Справа № 281/494/13-а
Суддя: Бичківська К. Г.
Дата ухвалення: 2013-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Лугинський районний суд Житомирської
Справа № 281/494/13-а
Провадження по справі № 2а/281/261/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2013 року
смт.Лугини

Лугинський районний суд Житомирської
області

в складі: головуючого - судді -
Бичківської К.Г.

за участю секретаря - Стужук
Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Лугини
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої
служби Лугинського районного
управління юстиції, третя особа на
стороні відповідача - Юрковська
Наталія Миколаївна, про визнання дії
державного виконавця незаконними, -

В С Т А Н О В И В :

30 травня 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом та просить визнати дії
державного виконавця Юрковської Н.М.,
які виявились у винесенні незаконної
постанови про повернення мені
виконавчого листа № 2-А-198/10 з виконання
неправомірними і зобов'язати прийняти
виконавчий лист до виконання і
виконати рішення суду, мотивуючи тим,
що відповідачем не було вчинено всіх
необхідних дій для виконання постанови
суду.

Позивач надала до суду заяву про
розгляд справи в її відсутність,
позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача просить
розглядати справу без його участі,
надав заперечення, у яких вказав, що
постанова від 15.05.2013 року винесена у
відповідності до норм закону, позивачу
проведено нарахування грошових коштів
згідно судового рішення, але
фінансування для виконання судового
рішення відсутнє, а також з 01 січня 2013
року набрав чинності Закон України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень", згідно норм якого
виконання рішень про стягнення коштів,
боржником за якими є державний орган,
здійснюється Державною казначейською
службою України в межах відповідних
бюджетних призначень, і стягувач за
рішенням суду про стягнення коштів з
державного органу звертається до
Державної казначейської служби
України у строки, встановлені Законом
України "Про виконавче провадження", із
заявою про виконання рішення суду.

Відповідно до частини 6 ст. 128 КАС
України, суд розглядає справу в порядку
письмового провадження.

Дослідивши докази, суд вважає, що позов
слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою
державного виконавця від 08.12.2011 року
було відкрито виконавче провадження
щодо примусового виконання
виконавчого листа № 2-А-198/10, виданого
09.11.2011 року Лугинським районним судом
про зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в Лугинському районі
провести нарахування та виплату ОСОБА_1
підвищення до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає на території
радіоактивного забруднення,
передбаченої ч.2 ст. 39 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» із
застосуванням відповідної мінімальної
заробітної плати з урахуванням
фактично виплачених коштів по доплаті
до пенсії за проживання на території
радіоактивного забруднення за період з
19.10.2008 року по 30.09.2009 року.

З постанови про повернення виконавчого
документа стягувачеві від 15.05.2013 року
видно, що з метою повного фактичного
виконання рішення суду до боржника -
УПФУ в

Лугинському районі застосовано заходи
примусового виконання судового
рішення, передбачені Законом України
"Про виконавче провадження", а саме:
УПФУ в Лугинському районі було
проведено перерахунок у відповідності
до рішення суду в сумі 12672,19 грн., згідно
листа боржника № 2662 від 15.04.2013 року.

У зазначеній постанові стягувачу
роз'яснено, що, відповідно до Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень», боржник по
справі являється державний органом, а
тому виникли обставини, що виключають
можливість подальшого виконання
рішення суду органами ДВС та як
наслідок подальшого здійснення
виконавчого провадження. Таким чином,
зазначений виконавчий документ
підлягає поверненню стягувачеві як, як
частково виконаний, для подальшого
виконання органами ДКСУ.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
"Про виконавче провадження", державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 181 КАС України, учасники
виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналіз положень ч. 1 ст. 181 КАС України
свідчить про те, що адміністративне
судочинство спрямоване на захист прав,
свобод та інтересів учасників
виконавчого провадження від порушень з
боку державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби. При цьому захист прав, свобод та
інтересів цих осіб передбачає
наявність встановленого судом факту
порушення законного права (свободи,
інтересу) позивача.

Суд вважає, що державний виконавець
дійшов передчасного висновку, виносячи
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачеві, оскільки він не
здійснив усіх можливих вичерпних
заходів виконання судового рішення.

Приписами ст. 19 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
ратифікованої Україною 17.07.1997 року
(надалі-Конвенція), передбачено, що для
забезпечення дотримання Високими
Договірними Сторонами, однією з яких є
Україна, їхніх зобов'язань за
Конвенцією та протоколами до неї
створюється Європейський суд з прав
людини, який функціонує на постійній
основі.

Статтею 46 Конвенції передбачено, що
Високі Договірні Сторони
зобов'язуються виконувати остаточні
рішення Суду в будь-яких справах, у яких
вони є сторонами.

Окрім того, ст. 17 Закону України "Про
виконання рушень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини", визначено, що суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Європейського
суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 38 рішення
Європейського суду з прав людини від
29.06.2004 року у справі «Жовнер проти
України», державний орган не може
посилатися на відсутність коштів, щоб
не виплачувати борг, підтверджений
судовим рішенням.

Згідно п. 29 рішення Європейського суду
з прав людини від 13.07.2006 року у справі
«Васильєв проти України», виконання
рішення щодо боржника залишається
обов'язком держави.

Судові рішення є обов'язковими до
виконання на всій території України
(ст. 124 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України,
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України. В
ч. 2 ст. 257 КАС України вказано, що судове
рішення, яке набрало законної сили або
яке належить виконати негайно, є
підставою для його виконання.

Боржником у справі, яка розглядається,
виступає держава, яка в особі
компетентного органу, повинна
здійснити нарахування та провести
виплату позивачу суму доплати до

пенсії, передбаченої ч.2 ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а відсутність бюджетних коштів не може
бути підставою для невиконання
судового рішення, яке набрало законної
сили, і повернення виконавчого листа
стягувачу.

Посилання державного виконавця у
запереченні на те, що позивачу
проведено розрахунок доплати до
пенсії, передбаченої ч.2 ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в розмірі 12672,19 грн., також не є
підставою для відмови в позові,
оскільки рішення суду складається як
із зобов'язання здійснити нарахування
доплати до пенсії, так і з зобов'язання
провести її виплату. Проведення лише
одного розрахунку не є виконанням
судового рішення.

Відсутність коштів на рахунках
боржника чи у держави на виконання
взятих на себе зобов'язань не є
підставою для повернення виконавчого
документа стягувачу.

В силу ч. 1 ст. 3 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень", виконання рішень суду
про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.

Однак постановою Лугинського
районного суду від 12.04.2010 року
передбачено зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в Лугинському
районі провести нарахування та виплату
ОСОБА_1 підвищення до пенсії як
непрацюючому пенсіонеру, який проживає
на території радіоактивного
забруднення, передбаченої ч.2 ст. 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із застосуванням
відповідної мінімальної заробітної
плати з урахуванням фактично
виплачених коштів по доплаті до пенсії
за проживання на території
радіоактивного забруднення за період з
19.10.2008 року по 30.09.2009 року, а не стягнення
коштів, тому виконання рішення суду має
здійснюватись відповідачем як органом
державної виконавчої служби.

Разом з тим, вжиття передбачених
Законом України "Про виконавче
провадження" заходів примусового
виконання рішень, неупереджено,
своєчасно і в повному обсязі вчиняти
виконавчі дії на виконання судового
рішення, зазначеного у виконавчому
документі, є законним обов'язком
державних виконавців відділу
державної виконавчої служби
Лугинського районного управління
юстиції, що не потребує ухвалення
судового рішення для виконання такого
обов'язку, тому у задоволенні вимог
позивача щодо зобов'язання відповідача
прийняти до провадження та відкрити
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2-А-198/10, а
також виконати судове рішення у
передбачений законом спосіб і строк
слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись
Конвенцією про захист прав людини і
основоположних свобод, ратифікованої
Україною 17.07.1997 року, Законом України
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини", рішення Європейського суду з
прав людини від 29.06.2004 року у справі
«Жовнер проти України», рішення
Європейського суду з прав людини від
13.07.2006 року у справі «Васильєв проти
України», Законом України "Про
виконавче провадження", Законом
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень", ст.ст. 11, 69, 71,
128, 158, 162, 163, 181, 255, 257 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до відділу державної
виконавчої служби Лугинського
районного управління юстиції, третя
особа на стороні відповідача -
Юрковська Наталія Миколаївна, про
визнання дії державного виконавця
незаконними задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Лугинського
районного управління юстиції
Юрковської Н.М. щодо повернення
стягувачеві виконавчого листа №
2-А-198/10, виданого Лугинським районним
судом 09.11.2010 року.

Скасувати постанову державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Лугинського
районного управління юстиції
Юрковської Н.М. про повернення
виконавчого документа № 2-а-198/10
стягувачеві від 15.05.2013 року.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана через Лугинський районний
суд до Житомирського апеляційного
адміністративного суду протягом 10 днів
з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: К. Г. Бичківська