Справа № 815/438/13-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2013 р.Справа № 815/438/13-а

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції:
Аракелян М. М.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

за участю секретаря - Токарчук Т.М.,

представника апелянта Лисого Сергія
Олександровича,

представника третьої особи - Вольської
Інни Олександрівни

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 23 жовтня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_4 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області, за участю третьої
особи без самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача -
Приморського РВ ОМУ ГУМВС в Одеській
області про визнання протиправними
дій, визнання незаконними та
скасування наказів, поновлення на
посаді, -

В С Т А Н О В И В:

16.01.2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду
першої інстанції з адміністративним
позовом до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області, за участю третьої
особи без самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача -
Приморського РВ ОМУ ГУМВС в Одеській
області, та з урахуванням змін позовних
вимог просила визнати протиправними
дії Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області з відмови у наданні їй
соціальної відпустки для догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку; визнати незаконним та скасувати
наказ начальника ГУМВС України в
Одеській області від 18.10.2012р. № 530 о/с
про увільнення позивача від посади
старшого інспектора сектора кадрового
забезпечення відділу міліції на
промтоварному ринку ГУМВС України в
Одеській області з 11.10.2012р. та
призначення на посаду старшого
інспектора сектора у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Приморського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області;
визнати незаконними та скасувати
накази начальника ГУМВС України в
Одеській області від 24.12.2012 року № 2572 та
від 28.12.2012 року № 688 о/с про звільнення
позивача з органів внутрішніх справ за
п. 64 «є» (за порушення дисципліни)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ; поновити
позивача на посаді старшого інспектора
сектора кадрового забезпечення
відділу міліції на промтоварному ринку
ГУМВС України в Одеській області;
зобов'язати ГУМВС України в Одеській
області оформити наказ про надання
позивачу соціальної відпустки для
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 23.10.2013 року
адміністративний позов ОСОБА_4
задоволено частково.

Визнано протиправними та скасувано
накази Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області від 24.12.2012р. №2572 та
від 28.12.2012р. №688 о/с про звільнення
ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ за
п.64 «є» Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ.

Поновлено ОСОБА_4 на службі в органах
внутрішніх справ на посаді старшого
інспектора з міграційного контролю у
справах громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб Приморського
районного відділу Одеського міського
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, 25.10.2013 року Головне
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області
подало апеляційну скаргу на вказану
постанову суду.

Апелянт зазначає, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В своїй апеляційній скарзі Головне
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області
посилається на те, що з метою більш
ефективного використання наявної
штатної чисельності для вирішення
оперативно-службових завдань та
відповідно до наказу МВС України від
17.12.2009 № 530 дск «Про нормативне
забезпечення організаційно-штатною
роботи» наказом ГУМВС України в
Одеській області № 440 від 05.04.2011 року
було затверджено перелік змін у штатах
органів внутрішніх справ ГУМВС України
в Одеській області, згідно якого у
штатах ГУМВС в Одеській області на
промтоварному ринку ГУМВС відсутня
посада позивачки.

З метою вирішення питання подальшого
проходження служби в ОВС України було
призначено засідання кадрової комісії
ГУМВС України, на якому було прийнято
рішення щодо призначення ОСОБА_4 на
посаду старшого інспектора сектора у
справах громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб Приморського
РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській
області, однак, позивачка на службу з
невідомих причин не виходила, про не
вихід на службу керівництво не яким
чином не повідомляла. У зв'язку із
зазначеним апелянт вважає, що накази
начальника ГУМВС України в Одеській
області від 24.12.2012 року № 2572 та від
28.12.2012 року № 688 о/с про звільнення
позивача з органів внутрішніх справ за
п. 64 «є» (за порушення дисципліни)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ є
правомірними, а тому скасуванню не
підлягають.

Крім того апелянт зазначив, що з
рапортами про надання відпустки по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку позивачка ніколи не
зверталась, у зв'язку з чим відсутні
підстави для задоволення і цієї
частини позовних вимог.

На підставі викладеного в апеляційній
скарзі ставиться питання про
скасування постанови Одеського
окружного адміністративного суду від
23.10.2013 року та прийняття нової
постанови, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку
представників апелянта та третьої
особи, які наполягали на задоволенні
апеляційної скарги, розглянувши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах апеляційної
скарги, вивчивши матеріали справи
колегія суддів дійшла наступного:

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_4 з 18.01.2002 року проходила службу в
органах внутрішніх справи України на
різних посадах.

З 29.08.2006 року по 07.02.2011 року позивач
обіймала посаду старшого інспектора
сектора кадрового забезпечення
відділу міліції на промтоварному ринку
ГУМВС України в Одеській області.

Наказом ГУМВС України в Одеській
області від 05.04.2011 року № 440, виданим на
виконання наказу МВС України від 17.12.2009
року № 530 дск «Про нормативне
забезпечення організаційно-штатної
роботи» з метою більш ефективного
використання наявної штатної
чисельності для вирішення
оперативно-службових завдань було
затверджено перелік змін у штатах
органів внутрішніх справ ГУМВС України
в Одеській області. Згідно переліку у
штатах ГУМВС України в Одеській
області на промтоварному ринку ГУМВС
відсутня посада, яку обіймала
позивачка.

Наказом ГУМВС в Одеській області від
07.02.2011 року № 145 «Про
організаційно-штатні зміни у відділі
міліції на промтоварному ринку»
внесено зміни у штатний розклад
відділу міліції на промтоварному
ринку, у зв'язку з чим було скорочено
деякі посади у штаті, зокрема, і посада
старшого інспектора сектора кадрового
забезпечення. У новому штатному
розкладі було створено посаду
старшого інспектора з кадрового
забезпечення.

В свою чергу, наказом ГУМВС в Одеській
області від 18.10.2012 року № 530 о/с позивача
увільнено від посади старшого
інспектора сектора кадрового
забезпечення відділу міліції на
промтоварному ринку ГУМВС України в
Одеській області з 11.10.2012 року та
призначено на посаду старшого
інспектора у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області. Підставою для
видання означеного наказу зазначено
рішення кадрової комісії ГУМВС України
в Одеській області від 11.10.2012 року № 24.

У періодах з 17.01.2011 року по 15.02.2011 року та
з 22.02.2011 року по 28.02.2011 року ОСОБА_4
перебувала у черговій відпустці, а у
періоді з 07.02.2011 року по 17.02.2011 року - на
стаціонарному лікування у відділенні
патології вагітних пологового будинку
№ 7. З 02.03.2011 року по 06.07.2011 року
позивачка знаходилась на лікарняному у
зв'язку з вагітністю та пологами.

Наказом від 06.04.2011 року № 144 о/с ОСОБА_4
була надана відпустка по вагітності та
пологах з 02.03.2011 року по 05.07.2011 року.

З 05.07.2011 року по 01.08.2011 року, згідно
наказу від 26.07.2011 року № 373 о/с позивачка
перебувала на лікарняному, а з 02.08.2011
року по 25.09.2011 року їй була продовжена
відпустка по вагітності та пологах у
зв'язку із хворобою дитини, яка
знаходилась постійно в лікарні та
потребує догляду матері.

З 20.09.2011 року по 20.10.2011 року ОСОБА_4
надана короткострокова відпустка у
зв'язку з важкою хворобою доньки,
згідно з наказом від 26.09.2011 року № 562 о/с
на підставі поданого позивачем рапорту
від 20.09.2011 року.

24.12.2012 року був виданий наказ ГУМВС
України в Одеській області № 2572, на
підставі якого за порушення вимог ст.7
Закону України «Про Дисциплінарний
статут ОВС України», Присяги
працівника ОВС, Правил поведінки та
правил етики осіб рядового і
начальницького складу ОВС України,
затверджених наказом МВС України від
22.02.2012 року № 155, що виразилось у
відсутності показників оперативної
службової діяльності, незабезпеченні
належним чином доручень у роботи, в
тривалому невиході на службу без
поважних причин з 25.11.2012 року по 24.12.2012
року, було звільнено старшого
лейтенанта міліції ОСОБА_4 - старшого
інспектора з міграційного контролю
сектора у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області з органів внутрішніх
справа України за ст. 64 п. «є» (за
порушення дисципліни) Положення № 114
(т.2, а.с.152).

Вищезазначений наказ був реалізований
наказом ГУМВС України в Одеській
області від 28.12.2012 року № 688 о/с, яким
ОСОБА_4, яка займала посаду старшого
інспектора з міграційного контролю
сектора у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області, було звільнено з
органів внутрішніх справи України за
ст.64 п. «є» (за порушення дисципліни)
Положення № 114.

Не погоджуючись з прийнятими Головним
управлінням Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області
наказами від 18.10.2012 року № 530 о/с, від
24.12.2012 року № 2572 та від 28.12.2012 року № 688
о/с, позивачка оскаржила їх до суду
першої інстанції.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4
посилалась на те, що наказ про її
увільнення від посади старшого
інспектора сектора кадрового
забезпечення відділу міліції на
промтоварному ринку ГУМВС України в
Одеській області та призначення на
посаду старшого інспектора у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Приморського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області був
виданий в порушення існуючого порядку,
передбаченого чинним законодавством, а
саме: позивач не була запрошена на
засідання кадрової комісії, на якій
вирішено питання про увільнення її з
посади та призначення на іншу. Крім
того, позивачка посилалась на те, що
оскаржувані накази про звільнення її
за порушення дисципліни також були
прийняті з порушенням вимог чинного
законодавства, оскільки відповідачем
були штучно створені підстави для
цього, т.я. незважаючи на неодноразові
усні звернення позивача щодо отримання
соціальної відпустки для догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, відповідачем така відпустка
надана не була.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції стосовно
часткового задоволення позовних вимог
ОСОБА_4, зважаючи на наступне:

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про визнання протиправними дій
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області з відмови ОСОБА_4 у наданні
соціальної відпустки для догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку та зобов'язання ГУМВС України в
Одеській області оформити наказ про
надання позивачу соціальної відпустки
для догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку, суд першої
інстанції виходив з того, що право
позивачки на соціальну відпустку для
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку гарантується Законом
України «Про відпустки» та Положенням
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів Української РСР від 29 липня
1991 року № 114.

Однак, наданню такої відпустки для
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку або відмові у її
наданні обов'язково має передувати
відповідне звернення жінки до
роботодавця.

В судовому засіданні представник
відповідача зазначила, що з рапортом
про надання відпустки по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку ОСОБА_4 не зверталась, письмової
заяви про це не подавала.

В ході розгляду справи судом першої
інстанції не встановлено фактів
відповідних звернень позивача про
надання їй відпустки для догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, рівно як і відповідних відмов з
боку відповідача.

У зв'язку з викладеним суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
позивачем не було доведено належними
та допустими доказами фактів своїх
неодноразових звернень до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області з
приводу надання відпустки для догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку та, відповідно, відмови
відповідача у наданні такої відпустки
позивачці. На підставі викладеного суд
першої інстанції також дійшов висновку
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог щодо
зобов'язання ГУМВС України в Одеській
області оформити наказ про надання
позивачу соціальної відпустки для
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Окрім цього, суд першої інстанції
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_4 щодо визнання незаконним та
скасування наказу начальника ГУМВС
України в Одеській області від 18.10.2012р.
№ 530 о/с про увільнення позивача від
посади старшого інспектора сектора
кадрового забезпечення відділу
міліції на промтоварному ринку ГУМВС
України в Одеській області з 11.10.2012р. та
призначення на посаду старшого
інспектора сектора у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Приморського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області.

Відповідно до пп. «б» п.42 Положення № 114
переміщення по службі осіб середнього,
старшого і вищого начальницького
складу провадиться на рівнозначні
посади - у разі службової необхідності,
проведення планової заміни в
місцевостях, що зазнали радіоактивного
забруднення в результаті аварії на
Чорнобильській АЕС, а також для
доцільнішого використання з
урахуванням їх ділових і особистих
якостей, стану здоров'я, віку та
підготовки за новою спеціальністю.

В ході розгляду даної адміністративної
справи судом першої інстанції було
встановлено, що переведення ОСОБА_4 на
рівнозначну посаду до Приморського РВ
ОМУ ГУМВС України в Одеській області
було викликано службовою необхідністю,
зумовленою скороченням штатної
чисельності та відсутністю посади
позивачки у новому штатному розкладі.

Позивач була викликана на відповідну
кадрову комісію, де вирішувалось
спірне кадрове питання, однак не
з'явилась. При цьому, доводи позивача
про призначення іншої особи на займану
нею посаду визнані судом першої
інстанції є не обґрунтованими,
оскільки сама посада була скорочена та
іншу особу було призначено на іншу
посаду в межах іншого штату.

В свою чергу, колегія суддів суду
апеляційної інстанції звертає увагу на
наступне:

Згідно ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Як вбачається з поданої Головним
управлінням Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області
апеляційної скарги, апелянт оскаржував
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 23.10.2013 року
лише в частині задоволених позовних
вимог ОСОБА_4 Будь-яких заперечень
стосовно інших позовних вимог
апелянтом висловлено не було.

Позивачем ухвалена постанова
Одеського окружного адміністративного
суду від 23.10.2013 року в апеляційному
порядку оскаржена не була.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів
суду апеляційної інстанції вважає, що
рішення суду першої інстанції підлягає
апеляційному перегляду в межах
апеляційної скарги, а саме в частині
задоволених позовних вимог ОСОБА_4 щодо
скасування наказів Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області від
24.12.2012 року № 2572 та від 28.12.2012 року № 688
о/с про звільнення позивачки з органів
внутрішніх справ за п. 64 «є» Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ та поновлення на
службі в органах внутрішніх справ на
посаді старшого інспектора у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Приморського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області.
Підставою для видання означеного
наказу зазначено рішення кадрової
комісії ГУМВС України в Одеській
області.

Як вже зазначалось, наказом ГУМВС
України в Одеській області від 05.04.2011
року № 440, виданим на виконання наказу
МВС України від 17.12.2009 року № 530 дск було
затверджено перелік змін у штатах
органів внутрішніх справ ГУМВС України
в Одеській області.

Згідно наказу ГУМВС України в Одеській
області від 07.02.2011 року № 145 штатна
чисельність підрозділу зменшилась з 92
до 53 посад, при цьому, посада, яку
обіймала ОСОБА_4, у новому штатному
розкладі відсутня.

У цей же день особовий склад відділу
міліції на промтоварному ринку ГУМВС
України в Одеській області був
ознайомлений з означеним наказом та
попереджений про наступне звільнення.

Після звернення позивачки на урядову
гарячу лінію МВС України від 18.03.2011 року
за вих. № 9/9-216 ГУМВС України в Одеській
області, їй була надана відповідь про
те, що питання подальшого проходження
нею служби в ОВС буде розглядатися на
засіданні кадрової комісії після її
виходу з лікарняного.

Листом від 09.10.2012 року № 9/4783 позивача
було запрошено на кадрову комісію
ГУМВС України на 11.10.2012 року для
вирішення питання подальшого
проходження служби в ОВС України,
оскільки займана нею посада в новому
штатному розкладі відсутня.

В сою чергу, на зазначеній комісії було
прийнято рішення, яке оформлено
протоколом № 24 від 11.10.2012 рок (т. 1, а.с.126)
про призначення позивача на посаду
старшого інспектора сектора у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Приморського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області.

На підставі вказаного рішення кадрової
комісії наказом ГУМВС України в
Одеській області від 18.10.2012 року № 530 о/с
старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4
було призначено на посаду старшого
інспектора сектора у справах
громадянства, міграції та реєстрації
фізичних осіб Приморського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області,
увільнивши від посади старшого
інспектора сектора кадрового
забезпечення відділу міліції на
промтоварному ринку ГУМВС з 11.10.2012 року.

В подальшому, згідно наказів ГУМВС
України в Одеській області від 24.12.2012
року № 2572 та від 28.12.2012 року № 688 о/с
позивачка була звільнена з органів
внутрішніх справ України за ст. 64 п. «є»
(за порушення дисципліни) Положення №
114.

Як зазначає відповідач, підставою для
видання наказів про звільнення
позивачки за порушення дисципліни став
факт невиходу її на службу після
призначення на посаду без поважних
причин.

26.11.2012 року начальником сектору охорони
громадського порядку Приморського РВ
ОМУ ГУМВС України в Одеській області
підполковником Пасечниковим М.М. був
поданий рапорт від 17.12.2012 року на ім'я
начальника Приморського РВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області про
відсутність позивача на роботі.

Для з'ясування обставин порушення
службової дисципліни спеціалістом
кадрового забезпечення Приморського
РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області
було проведено службове розслідування
за фактом відсутності на службі без
поважних причин старшого лейтенанта
міліції ОСОБА_4 - старшого інспектора
сектора у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області.

В результаті проведеного службового
розслідування було встановлено, що
28.11.2012 року на ім'я т.в.о. начальника
Приморського РВ ОУМ ГУМВС України в
Одеській області полковника міліції
Стратієвського О.Д. надійшов рапорт від
начальника сектора охорони
громадського порядку Приморського РВ
ОМУ ГУМВС України в Одеській області
підполковника Пасечникова М.М. про
відсутність на службі з 26.11.2012 року без
поважних причин старшого інспектора з
міграційного контролю сектора у
справах громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб ОСОБА_4, яка
перебуває на займаній посаді з 11.10.2012
року.

Як вбачається з матеріалів справи,
28.11.2012 року, 04.12.2012 року, 06.12.2012 року,
11.12.2012 року, 17.12.2012 року посадовими
особами Приморського РВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області були
складені акти про те, що на мобільний
телефон старшого інспектора сектора у
справах громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб Приморського
РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області
ОСОБА_4 були здійснені телефонні
дзвінки з метою встановлення
місцезнаходження та причин не виходу
на службу без поважних причин з 26.11.2012
року, однак, на телефонні дзвінки
вказаний співробітник не відповів.

Крім того, судом встановлено, що 29.11.2012
року та 03.12.2012 року начальником сектора
охорони громадського порядку
Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області, полковником міліції
Пасечниковим М.М. спільно з інспектором
сектора у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Приморського ОМУ ГУМВС України в
Одеській області старшим лейтенантом
міліції Левандовською Н.В. була
відвідана старший лейтенант міліції
ОСОБА_4 за місцями мешкання: АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2, однак двері ніхто не відкрив.

Для з'ясування можливої причини
відсутності позивача на робочому місці
10.12.2012 року Приморським РВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області був
направлений запит до КУ «Міської
клінічної лікарні № 6» за місцем
мешкання громадянки ОСОБА_4, згідно
відповіді якої було встановлено, що за
період з 01.01.2012 року по теперішній час
громадянка ОСОБА_4 на лікарняному не
знаходилась. Також в ході
розслідування було встановлено, що з
14.11.2012 року позивачка в ЛзЛ СМЗ ГУМВС
України в Одеській області по медичну
допомогу не зверталась, а з 14.11.2012 року
не зверталась до КУ «Одеська обласна
клінічна лікарня» за обстеженням чи
лікуванням.

В свою чергу, 19.12.2012 року старшим
інспектором СКЗ Приморського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області
капітаном міліції Русіним О.П. з метою
виявлення причин невиходу позивача на
роботу було відвідано ОСОБА_4 за місцем
проживання: АДРЕСА_1. При наборі по
домофону квартири АДРЕСА_1 відповіла
позивачка, яка зазначила, що не знає
обставин свого переведення до
Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області. З висновком
службового розслідування та
дисциплінарним наказом Приморського
РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області
щодо звільнення її з ОВС за порушення
дисципліни ознайомитись відмовилась.

Таким чином, в ході розслідування було
встановлено, що з 26.11.2012 року ОСОБА_4 без
поважних причини не виходила на роботу,
а спроби встановити причини невиходу
на роботу виявились безрезультатними,
оскільки на телефонні дзвінки позивач
не відповідала та не відчиняла двері
своєї оселі, про що складені відповідні
акти та рапорти, копії яких залучені до
матеріалів справи.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно з п.48 Положення № 114 стосовно
ОСОБА_4 була проведена атестація, за
результатами якої складений
атестаційний лист (т.2, а.с. 144-145),
відповідно до якого позивачка займаній
посаді не відповідає.

На підставі викладеного і були
прийняті оскаржувані ОСОБА_4 накази про
звільнення її з органів внутрішніх
справ за порушення дисципліни, що
виразилось у невиході на роботу без
поважних причин.

Дослідивши зазначені обставини у
справі, колегія суддів суду
апеляційної інстанції вважає за
необхідне відмітити наступне:

Так, порядок та підстави проходження і
припинення служби в органах внутрішніх
справ регулюються Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів
Української РСР від 29 липня 1991 року №
114.

Сутність службової дисципліни,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України стосовно її
дотримання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень
визначаються Законом України «Про
дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України».

Пунктом 64 «є» Положення встановлено, що
особи середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік) за порушення
дисципліни.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України службова дисципліна - це
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Вимогами статті 2 цього Статуту
передбачено, що дисциплінарний
проступок - невиконання чи неналежне
виконання особою рядового або
начальницького складу службової
дисципліни.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України
передбачено, що за вчинення
дисциплінарних проступків особи
рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну відповідальність
згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх України
справ на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни може бути
накладено дисциплінарне стягнення у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ.

В даному випадку, підставою для
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення зі служби став
встановлений факт відсутності його на
службі без поважних причин з 26.11.2012
року.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що нормами Положення про
проходження служби особовим складом
органів внутрішніх справ не
регламентується визначення прогулу,
однак, відповідно до пункту 24 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику розгляду судами трудових
спорів» від № 9 від 06.11.1992 року, прогулом
визнається відсутність працівника на
роботі як протягом усього робочого дня,
так і більше трьох годин безперервно
або сумарно протягом робочого дня без
поважних причин (наприклад, у зв'язку з
поміщенням до медвитверезника,
самовільне використання без
погодження з власником або
уповноваженим ним органом днів
відгулів, чергової відпустки,
залишення роботи до закінчення строку
трудового договору чи строку, який
працівник зобов'язаний пропрацювати за
призначенням після закінчення вищого
чи середнього спеціального учбового
закладу). При цьому, поважними
причинами слід вважати такі причини, що
виключають вину працівника. При такому
розумінні поважних причин відсутності
працівника на роботі не суперечить п.24
Типових правил внутрішнього трудового
розпорядку, який кваліфікує поведінку
працівника як порушення трудової
дисципліни (прогул - це різновид такого
порушення) за наявності вини
працівника.

Загальним критерієм вини працівника в
здійсненні прогулу є належна
дбайливість про виконання трудових
обов'язків. Таким чином, притягнення
працівника до дисциплінарної
відповідальності за прогул,
вважатиметься законним лише в тому
випадку, коли буде встановлений факт
відсутності працівника на роботі як
протягом усього робочого дня, так і
більше трьох годин безперервно або
сумарно протягом робочого дня та при
відсутності поважних причин, за яких
працівником допущено прогул.

В свою чергу, судом апеляційної
інстанції встановлено, що ОСОБА_4 не
була належним чином повідомлена про
призначення її на посаду старшого
інспектора у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області з 11.10.2012 року.

В ході розгляду справи відповідачем
було зазначено, що наказ начальника
ГУМВС України в Одеській області від
18.10.2012 року № 530 о/с про увільнення
позивача від посади старшого
інспектора сектора кадрового
забезпечення відділу міліції на
промтоварному ринку ГУМВС України в
Одеській області з 11.10.2012 року та
призначення на посаду старшого
інспектора сектора у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Приморського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області був
направлений на адресу позивачки
поштою, однак будь-яких доказів
підтверджуючих вручення ОСОБА_4
вказаного наказу та ознайомлення з ним
відповідачем надано не було.

Посилання представника ГУМВС України в
Одеській області на те, що витяг з
наказу ГУМВС України в Одеській
області від 18.10.2012 року № 530 о/с було
долучено 19.11.2012 року до матеріалів
іншої адміністративної справи, в якій
приймала участь представник позивачки,
а тому з цього моменту позивачка була
офіційно повідомлена про своє
призначення в Приморський РВ, ще раз
підтверджує, що позивачка не була
належним чином повідомлена про
призначення її з 11.10.2012 року на посаду
старшого інспектора сектора у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Приморського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області.

В свою чергу, судом першої інстанції
вірно встановлено, що пунктом 17
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР, затвердженим постановою Кабінету
Міністрів Української РСР від 29 липня
1991 року № 114, визначено, що вагітні
жінки і матері з числа осіб рядового і
начальницького складу користуються
всіма правами і пільгами,
встановленими законодавством.

Статтею 184 Кодексу законів про працю
України передбачено гарантії при
прийнятті на роботу і заборона
звільнення вагітних жінок і жінок, які
мають дітей.

Відповідно до частини третьої статті 184
Кодексу законів про працю України
звільнення вагітних жінок і жінок, які
мають дітей віком до трьох років (до
шести років - частина шоста статті 179),
одиноких матерів при наявності дитини
віком до чотирнадцяти років або
дитини-інваліда з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу не
допускається, крім випадків повної
ліквідації підприємства, установи,
організації, коли допускається
звільнення з обов'язковим
працевлаштуванням. Обов'язкове
працевлаштування зазначених жінок
здійснюється також у випадках їх
звільнення після закінчення
строкового трудового договору. На
період працевлаштування за ними
зберігається середня заробітна плата,
але не більше трьох місяців з дня
закінчення строкового трудового
договору.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що відповідач був
достовірно обізнаний про те, що ОСОБА_4
має дитину віком до трьох років та про
тяжку побутову ситуацію позивачки
(донька позивачки є дитиною-інвалідом
та потребує лікування, що слугувало
підставою для видачі наказів про
надання відпусток позивачу у 2011 році).
При цьому, станом на 20.09.2012 року
позивачка перебувала за межами України
за запрошенням спеціалістів-медиків
Ізраїлю у зв'язку із критичним станом
здоров'я доньки-інваліда, яка
потребувала оперативного лікування,
про що відповідачу було достовірно
відомо.

Виходячи з встановлених обставин
справи та наведених вимог
законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно того, що, в даному
випадку, Головним управлінням
Міністерства внутрішніх справ України
було неправомірно звільнено позивачку,
яка має дитину віком до трьох років, із
займаної посади, а тому прийняті
Головним управлінням Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області накази від 24.12.2012 року № 2572 та
від 28.12.2012 року № 688 о/с не відповідають
вимогам діючого законодавства, є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Відповідно до ст. 24 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ у разі незаконного
звільнення або переведення на іншу
роботу особи рядового, начальницького
складу органів внутрішніх справ
підлягають поновленню на попередній
роботі (посаді).

У разі поновлення на роботі (посаді)
орган, який розглядає трудовий спір,
одночасно вирішує питання про виплату
особі рядового і начальницького складу
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік.

З огляду на зазначене, колегія суддів
вважає, що ОСОБА_4 підлягає поновленню
саме на попередній посаді, яку вона
займала на момент звільнення, тобто на
посаді старшого інспектора з
міграційного контролю у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Приморського районного
відділу Одеського міського управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області.

Вимоги позивачки про поновлення її на
посаді старшого інспектора сектора
кадрового забезпечення відділу
міліції на промтоварному ринку ГУМВС
України в Одеській області є
необгрнутованими та не можуть бути
задоволені, оскільки на момент
звільнення ОСОБА_4 зазначену посаду не
обіймала.

Оскільки судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та постановлено судове рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим,
відповідно до ст. 200 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 196, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області
залишити без задоволення, а постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 23 жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
А.В. Бойко

Суддя: Т.М.
Танасогло

Суддя:
О.В. Яковлєв