Справа № 805/15494/13-а
Суддя: Толстолуцька М.М.
Дата ухвалення: 2013-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2013 р.
Справа №805/15494/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 15:30

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Толстолуцька
М.М., при секретарі судового засідання
Перовій В.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до

Управління Пенсійного фонду України в
м. Димитрові Донецької області

про

визнання протиправними та
скасування вимог про сплату боргу з
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
09.08.2013 № ф 701 на суму 1 194,03 гривень, від
04.04.2013 № ф 244 на суму 5 872,65 гривень та
визнання протиправною бездіяльність

позивача - ОСОБА_1 - особисто,

від відповідача - Єгорова О.Ю. - за
довіреністю,

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Димитрові Донецької області про
визнання протиправними та скасування
вимог про сплату боргу з єдиного
внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
09.08.13 № ф 701 на суму 1 194,03 гривень, від
04.04.2013 № ф 244 на суму 5 872,65 гривень,
визнання протиправною бездіяльність
та зобов'язання здійснити певні дії.

Усною ухвалою суду від 05.12.2013 року суд
визнав поважними причини пропуску
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
строку звернення до суду із позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Димитрові Донецької області про
визнання протиправними та скасування
вимог про сплату боргу з єдиного
внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
09.08.2013 № ф 701 на суму 1 194,03 гривень, від
04.04.2013 № ф 244 на суму 5 872,65 гривень та
визнання протиправною бездіяльність.

У судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги та просив їх
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечувала, просила відмовити
у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, суд

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що 23 жовтня 2013
року Відділом Державної виконавчої
служби Димитровського міського
управління юстиції отримана вимога
Управління Пенсійного фонду України в
м. Димитрові Донецької області від
09.08.2013 № Ф 701 про сплату боргу з єдиного
внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
1 194,03 гривні, та вимога від 04.04.13 № Ф 244
про сплату боргу з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 5 872,65
гривень, за якими відкриті виконавчі
провадження. Борг за вимогою від 04.04.13 №
Ф 244 є складовою боргу за вимогою від
14.05.13 № Ф-319, яка постановою Донецького
окружного адміністративного суду від
17.06.13 визнана протиправною та
скасована. Але всупереч цьому
відповідач все одно направив вимогу
від 04.04.13 № Ф 244 до Відділу Державної
виконавчої служби Димитровського
міського управління юстиції для
примусового виконання.

Позивач посилається на те, що
відповідно до Закону України «Про
внесення змін до Податкового кодексу
України» від 07.07.2011 №3609-VІ фізичні особи
- суб'єкти підприємницької діяльності,
які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу.
Оскільки позивач є пенсіонером за
віком та отримує відповідно до закону
пенсію за віком на пільгових умовах за
Списком №1, тому він вважає, що вимоги
про сплату боргу винесено незаконно та
необґрунтовано. З вказаних підстав
просить задовольнити позов у повному
обсязі.

Відповідачем надані суду письмові
заперечення проти позову, в яких
зазначено, що відповідно до ч. 4 ст. 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від
08.07.2010 № 2464-VI платниками єдиного внеску
є фізичні особи - підприємці, особи, які
обрали спрощену систему оподаткування,
що звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримають відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідач зазначив, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 пенсійного
віку не досяг, а призначена на підставі
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» пенсія не дає йому право
на отримання пенсії на пільгових
умовах, тому позивач не може бути
звільнений від сплати внеску.

У задоволені позову просив відмовити в
повному обсязі.

Заслухав пояснення учасників процесу,
розглянувши матеріали справи, вивчивши
доводи позову, дослідивши зібрані по
справі докази в їх сукупності,
проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Позивач - фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 зареєстрований у встановленому
порядку Виконавчим комітетом
Димитровської міської ради 14.05.1996 року,
ідентифікаційний номер НОМЕР_4, що
підтверджується Свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця Серії НОМЕР_5. Позивач
з 01.01.2012 є платником єдиного податку 1
групи зі ставкою 5%, що підтверджується
Свідоцтвом платника єдиного податку
Серії НОМЕР_6. Згідно пенсійного
посвідчення № НОМЕР_4, серії НОМЕР_7
ОСОБА_1 є пенсіонером за віком. Згідно
довідки від 29.10.13 №3053/04 позивач отримує
пенсію за віком за Списком №1, при
повному пільговому стажі.

Відповідач - Управління Пенсійного
фонду України в м. Димитрові Донецької
області є суб'єктом владних
повноважень - органом виконавчої влади,
який в цих правовідносинах здійснює
повноваження, покладені на нього
статтею 12 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
Положенням про Пенсійний фонд України,
затвердженим Указом Президента
України від 06.04.2011 № 384/2011.

Відповідно до Положення про Пенсійний
фонд України, затвердженого Указом
Президента України від 06.04.2011 № 384/2011,
Пенсійний фонд України є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Віце-прем'єр-міністра України -
Міністра соціальної політики України.

Пунктом 7 вказаного Положення
передбачено, що Пенсійний фонд України
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку територіальні
органи.

Як вбачається з матеріалів справи
Управлінням Пенсійного фонду України
в м. Димитрові Донецької області була
прийнята вимога від 14.05.13 № Ф-319 на ім'я
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
сплату боргу з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період по
квітень 2013 включно в сумі 6 466,68 гривень.
Зазначена вимога була оскаржена
позивачем до Донецького окружного
адміністративного суду. Постановою
Донецького окружного
адміністративного суду, від 17.06.2013 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 30.07.13 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Димитров Донецької області про
визнання протиправною та скасування
вимоги про сплату боргу № Ф-319 від
14.05.2013 року задоволено в повному обсязі.

Як встановлено у судовому засіданні
борг за вимогою від 04.04.13 № Ф 244 є
складовою боргу за вимогою від 14.05.13 №
Ф-319, яка визнана протиправною та
скасована.

Відділом Державної виконавчої
служби Димитровського міського
управління юстиції отримана вимога
Управління Пенсійного фонду України в
м. Димитрові Донецької області від
09.08.2013 № Ф 701 про сплату боргу з єдиного
внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
1 194,03 гривні.

У судовому засіданні
відповідачем надано Листи від 01.08.2013 №
10526/02, від 28.10.2013 № 14054/02, в якому він
просив Відділ Державної виконавчої
служби Димитровського міського
управління юстиції повернути без
виконання вимогу від 04.04.13 № Ф 244. Також
надано відомості про перерахування, з
яких вбачається, що вимога від 04.04.13 № Ф
244 відізвана з Відділу Державної
виконавчої служби Димитровського
міського управління юстиції. Тому суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
щодо визнання протиправною та
скасування вимоги від 04.04.13 № Ф 244 на
суму заборгованості 5 872,65 гривень,
визнання протиправною бездіяльності
відповідача, яка полягає у не
відізванні із Відділу Державної
виконавчої служби Димитровського
міського управління юстиції
виконавчого документу - вимоги
відповідача від 04.04.13 № Ф 244 на суму
заборгованості 5 872,65 гривень про
сплату боргу з єдиного внеску на
загальнообов'язкову державне
соціальне страхування, зобов'язання
відповідача відізвати із Відділу
Державної виконавчої служби
Димитровського міського управління
юстиції виконавчий документ- вимогу
відповідача від 04.04.13 № Ф 244 на суму
заборгованості 5 872,65 гривень, не
підлягають задоволенню.

Судом з'ясовано, та не заперечено
сторонами, що на час розгляду справи
на виконанні у ДВС знаходиться вимога
від 09.08.2013 № Ф 701 про сплату боргу з
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
1 194,03 гривні.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Ч. 3 ст. 2 КАС України також визначено, що
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються Законом України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №
2464-VI, Законом України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ,
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про збір
на облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №
2464-VI (далі за текстом - Закон - № 2464-VI)
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок) - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом.

Статтею 2 зазначеного Закону
встановлено, що за цим Законом
призначаються трудові пенсії за віком.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №
1788-ХІІ право на пенсію за віком мають
чоловіки - після досягнення 60 років і
при стажі роботи не менше 25 років, жінки
- після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 20 років.

Відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи: працівники, зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці,- за
списком №1 виробництв,робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і
при стажі роботи не менше 20 років, з них
не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при
стажі роботи не менше 15 років, з них не
менше 7 років 6 місяців на зазначених
роботах.

Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону,
на 1 рік за кожний повний рік такої
роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці -
жінкам.

Таким чином, позивач є пенсіонером за
віком у розумінні наведених норм
законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 № 1058-ІV пенсіонер - особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що участь
застрахованих осіб у системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування припиняється,
зокрема, у разі якщо застрахованій
особі відповідно до цього Закону
призначено пенсію і вона не продовжує
працювати або якщо застрахована особа
відповідно до цього Закону набула
права на довічну пенсію чи одноразову
виплату.

З огляду на викладене на позивача не
розповсюджуються положення ст. 4 Закону
№ 2464-VI. Позивач є пенсіонером, а той
факт, що йому призначено пенсію на
пільгових умовах не доводить наявність
в нього обов'язку здійснювати сплату
єдиного внеску до Пенсійного фонду. Суд
зазначає, що на підставі статті 19
Конституції України відповідач як
суб'єкт владних повноважень повинен
діяти лише на підставі законодавства.
Нормами Закону № 2464-VI не передбачено
обов'язку особи у разі, якщо їй була
призначена пенсія на пільгових умовах,
здійснювати сплату єдиного внеску.
Також такого застереження не містять й
інші норми вказаного Закону.

Відповідно до статті стаття 83 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, пенсії
призначаються з дня звернення за
пенсією.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 45
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», пенсія призначається з
дня звернення за пенсією, крім таких
випадків, коли пенсія призначається з
більш раннього строку: 1) пенсія за
віком призначається з дня, що настає за
днем досягнення пенсійного віку, якщо
звернення за пенсією відбулося не
пізніше трьох місяців з дня досягнення
особою пенсійного віку.

Згідно пенсійного посвідчення №
НОМЕР_4, серії НОМЕР_7 ОСОБА_1 є
пенсіонером за віком. Згідно довідки
від 29.10.13 №3053/04 позивач отримує пенсію
за віком за Списком №1, при повному
пільговому стажі.

За таких обставин, Управління
Пенсійного фонду України в м.
Димитрові Донецької області незаконно
винесло вимогу про сплату боргу від
09.08.13 № Ф 701, якою вимагає від фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 сплатити борг
з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 1 194,03
гривні.

Отже, позовні вимоги у частині
скасування вимоги Управління
Пенсійного фонду України в м.
Димитрові Донецької області від 09.08.13
№ Ф 701 є такими, що підлягають
задоволенню.

Підсумовуючи вищевикладене, суд
задовольняє позовні вимоги частково та
скасовує вимогу Управління Пенсійного
фонду України в м. Димитрові Донецької
області від 09.08.13 № Ф 701.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87,
94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167,
185-186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Димитрові Донецької області про
визнання протиправними та скасування
вимог про сплату боргу з єдиного
внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
09.08.2013 № ф 701 на суму 1 194,03 гривень, від
04.04.2013 № ф 244 на суму 5 872,65 гривень та
визнання протиправною бездіяльність -
задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Управління Пенсійного фонду
України в м. Димитрові Донецької
області від 09.08.2013 № ф 701 про сплату
боргу з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 1 194,03
гривень.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанову прийнято у нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частини 05 грудня 2013 року.

Повний текст постанови виготовлено 10
грудня 2013 року.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Толстолуцька М.М.