Справа № 816/498/13-а
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2013-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" грудня 2013 р. м. Київ
К/800/38364/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Вербицької О.В., Муравйова О.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Полтаві
Полтавської області Державної
податкової служби

на постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 11 березня
2013 року

та постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 28 травня 2013 року

по справі №816/498/13-а

за позовом Українсько-німецького
товариства з обмеженою
відповідальністю «Алтазар» (надалі -
Українсько-німецьке ТОВ «Алтазар»)

до Державної податкової інспекції у
м.Полтаві Полтавської області
Державної податкової служби (надалі -
ДПІ у м.Полтаві Полтавської області
ДПС)

про визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ДПІ у м.Полтаві Полтавської області
ДПС, в якому просив: визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 16.10.2012р.
№ та №; зобов'язати ДПІ у
м.Полтаві Полтавської області ДПС
скласти висновок про суми
відшкодування податку на додану
вартість по декларації за червень 2012р.
із розрахунком суми бюджетного
відшкодування в розмірі 28375,00грн., яка
зареєстрована в ДПІ у м.Полтаві за вх.
№ від 19.07.2012р.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 11.03.2013р.
позов задоволено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 28.05.2013р.
рішення суду першої інстанції
скасовано в частині позовних вимог
щодо зобов'язання скласти висновок про
суми відшкодування податку на додану
вартість по декларації, поданій
Українсько-німецьким ТОВ "Алтазар" за
червень 2012р. із розрахунком суми
бюджетного відшкодування в розмірі
28375грн., яка зареєстрована в ДПІ у м.
Полтаві за вх. № від 19.07.2012р., та
прийнято в цій частині нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовлено. В
іншій частині постанову залишено без
змін.

Не погоджуючись з рішеннями попередніх
судових інстанцій, відповідач
звернувся із касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій просить скасувати судове
рішення апеляційної інстанції та
постановити нове - про відмову у
задоволені позовних вимог, посилаючись
на неправильне застосування судами
попередніх інстанції норм
матеріального та порушення норм
процесуального права.

Відповідачем також було заявлено
клопотання про здійснення заміни
Державної податкової інспекції у
м.Полтаві Полтавської області
Державної податкової служби її
правонаступником Державною податковою
інспекцією у м.Полтаві Головного
управління Мінхоходів у Полтавській
області.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
наведені у скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Зі змісту касаційної скарги
вбачається, що ДПІ у м.Полтаві
Полтавської області ДПС не
погоджується з рішеннями судів
попередніх інстанції в частині
задоволення позовних вимог про
скасування спірних податкових
повідомлень-рішень.

Так, судами попередніх інстанції
встановлено та вбачається з матеріалів
справи, що позивач подав до ДПІ у м.
Полтаві податкову декларацію з ПДВ за
червень 2012р. за вх.№ від 19.07.2012р. із
заявленою сумою бюджетного
відшкодування на рахунок платника у
банку в розмірі 28375,00грн.

17.08.2012р. за результатами камеральної
перевірки даних, задекларованих у
податковій звітності з ПДВ щодо
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту та суми бюджетного
відшкодування на рахунок платника у
банку за червень 2012р., ДПІ у м.Полтаві
складено висновок №185/15-3/20029514, в якому
зазначено про наявність достатніх
підстав, що свідчать про необхідність
проведення документальної
позапланової перевірки УН ТОВ "Алтазар"
з питань правомірності нарахування
такого відшкодування у відповідному
звітному періоді.

В період з 13.09.2012р. по 03.10.2012р. ДПІ у
м.Полтаві проведено документальну
позапланову виїзну перевірку УН ТОВ
"Алтазар" правомірності нарахування
сум бюджетного відшкодування податку
на додану вартість на рахунок платника
у банку за червень 2012р., за результатами
якої складено акт №3021/15-3/200295514 від
03.09.2012р., в якому, на думку податкового
органу, встановлено порушення
позивачем вимог п.200.1, п.п "а" п.200.4 ст.200,
п.201.11 ст.201 ПК України, в результаті чого
завищено суму, що підлягає бюджетному
відшкодуванню за червень 2012р. на суму
25927грн. та, відповідно, занижено суму, що
підлягає бюджетному відшкодуванню за
лютий 2012р. на суму 6632грн., за березень
2012р. на суму 10816грн., за квітень 2012р. на
суму 8310грн.

Позивач не погодившись з висновками
вищезазначеного акту, подав
заперечення, за результатами розгляду
яких заперечення позивача залишені без
задоволення, а висновки зазначені в
акті залишено без змін.

На підставі зазначеного акта та за
результатами адміністративного
оскарження відповідачем було прийнято
податкові повідомлення - рішення
№ та №.

Приймаючи оскаржувані податкові
повідомлення - рішення, відповідач
виходив з того, що Податковим кодексом
України не передбачено можливості для
платника приймати самостійне рішення
щодо відстрочення реалізації своїх
прав на бюджетне відшкодування ПДВ
після настання дати виникнення права
на таке відшкодування. Тобто, якщо на
дату виникнення права на відшкодування
ПДВ (в тому числі і в частині окремих
сум податку) платник таким правом не
скористався, вважається, що ним
прийнято рішення про відмову від
такого відшкодування та відповідно до
п.200.14 ст.200 вказаного Кодексу, він
враховує суми невідшкодованого ПДВ у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку в наступних податкових
періодах.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
скасування спірних податкових
повідомлень-рішень, суд першої
інстанції, з висновками якими
погодилась колегія апеляційного суду,
цілком правильно та обґрунтовано
виходили з наступного.

Як встановлено судами попередніх
інстанції, реальність господарських
операцій УН ТОВ "Алтазар", за наслідками
яких було сформовано податковий кредит
та відповідні суми бюджетного
відшкодування, податковим органом під
сумнів не ставиться.

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно з п.200.2 ст.200 даного Кодексу при
позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (пункт 200.3).

Згідно з пунктом 200.4 статті 200
Податкового кодексу України в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200
Податкового кодексу України, платник
податку, який має право на отримання
бюджетного відшкодування та прийняв
рішення про повернення суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
органу державної податкової служби
податкову декларацію та заяву про
повернення суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації.

Враховуючи наведене, судами
обґрунтовано зазначено, що Податковий
кодекс України не містить прямої
заборони платнику податку на додану
вартість включати до суми бюджетного
відшкодування залишки від'ємного
значення ПДВ за будь-який попередній
звітний період в межах строку,
визначеного кодексом.

При цьому попереднім податковим
періодом може бути будь-який
податковий період, який передує
звітному, тому визначення суми ПДВ, яка
підлягає бюджетному відшкодуванню,
може здійснюватися за будь-який
попередній податковий період, а не лише
за період, який передував звітному.

Таким чином, суди попередніх інстанції
дійшли правильного висновку, що
позивач мав право включити до суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість у декларації за
червень 2012р. залишки від'ємного
значення ПДВ попередніх податкових
періодів, у тому числі - за лютий,
березень, квітень 2012р.

Отже, судами першої та апеляційної
інстанцій, виконано всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини справи,
вирішено справу у відповідності з
нормами матеріального права,
постановлено обґрунтовані рішення, в
яких повно відображені обставини, що
мають значення для справи. Висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються доказами,
дослідженими у судовому засіданні, а
тому підстав для їх перегляду з
мотивів, викладених в касаційній
скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалив:

Замінити Державну податкову інспекцію
у м.Полтаві Полтавської області
Державної податкової служби її
процесуальним правонаступником
Державною податковою інспекцією у
м.Полтаві Головного управління
Мінхоходів у Полтавській області.

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м.Полтаві Головного
управління Мінхоходів у Полтавській
області - залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 11 березня
2013 року в нескасованій частині та
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 28 травня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав, в
порядку та у строки встановлені
ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий:
___________________ Н.Є. Маринчак

Судді:
___________________ О.В. Вербицька

___________________ О.В. Муравйов