’язкове державне пенсійне
страхування, враховуються заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсій, незалежно від того,
чи входить вони до структури
заробітної плати. За таких обставин
була вимушена звернутися до суду за
захистом своїх прав та законних
інтересів.

В судове засідання позивач
ОСОБА_1 не з’явилась, була належним
чином повідомлена про дату, час та
місце розгляду справи, надіслав на
адресу суду заяву про розгляд справи у
її відсутністю, наполягає на
задоволенні адміністративного позову.

В судове засіданні відповідач не
з’явився, був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, представник
відповідача ОСОБА_2, яка діє на підставі
перевірених судом повноважень,
надіслала на адресу суду заяву про
розгляд справи без участі представника
відповідача, проти адміністративного
позову заперечує в повному обсязі.
Зазначила, що позивачем не надано
клопотання про визнання поважними
причини пропуску строку звернення до
суду з відповідними доказами та
матеріалами, а позовні вимоги
ґрунтуються на зобов’язанні
відповідача не виконувати вимоги
статті 33 Закону України «Про державну
службу» № 3723. Також зазначає, що
грошова винагорода не є складовою
заробітної плати державних службовців.
Закон України «Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування» вважається
загальним законом, який визначає
загальні підстави пенсійного
забезпечення, а Законом України «Про
державну службу» конкретизується
порядок призначення та виплати пенсії
осіб, які підпадають під дію цього
закону.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, надавши їм правові оцінку,
перевіривши доводи, на яких
ґрунтується адміністративний позов
приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що позивач ОСОБА_3
перебуває з 14.12.2009 року на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Донецька та
отримує пенсію за віком відповідно до
Закону України «Про державну службу».

Рішенням № 3760 від 23.08.2013 року
відповідач відмовив їй в перерахунку
пенсії з урахуванням матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
індексації посилаючись на те, що згідно
статті 21 Закону України «Про службу в
органах місцевого самоврядування» та
статті 37 Закону України «Про державну
службу» індексація та матеріальна
допомога не є надбавками та не можуть
бути враховані для розрахунку пенсії.

Вказана відмова відповідача є
предметом спірних правовідносин.

Відповідно до ст.37 Закону
України «Про державну службу» (Закон
№3723), пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від суми їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про
оплату праці» (Закон №108) встановлено,
що заробітна плата - це винагорода ,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Відповідно до ст. 2 цього Закону, в
структуру заробітної плати входять:
основна та додаткова заробітна плата, а
також заохочувальні та компенсаційні
виплати.

Згідно з ч.2 ст. 33 Закону №3723, заробітна
плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» (Закон №1788) врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій, відповідно до якої,
до заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці, на
які відповідно доЗакону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподаткованого доходу (прибутку),
сукупного оподаткованого доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори)до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (Закон №1058) визначає
виплати (доходи), що враховуються в
заробітну плату (дохід) застрахованої
особи для обчислення пенсії. Так,
зокрема, до такого доходу (заробітної
плати) враховується: сума витрат,
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності зазначеним
Законом, з яких згідно цьогоЗакону були
фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше
нараховуються внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Тобто, за змістом наведених норм,
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування враховуються в заробіток
(доход) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Така позиція викладена в постанові
Верховного Суду України від 20.02.2012 року
в справі за позовом особи до Державної
податкової інспекції в м. Харцизьку
Донецької області та Управління
Пенсійного фонду України м. Харцизька
Донецької області (справа №21-430а11).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України
«Про державну службу» (в редакції
Закону N 3668-VI від 8 липня 2011 року), пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків суми їх заробітної
плати, з якої було сплачено єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Вказана норма Закону є чинною, не
визнана неконституційною, тому є
обов'язковою для застосування.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

З урахуванням наведеного, суд
приходить до висновку, що відповідач не
довів суду правомірності своїх дій, як
передбачено ч.2 статті 71 КАС України та
вважає, що позивачу під час обчислення
пенсії мають бути враховані суми
виплаченої матеріальної допомоги на
оздоровлення, вирішення
соціально-побутових питань та
індексацію заробітної плати, з яких
відбувалися відрахування на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. Разом з тим враховуючи, що
позивач звернувся з відповідною заявою
про перерахунок пенсії до відповідача
саме в серпні 2013 року, на щодо рішенням
від 23.08.2013 року їй було відмовлено в
проведенні перерахунку пенсії, у
зв’язку з чим суд вважає за необхідним
зобов’язати Управління Пенсійного
Фонду України в Київському районі м.
Донецька здійснити перерахунок та
виплату пенсії позивачу з урахуванням
сум матеріальної допомоги та
індексації заробітної плати саме з 23
серпня 2013 року, тобто з дати відмови
здійснити вказаний перерахунок.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 11, 70, 71, 72, 158 - 164 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного Фонду України в
Київському районі м. Донецька про
скасування рішення про відмову
перерахунку пенсії та зобов’язання
здійснити перерахунок пенсії –
задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову
Управління Пенсійного Фонду України в
Київському районі м. Донецька в
перерахунку пенсії з урахуванням
нарахованих та виплачених сум
матеріальної допомоги та індексації
заробітної плати.

Скасування рішення Управління
Пенсійного Фонду України в Київському
районі м. Донецька № 3760 від 23.08.2013 року
про відмову в перерахунку пенсії по
заробітній платі з урахуванням
матеріальної допомоги та індексації
заробітної плати.

Зобов’язати відповідача здійснити
року перерахунок та виплату пенсії
ОСОБА_1 з 23 серпня 2013 року з урахуванням
сум матеріальної допомоги та
індексації заробітної плати, які
враховуються при обчисленні пенсії та
з яких сплачено внески з фактично
отриманих сум, відповідно до Закону
України «Про державну допомогу».

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана протягом десяти днів з дня
оголошення постанови. Якщо постанову
було ухвалено без виклику особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Київський районний суд м. Донецька.

Суддя: