Справа № 802/4778/13-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 січня 2014 р.
Справа № 802/4778/13-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Поліщук Ірини Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання:
Кошевого Богдана Анатолійовича

представника позивача: не
з`явився

відповідача:
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: Козятинської об`єднаної
державної податкової інспекції

до: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про: стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулась
Козятинська об'єднана державна
податкова інспекція (далі - Козятинська
ОДПІ, позивач) з позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП
ОСОБА_1, відповідач) про стягнення
податкового боргу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
станом на 04.12.2013 року відповідач
внаслідок несплати єдиного податку має
заборгованість перед бюджетом в сумі
815,60 грн., з них 810,00 грн. - основний
платіж, 5,60 грн. - пеня. Дану
заборгованість відповідач в
добровільному порядку не погашає, в
зв'язку з чим даний позов заявлено до
суду.

Представник позивача в судове
засідання не з`явився, при цьому подав
до суду клопотання про розгляд справи
без його участі

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги визнав повністю.

Заслухавши пояснення відповідача,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази, суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Пунктом 291.3 ст. 291 глави 1 розділу 14
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) визначено, що юридична особа
чи фізична особа - підприємець може
самостійно обрати спрощену систему
оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

Судом встановлено, що відповідач обрав
спрощену систему оподаткування,
подавши відповідну заяву (а.с. 3).
Корінець свідоцтва НОМЕР_2 (а. с. 7)
підтверджує перебування його на
спрощеній системі оподаткування та
свідчить про закріплення за ним в 29
травня 2012 року статусу платника
єдиного податку.

Як вбачається з заяви про застосування
спрощеної системи оподаткування, ФОП
ОСОБА_1 відноситься до 3 групи платників
єдиного податку зі ставкою єдиного
податку 5 % розміру мінімальної
заробітної плати.

Згідно з ч. 2 п. 294.1 ст. 294 ПК України,
податковим (звітним) періодом для
платників єдиного податку
третьої-шостої груп є календарний
квартал. Пунктами 295.3, 295.4 ст. 295 ПК
України визначено, що платники єдиного
податку третьої - шостої груп сплачують
єдиний податок протягом 10 календарних
днів після граничного строку подання
податкової декларації за податковий
(звітний) квартал. Сплата єдиного
податку здійснюється за місцем
податкової адреси.

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК
України, платники податків зобов'язані
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Статтею 300 ПК України встановлено, що
платники єдиного податку несуть
відповідальність згідно цього Кодексу
за правильність обчислення,
своєчасність та повноту сплати сум
єдиного податку.

Судом встановлено, що відповідач,
починаючи з 29.05.2012 року не виконував
обов'язок зі сплати єдиного податку.
Згідно даних облікової картки ФОП
ОСОБА_1 має заборгованість перед
бюджетом зі сплати єдиного податку в
сумі 815,60 грн., з них 810,00 грн. - основний
платіж, 5,60 грн. - пеня, нарахована в
автоматичному режимі, за несвоєчасну
сплату єдиного податку (а.с. 10).

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1.
статті 14 цього ж Кодексу, податковий
борг - сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

В силу п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли
платник податків не сплачує узгодженої
суми грошового зобов'язання в
установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

З метою погашення податкового боргу,
відповідачу виставлено податкову
вимогу № 323 від 01.09.2012 року на суму
податкового боргу 802,48 грн., яку він
отримав 19.09.2012р. (а.с. 8). Проте, вказана
податкова вимога залишилась без
виконання.

Після 01.09.2012 року відповідачем єдиний
податок також не сплачувався,
внаслідок чого заборгованість зросла,
та в загальному підсумку становить 815,60
грн.

Суд зауважує, що повторна вимога про
сплату недоїмки відповідачу не
надсилалась. Вказане відповідає
приписам п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу
України, відповідно до якого у разі,
коли у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого
платника податку, що існує на день
погашення. У разі якщо після
направлення (вручення) податкової
вимоги сума податкового боргу
змінилася, але податковий борг не був
погашений в повному обсязі,
податкова вимога додатково не
надсилається (не вручається).

Беручи до уваги те, що суму
заборгованості в розмірі 815,60 грн.
відповідач не сплатив, доказів її
погашення станом на день розгляду
справи не надано, наявність вказаної
заборгованості підтверджується
матеріалами справи, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог.

Згідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового
кодексу України, орган державної
податкової служби здійснює за платника
податків і на користь держави заходи
щодо погашення податкового боргу
такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.3 зазначеної статті
Податкового кодексу України
передбачено, що стягнення коштів з
рахунків платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини

Статтею 20 Податкового кодексу України
встановлено, що органи державної
податкової служби мають право
застосовувати до платників податків
фінансові (штрафні) санкції, стягувати
до бюджетів та державних цільових
фондів суми грошових зобов'язань та/або
податкового боргу, звертатися до суду
щодо стягнення коштів платника
податків.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно
статті 86 цього Кодексу, оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
також врахував повне визнання позову
відповідачем.

Частиною 1 ст. 136 КАС України
встановлено, що позивач може
відмовитися від адміністративного
позову, а відповідач - визнати
адміністративний позов протягом
всього часу судового розгляду,
зробивши усну заяву. Якщо відмову від
адміністративного позову чи визнання
адміністративного позову викладено в
адресований суду письмовій заяві, ця
заява приєднується до справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 136 КАС України,
судове рішення у зв'язку з відмовою від
адміністративного позову, визнанням
адміністративного позову чи
примиренням сторін ухвалюється за
правилами, встановленими статтями 112, 113
цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 112 КАС України, у
разі повного визнання відповідачем
адміністративного позову і прийняття
його судом приймається постанова суду
про задоволення адміністративного
позову. Суд не приймає відмови від
адміністративного позову, визнання
адміністративного позову і продовжує
розгляд адміністративної справи, якщо
ці дії позивача або відповідача
суперечать закону та порушують
чиї-небудь права, свободи та інтереси.

Як вбачається з матеріалів справи,
визнання відповідачем
адміністративного позову не
суперечить закону і не порушує
чиї-небудь права, свободи та інтереси, у
зв'язку з чим підлягає прийняттю судом
та є підставою для постановлення
рішення про задоволення позову.

З урахуванням викладеного, оцінивши
надані позивачем докази, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи та наявним матеріалам,
визнаються відповідачем, у зв'язку з
чим позов підлягає задоволенню
відповідно до чинного законодавства та
у межах заявлених вимог.

Частиною 4 ст. 94 КАС України
передбачено, що у справах, в яких
позивачем є суб'єкт владний
повноважень, а відповідачем - фізична
чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не
стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) до місцевого бюджету
заборгованість з єдиного податку в
сумі 815,60 грн. (вісімсот п`ятнадцять
гривень 60 копійок) за рахунок коштів на
банківських рахунках.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна