Справа № 2а-4800/11
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2013-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-4800/11
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Бабенко К.А
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 грудня 2013 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді Бабенка К.А.,
суддів: Петрика І.Й., Собківа Я.М.,
розглянувши адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Шполянському районі Черкаської
області на Постанову Шполянського
районного суду Черкаської області від
14 червня 2011 року за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Шполянському районі Черкаської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

В зв'язку з поданням апеляційної скарги
на рішення суду першої інстанції, яке
відповідно до п. 2 частини першої ст. 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України прийнято у порядку скороченого
провадження, згідно з абз. 4 частини 8 ст.
183-2, п. 3 частини першої ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Постановою Шполянського районного
суду Черкаської області від 14 червня 2011
року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, Відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове судове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, Постанову суду першої
інстанції - в частині скасувати та в цій
частині залишити адміністративний
позов без розгляду, а в її резолютивній
частині змінити.

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивач є особою, що належить до
соціальної категорії громадян «діти
війни» відповідно до ст. 1 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» від 18.11.2004 року №2195-ІV, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією пенсійного посвідчення
(а.с. 7), в зв'язку з чим, він має право на
підвищення до пенсії у розмірі
надбавки 30% мінімальної пенсії за
віком, що передбачено ст. 6
вищезазначеного Закону.

Відповідно до частини другої ст. 99
Кодексу адміністративного судочинства
України, в чинній на момент подачі
адміністративного позову редакції, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно із ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в чинній на час прийняття
судом першої інстанції рішення
редакції, адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Клопотання про поновлення строку
звернення до адміністративного суду
Позивачем не заявлялось, тому, суд
першої інстанції мав залишити
адміністративний позов частково без
розгляду.

Проте, Законом України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо вдосконалення окремих
положень адміністративного
судочинства» від 17 листопада 2011 року №
4054-VI, ст. 100 Кодексу адміністративного
судочинства України викладено в новій
редакції, а саме, адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала.

Як вбачається з адміністративного
позову, Позивачем підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними не
наведено.

Позивач наполягає на перерахунку та
виплаті пенсії з 01 вересня 2010 року,
адміністративний позов ним подано 30
травня 2011 року, тобто, із частковим
пропущенням встановленого
процесуальним Законом строку, в зв'язку
з чим, позовні вимоги за період з 01
вересня 2010 року по 30 листопада 2010 року
підлягають залишенню без розгляду, а з
01 грудня 2010 року - задоволенню.

Крім того, судом першої інстанції в
резолютивній частині оскаржуваної
Постанови зазначено кінцеву дату
перерахунку та виплати пенсії, проте,
загальне поняття пенсії визначено ст. 1
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2009 року № 1058-ІV,
відповідно до якого пенсія - щомісячна
пенсійна виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, тобто, законом не
встановлюється ані строковість, ані
обмеженість у часі цих видів виплат. З
самого визначення поняття пенсії
випливає, що ці виплати здійснюються на
постійній основі, один раз на місяць
протягом невизначеного періоду часу.
Цей вид виплат не є строковим, а тому не
може бути призначений на якийсь строк.
В цьому випадку визначається лише дата,
з якої особа має право на отримання
пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий
термін, або строк, на який
призначається пенсія не може
встановлюватись, оскільки це
суперечить самому визначенню та суті
пенсії, що збігається з позицією Вищого
адміністративного суду України,
викладеною, зокрема, у його Постанові
від 16 червня 2010 року у справі №48620/09
(реєстраційний номер в ЄДРСР - 10480285).

Відповідно до п. 1 частини першої ст. 201
Кодексу адміністративного судочинства
України, підставами для зміни
постанови або ухвали суду першої
інстанції є правильне по суті
вирішення справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального права.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів дійшла висновку, що Постанову
суду першої інстанції частково
прийнято з порушенням норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи в цій
частині, тому, Постанова Шполянського
районного суду Черкаської області від
14 червня 2011 року в частині відмови в
задоволенні позовних вимог за період з
01 вересня 2010 року по 29 листопада 2010 року
та їх задоволення за 30 листопада 2010
року скасовується та в цій частині
адміністративний позов залишається
без розгляду, в її резолютивній частині
змінюється, виключенням з неї
зазначення кінцевої дати перерахунку
та виплати пенсій, а саме «по 14 червня
2011 року».

Згідно із частиною десятою ст. 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі оскарження в
апеляційному порядку постанови,
прийнятої у скороченому провадженні,
судове рішення апеляційної інстанції
по такій справі є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 11, 100, 183-2, 197, 198, 200, 201, 205,
207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Шполянському районі Черкаської
області задовольнити частково,
Постанову Шполянського районного суду
Черкаської області від 14 червня 2011 року
в частині відмови в задоволенні
позовних вимог за період з 01 вересня 2010
року по 29 листопада 2010 року та їх
задоволення за 30 листопада 2010 року
скасувати та в цій частині
адміністративний позов залишити без
розгляду.

Постанову Шполянського районного суду
Черкаської області від 14 червня 2011 року
змінити в її резолютивній частині,
виключенням з неї зазначення кінцевої
дати перерахунку та виплати пенсій, а
саме «по 14 червня 2011 року».

В іншій частині Постанову Шполянського
районного суду Черкаської області від
14 червня 2011 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту постановлення, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Бабенко К.А.

Судді:
Петрик
І.Й.

Собків
Я.М.

Головуючий суддя

Бабенко К.А

Судді:

Петрик І.Й.

Собків Я.М.