Справа № 757/27404/13-а
Суддя: Ільєва Т. Г.
Дата ухвалення: 2014-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2014 року Печерський районний суд
міста Києва у складі:

головуючий суддя Ільєвої Т.Г.,

при секретарі Хлуд А. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС групи
ДПС ВДАІ Дарницького РУ ГУ МВС України
в м. Києві прапорщика міліції Савчука
Володимира Олександровича про
визнання дій незаконними, скасування
постанови та закриття провадження в
справі про адміністративне
правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовною заявою до відповідача, в якій
просить визнати дії інспектора ДПС
групи ДПС ВДАІ Дарницького РУ ГУ МВС
України в м. Києві прапорщика міліції
Савчука В.О. незаконними та скасувати
постанову від 01.12.2013 року про
притягнення його до адміністративної
відповідальності за правопорушення
передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді 255
грн., та закрити провадження у справі.

Позивач не погоджується з постановою
від 01.12.2013 р. та вважає, що в вона
винесена неправомірно, тому підлягає
скасуванню, так як прийняте рішення не
відповідає фактичним обставинам
справи.

В судове засідання позивач не з'явився,
через канцелярію суду подав заяву про
розгляд справи у його відсутність,
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про місце і час розгляду
справи повідомлений належним чином.

Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України у разі
неприбуття відповідача - суб'єкта
владних повноважень, належних чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
або без повідомлення ним про причини
неприбуття розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Вивчивши адміністративний позов,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи,
01.12.2013 року на позивача інспектором ДПС
групи ДПС ВДАІ Дарницького РУ ГУ МВС
України в м. Києві прапорщиком міліції
Савчуком А.О. було накладено стягнення
у виді штрафу у розмірі 255 (двісті
п'ятдесят п'ять) грн. 00 коп. за
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, що
підтверджується постановою від 01.12.2013
року АА2№ 014737.

Як зазначено в постанові, 01.12.2013 року
ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки
«Фольксваген», д/н НОМЕР_1 в м. Києві по
проспекту Бажана, в районі станції
метро «Вирлиця», рухався зі швидкістю 86
км/год, чим порушив п.п 12.4 ПДР та
перевищив швидкість на 26 км/год. В
протоколі інспектор ДПС зазначив, що
вимірювання швидкості транспортного
засобу проводилося приладом «Візир».

Згідно ст. 222 Кодексу України про
адміністративне правопорушення
розгляд справ про правопорушення,
передбачені ч.1 ст.122 КпАП України,
покладено на органи внутрішніх справ
(міліцію).

Статтю 14-1 КУпАП, яка передбачала, що у
разі фіксації правопорушення
працюючими в автоматичному режимі
спеціальними технічними засобами, що
мають функції фото - і кінозйомки,
відеозапису, чи засобами фото і
кінозйомки, відеозапису притягаються
власники (співвласники) транспортних
засобів, рішенням Конституційного Суду
України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010,
визнано такою, що не відповідає
Конституції, так як безпосередньо не
визначає складу правопорушення, а тому
не може бути самостійною підставою для
притягнення до такої відповідальності.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про
захист інформації в
інформаційно-телекомунікаційних
системах» - інформація, яка є власністю
держави, або інформація з обмеженим
доступом (до якої відноситься і
інформація, отримана за допомогою
приладу «Візир») повинна оброблятися в
автоматизованій системі із
застосуванням комплексної системи
захисту інформації (КСЗІ) з
підтвердженою відповідністю.

Вимірювач швидкості «Візир» фактично
не є таким, який працює в автоматичному
режимі. Його використання з метою
фіксування правопорушень здійснюється
безпосередньо працівником ДАІ, він
працює від акумуляторної батареї,
відповідно до технічних характеристик
має можливості вибору спеціальних
режимів роботи.

Цей прилад може за своїми технічними
можливостями фіксувати швидкість
іншого автомобіля, який рухається
поруч, а не того, який зупинили
працівники міліції. Відсутні будь-які
підстави, підтверджені належними
доказами, що швидкість належить саме
автомобілю позивача.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказами у справі про адміністративне
правопорушення, є будь - які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи (ч.1ст.251
КУпАП).

Таким чином, при складанні постанови
про адміністративне правопорушення
інспектором ДПС групи ДПС ВДАІ
Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві
прапорщиком міліції Савчуком А.О.
порушені вимоги наведеної норми, а
також порушено положення ст.280 КУпАП.

Так, виконуючим обов'язки інспектором
ДПС групи ДПС ВДАІ Дарницького РУ ГУ
МВС України в м. Києві прапорщиком
міліції Савчуком А.О. достеменно не
встановлено, чи був винен саме позивач
у вчиненому правопорушенні,
враховуючи, що будь-яких доказів вини в
постанові по справі про
адміністративне правопорушення не
наведено.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 23 грудня 2005 року №14
«Про практику застосування судами
України законодавства у справах про
деякі злочини проти безпеки дорожнього
руху та експлуатації транспорту, а
також про адміністративні
правопорушення на транспорті»
встановлено, що зміст постанови має
відповідати вимогам, передбаченими
статтями 283, 284 КПАП України. У ній,
зокрема, потрібно навести докази, на
яких ґрунтується висновок про вчинення
особою адміністративного
правопорушення, та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався правопорушник, чи
висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен
подати суду всі наявні в нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.

З боку відповідача суду не надано
належних та допустимих доказів на
спростування посилань позивача.

За вищевикладених обставин, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача в частині скасування
постанови та визнання дій інспектора
неправомірними є обґрунтованими,
обставини викладені в позовній заяві
знайшли своє підтвердження в ході
розгляду справи, а тому постанова про
накладення адміністративного
стягнення відносно ОСОБА_1 підлягає
скасуванню.

Щодо позовних вимог про закриття
провадження у справі про
адміністративне правопорушення, на
думку суду, задоволенню не підлягають,
оскільки це питання не підлягає
вирішенню в порядку адміністративного
судочинства.

Керуючись статтями 122,251,258, 268,283,288
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, статтями 2,4,7,17,94,158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС групи
ДПС ВДАІ Дарницького РУ ГУ МВС України
в м. Києві прапорщика міліції Савчука
Володимира Олександровича про
визнання дій незаконними, скасування
постанови та закриття провадження в
справі про адміністративне
правопорушення - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне
правопорушення АА2 №014737 від 01.12.2013 року
про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.122 Кодексу України про
адміністративне правопорушення і
накладення адміністративного
стягнення - скасувати.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Суддя
Т.Г. Ільєва