Справа № 804/13666/13-а
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2013-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2013 р. Справа № 804/13666/13-а
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Дніпропетровська
про визнання протиправними дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Дніпропетровська
в якому просить суд визнати
протиправними вимоги Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Дніпропетровська від 07 травня
2013 року №Ф-351 про сплату недоїмки в
розмірі 4572,42 грн. та від 08 травня 2013 року
№Ф-465 про сплату недоїмки в розмірі 1194,03
грн. та скасувати зазначені вимоги.

В обґрунтування заявленого позову
позивач зазначила, що вона є
пенсіонером яка отримує пенсію за
віком відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення", при цьому
зареєстрована як фізична особа -
підприємець та обрала спрощену систему
оподаткування і враховуючи, що з 06.08.2011
року набув чинності Закон України "Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деяких інших законодавчих
актів України щодо вдосконалення
окремих норм Податкового кодексу
України", позивач стверджує, що
звільнена від обов'язку сплати єдиного
внеску, а тому оскаржувані вимоги є
протиправними.

Відповідачем були надані письмові
заперечення, в яких зазначено, що
позивач повинна сплачувати єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, оскільки не
досягла загального пенсійного віку та
отримує пенсію на пільгових умовах. З
огляду на зазначене, оскаржувані
вимоги винесені у відповідності до
чинного законодавства, через що
просить у задоволенні позову
відмовити.

В судове засідання позивач не
з'явилася, просила розглянути справу
без участі представника.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, просив розглянути справу без
участі представника.

Таким чином, суд ухвалив розглянути
справу без участі сторін відповідно до
положень ст.128 КАС України в письмовому
провадженні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

ОСОБА_2 зареєстрована фізичною
особою-підприємцем, знаходиться на
спрощеній системі оподаткування з
01.01.2012 року, що підтверджується
свідоцтвом платника єдиного внеску
серія НОМЕР_2 Позивач перебуває на
обліку в УПФУ в Ленінському районі
м.Дніпропетровська, як пенсіонер з
28.12.2011 року та отримує пенсію за віком,
що підтверджується посвідченням серія
НОМЕР_1

07.05.2013 року та 08.05.2013 року УПФУ в
Ленінському районі м.Дніпропетровська
сформовано вимоги про сплату недоїмки
№ Ф-351 та № Ф-465, якими визначено, що
заборгованість позивача зі сплати
єдиного внеску за період з січня 2012
року по березень 2013 року становить в
загальному розмірі 5766,45 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що
спеціальним законом, який визначає
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, є Закон України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 8 липня 2010
року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування -
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Пунктом 4 ст. 4 Закону № 2464-VI
передбачено, що платниками єдиного
внеску є фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону № 2464-VI
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Стаття 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачає визначення
поняття "пенсіонер" - особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст. 26 даного Закону
визначено, що особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Разом з тим, відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах; жінки -
після досягнення 45 років і при стажі
роботи не менше 15 років, з них не менше 7
років 6 місяців на зазначених роботах.

З системного аналізу положень ст. ст.
12-18 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" слідує, що законодавець
розрізнив пенсії за віком в залежності
від умов їх призначення, визначивши
загальні умови призначення пенсії за
віком, (ст. 12), пільгові умови
призначення пенсії за віком, (ст. 13), а
також особливі умови призначення цього
виду пенсії окремим категоріям
громадян (працівникам, зайнятим на
підземних і відкритих гірничих роботах
та в металургії, громадянам, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи, інвалідам, учасникам війни,
сім'ям загиблих (померлих)
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, багатодітним
матерям і матерям інвалідів з
дитинства тощо).

Статтею 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року (далі
Закон №1058) визначене поняття "пенсія" -
як, щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом та
поняття "пенсіонер - особа, які
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Суд дійшов до висновку, що аналіз норм
наведених законів дає підстави для
висновку, що "пенсіонер за віком" - це та
особа, яка перебуває на обліку у
відповідному територіальному
управлінні Пенсійного Фонду України та
отримує пенсію за віком, незважаючи на
те, що її вік менший ніж визначений
частиною першої статті 26 Закону №1058,
оскільки норми діючого пенсійного
законодавства при наявності певних,
визначених законом умов, передбачають
призначення пенсії за віком із
зменшенням пенсійного віку,
встановленогост.26 Закону №1058.

Правовою нормою, яка міститься в ч. 4 ст.
4 Закону № 2464, рівно як і іншими нормами
права не встановлено, що звільненню від
сплати єдиного внеску підлягають лише
ті фізичні особи-підприємці, які є
пенсіонерами за віком відповідно до
Закону № 1058, що пенсіонери, яким
призначено пенсію за іншими
(спеціальними законами) не мають право
на пільгу щодо звільнення від сплати
єдиного внеску на підставі ч. 4 ст. 4
Закону №2464.

Таким чином, суд вважає, що вимоги
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Дніпропетровська
від 07 травня 2013 року №Ф-351 про сплату
недоїмки в розмірі 4572,42 грн. та від 08
травня 2013 року №Ф-465 про сплату
недоїмки в розмірі 1194,03 грн. є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Такої ж позиції дотримується Вищий
адміністративний суд України в своєму
рішенні від 25.09.2013 року № К/800/42374/13.

Відповідно до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна, довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
вимоги Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі
м.Дніпропетровська від 07 травня 2013 року
№351 про сплату недоїмки в розмірі 4572,42
грн. та від 08 травня 2013 року №465 про
сплату недоїмки в розмірі 1194,03 грн.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя О.В. Єфанова