Справа № 1601/2а-9507/12
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2013-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2013 р. Справа № 1601/2а-9507/12Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці на постанову
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
05.06.2012р. по справі № 1601/2а-9507/12

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці

про визнання бездіяльності
відповідача протиправною та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

24 травня 2011 року, ОСОБА_1, (далі-позивач)
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці, в якому просив
суд:

- визнати протиправною відмову
Управління Пенсійного фонду України
Автозаводського району в місті
Кременчуці Полтавської області
здійснити перерахунок та виплатити
недоплачену частину додаткової пенсії,
призначеної ОСОБА_1 з 01.05.2009 року як
учаснику ліквідації на Чорнобильській
АЕС у 1986 році, 2 категорії, відповідно до
вимог ч. 1 статті 51 та статті 67 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленої законом на час
призначення пенсії;

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України Автозаводського району в
місті Кременчуці Полтавської області
донарахувати та виплатити ОСОБА_1 з
01.05.2009 року додаткову пенсію, як
учаснику ліквідації на Чорнобильській
АЕС у 1986 році, 2 категорії, в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком на час
виплат, відповідно до статті 51 та
статті 67 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

За наслідками розгляду справи у
порядку скороченого провадження
постановою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 05.06.12 року адміністративний позов
було задоволено частково.

Визнано протиправною відмову
Управління пенсійного фонду України в
місті Кременчуці Полтавської області
здійснити перерахунок та виплату
недоплаченої частини додаткової
пенсії, призначеної ОСОБА_1 з 01.11.2010
року, як учаснику ліквідації на
Чорнобильській АЕС у 1986 році, 2
категорії, відповідно до вимог ч. 1
статті 51 та статті 67 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленої законом на час
призначення пенсії.

Зобов'язано Управління пенсійного
фонду України в місті Кременчуці
Полтавської області донарахувати та
виплатити ОСОБА_1 з 01.11.2010 року
додаткову пенсію, як учаснику
ліквідації на Чорнобильській АЕС у 1986
році, 2 категорії, в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком на час
виплат, відповідно до статті 51 та
статті 67 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи, просив скасувати
оскаржувану постанову та ухвалити
нову, якою в задоволенні позовних вимог
відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що оскаржувана
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а саме: судом не враховані приписи
ст.ст. 51, 62, 63, 67 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»; положення
Постанови КМУ N 1 від 3 січня 2002 року "Про
підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету", Постанови КМУ № 530
від 28.05.08р. "Про деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян" та Постанови КМУ від 16 липня
2008 року N 654 "Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян", які
діяли на час виплати; приписи ч. 3 ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", крім того, на думку
відповідача, судом не повно з'ясовані
обставини справи, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Виходячи з приписів п.3 ч.1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), справа
розглядається в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на отримання
додаткової пенсії відповідно до ст. 51
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а відповідач у період з
01.11.11 року неправомірно відмовив у
проведенні перерахунку даних пенсій.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що позивач є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії та має
право на отримання додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України, громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 49 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

На дату звернення позивача до
відповідача про перерахунок
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, діяла норма ст. 51 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
яка набрали чинності з 22.05.2008р.,
відповідно до якої особам, віднесеним
до категорії 2, щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається у розмірі 30 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції
стосовно того, що при обчисленні
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю, розмір мінімальної пенсії за
віком розраховується виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленого Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", а саме відповідно до ч. 1
ст. 28 Закону, розмір мінімальної пенсії
за віком за наявності у чоловіків 25, а у
жінок 20 років страхового стажу,
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.
Прожитковий мінімум встановлюється
Кабінетом Міністрів України та щороку
затверджується Верховною Радою
України в Законі про Державний бюджет
України на відповідний рік.

Позивачу призначена та виплачується
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю на підставі постанови
Кабінету Міністрів України "Про
підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету", відповідно до якої
розрахунок проводиться виходячи з
розміру 19,91 грн. Проте, згідно ч.1 ст. 28 ЗУ
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що дії відповідача щодо
відмови в здійсненні позивачу
перерахунку та не виплати додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в
розмірі, визначеному Законом України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», призвели
до порушення прав позивача, які
підлягають захисту в судовому порядку.

Разом з тим, колегія суддів дійшла
висновку, що суд першої інстанції
неправомірно визначив період, за який
повинен бути проведений перерахунок
пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з позовом
24.05.11р., в якому просив задовольнити
його позовні вимоги з 01.05.2009 року.

Відповідно до ч.2 ст. 5 КАС України,
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Враховуючи дату звернення позивача до
суду, шестимісячний строк на звернення
до суду з позовом та період, за який
позивач просить суд захистити його
права, колегія суддів вважає, що права
позивача підлягають захисту з 24.11.2010
року.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до ч.1 ст. 6 КАС України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права.

Не визначаючи кінцеву дату проведення
перерахунку та виплати позивачу пенсії
суд першої інстанції вирішив позовні
вимоги на майбутнє. Судова колегія не
погоджується з таким висновком,
оскільки рішення суду в частині
зобов'язання відповідача проводити
перерахунок пенсії і на майбутнє не
відповідає змісту законодавства.
Судове рішення має бути наслідком
чинного правового регулювання. Воно не
може обмежувати волю законодавчого
органу в майбутньому змінювати правове
регулювання суспільних відносин та
захищати ще не порушене право.

14 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік" №
3491-VI, який набрав чинності 19 червня 2011
року.

Пунктом 7 частини першої цього Закону
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким установлено,
що у 2011 році норми і положення зокрема
статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України №
796-ХІІ застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог Закону України "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік" 6
липня 2011 року Кабінетом Міністрів
України прийнято постанову "Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету" № 745, яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

Таким чином, після набрання чинності
зазначеною постановою Кабінету
Міністрів України, тобто з 23 липня 2011
року, застосуванню підлягають
положення Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік" та
постанови Кабінету Міністрів України
від 6 липня 2011 року № 745.

З огляду на викладене судове рішення в
цій частині підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови, якою
визначити період проведення
перерахунку та відповідних виплат,
зазначивши кінцеву дату перерахунку - 22
липня 2011 року.

Щодо доводів апеляційної скарги
стосовно не правильного застосування
судом першої інстанції норм ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 зазначеного
Закону мінімальний розмір пенсії за
віком встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", іншого
нормативно-правового акту, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Відповідно до ч.4 ст. 8 КАС України
забороняється відмова в розгляді та
вирішенні адміністративної справи з
мотивів неповноти, неясності,
суперечливості чи відсутності
законодавства, яке регулює спірні
відносини.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано не взяв до уваги
положення ч.3 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом 1 частини 1 цієї
статті, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсії,
призначених згідно з цим Законом,
оскільки, наявність такої норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання додаткової пенсії, виходячи
з розміру мінімальної пенсії за віком,
як це встановлено ст.50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зважаючи на вище викладене, колегія
суддів прийшла до висновку, що судом
першої інстанції при ухваленні
постанови були порушені норми
матеріального права, і як наслідок
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, а постанова
скасуванню з прийняттям нової.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1
ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кременчуці задовольнити частково.

Постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 05.06.2012р. по справі № 1601/2а-9507/12
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
місті Кременчуці Полтавської області
здійснити перерахунок та виплату
недоплаченої частини додаткової
пенсії, призначеної ОСОБА_1 з 24.11.2010 року
по 22.07.11 року, як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1986 році, 2 категорії, відповідно до
вимог ч. 1 статті 51 та статті 67 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленої законом на час
призначення пенсії.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в місті Кременчуці
Полтавської області донарахувати та
виплатити ОСОБА_1 з 24.11.2010 року по 22.07.11
року додаткову пенсію, як учаснику
ліквідації на Чорнобильській АЕС у 1986
році, 2 категорії, в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком на час
виплат, відповідно до статті 51 та
статті 67 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Позовні вимоги за період з 01.05.09 року по
23.11.10 року - залишити без розгляду.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог -відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Рєзнікова С.С.Судді
Катунов В.В. Ральченко І.М.