Справа № 495/6580/13-а
Суддя: Гайда-Герасименко О. Д.
Дата ухвалення: 2013-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/6580/13-а
ПОСТАНоВА

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

20 вересня 2013 року

м.Білгород-Дністровський

Суддя Білгород–Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
ОСОБА_1, розглянувши у порядку
скороченого провадження
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення
Білгород-Дністровської міської ради
про визнання дій протиправними та
зобов’язання виплатити
заборгованість по щорічній допомозі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з
адміністративним позовом до
управління праці та соціальної
політики Білгород-Дністровської
міської ради, мотивуючи тим, що він є
учасник ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії. В
результаті впливу іонізуючого
випромінювання та інших шкідливих
виробничих факторів при виконанні
робіт з ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС йому здоров’ю було
завдано шкоду, за яку державою
відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року, встановлено
компенсацію у вигляді щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі
п’яти мінімальних заробітних плат. З
виписки банку, які позивач отримав
19.04.2013 року, відповідачем було
зараховано 100 гривень. Такий розмір
встановлений Постановою КМУ «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005
року №562.

Розгляд справи здійснювався суддею
одноособово, без проведення судового
засідання та виклику осіб, які беруть
участь у справі, що відповідає
положенням ч.4 ст.183-2 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши
докази, які є в матеріалах справи,
оцінивши повідомлені позивачем
обставини, наявність достатніх
підстав, суд приходить до наступного.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено, що між сторонами виник
публічно-правовий спір щодо захисту
порушеного права учасника другої
категорії ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС на отримання
належного розміру щорічної допомоги на
оздоровлення відповідно до ст.48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати.

Згідно ч.4 ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", учасникам 2
категорії виплачується щорічна
допомога на оздоровлення в розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат.

Єдиним законом, який Конституція
України відокремлює серед інших, є
Закон України «Про Державний бюджет
України». Його особливістю є те, що
відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції
України виключно Законом України «Про
Державний бюджет України»
визначаються будь-які видатки на
загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків.

Виплата щорічної разової допомоги у
2013р., було здійснена на підставі пункту
4 прикінцевих положень З.У. “Про
державний бюджет на 2013рік”, яким
уповноважено Кабінет Міністрів
України встановлювати порядок і
розмір виплат встановлених ст.12-16
Закону України “Про статус ветеранів
війни та гарантії їх соціального
статусу” на виконання даної норми
закону Кабінетом Міністрів України
було видано постанову №149 від 13.03.2013
року, у обсягах бюджетних асигнувань
передбачених Законом України “Про
Державний бюджет України на 2013
рік” у розмірі 2110 грн., що не є
порушенням, оскільки Конституція
України не містить норм, які б
встановлювали ієрархічну залежність
одних законів від інших. Прийняті
Верховною Радою України закони є
актами рівної юридичної сили. Таку
позицію підтримує також і
Конституційний Суд України у своєму
рішенні №3-рп/2012 від 25.01.2012р.

Крім цього, відповідно до ст. 17-1 Закону
України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту”
фінансування витрат, пов'язаних із
введенням в дію цього Закону
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету.

У разі, якщо застосування пільг,
компенсацій та гарантій для певних
категорій громадян, у тому числі
виплата грошової допомоги учасникам
бойових дій потребує фінансування за
рахунок коштів Державного бюджету
України, його обсяги не можуть
визначатися будь-яким іншим законом,
крім Закону України «Про Державний
бюджет України». До того ж, при
визначенні таких обсягів повинні
враховуватись вимоги ст.95 Конституції
України щодо справедливого і
неупередженого розподілу суспільного
багатства між громадянами і
збалансованості бюджету України, тобто
усі суспільні потреби, які тягнуть за
собою видатки з Державного бюджету
України, мають бути задоволені,
виходячи із фінансових можливостей
держави.

Таке ж положення міститься у ст. 22
Загальної Декларації прав людини,
згідно якої кожна людина як член
суспільства, має право на соціальне
забезпечення, здійснення необхідних
для підтримання її гідності, вільного
розвитку її особи прав у економічній,
соціальній і культурній галузях за
допомогою національних зусиль і
міжнародного співробітництва та
відповідно до структури і ресурсів
кожної держави.

Вищевикладене не означає, що для
окремих категорій, зокрема, для
учасників бойових дій, які дійсно мають
заслуги перед державою, не можуть бути
встановлені певні пільги, компенсації
та гарантії, однак їх надання є
питанням доцільності і залежить
насамперед від фінансових можливостей
держави. При цьому видатки на
фінансування таких пільг, компенсацій
і гарантій, а отже, їх розмір, мають
визначатися законом України про
Державний бюджет України на
відповідний рік.

Враховуючи викладене, проведення
щорічної виплати разової грошової
допомоги у більшому розмірі, ніж
встановлено законом про державний
бюджет на відповідний рік, є порушенням
норм законодавства України та може
призвести до виникнення загрози
невиконання поточних зобов?язань
управлінням праці та соціального
захисту населення.

Відповідно до п. 11 розділу ІІ Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та внесення змін до деяких
законодавчих актів України" стаття 48
Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" викладена в новій редакції,
якою встановлено, що учасникам
внаслідок Чорнобильської катастрофи
щорічна допомога на оздоровлення
виплачується в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України.

Однак, згідно ст.62 вищенаведеного
Закону Кабінетом Міністрів України
провадиться роз'яснення порядку
застосування цього Закону, а не
встановлюється розмір передбачуваних
Законом пільг.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року №10-рп/2008 визнані
неконституційними наведені зміни,
внесені п.11 розд. ІІ Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України". Таким
чином, з 22.05.2008 року відновлено дію ст.
48 вказаного Закону в попередній
редакції, яка передбачає, що щорічна
допомога на оздоровлення надається
інвалідам ІІ групи у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

Незважаючи на чинність частини ч.4 ст.48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
у попередній редакції станом на 2010 рік,
відповідач провів виплату позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України №562 від 12 липня 2005
року "Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в розмірі 100 грн..

Згідно із положенням ч. 4 ст. 9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акту
Конституції України, закону України,
міжнародному договору, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України, або іншого правового
акту, суд застосовує акт, який має вищу
юридичну силу.

У своїх запереченнях відповідач
ґрунтується на те, що він виконує
програми по соціальному захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи в межах
чітких бюджетних призначень, а тому
виникає загроза утворення
заборгованості з цих виплат перед
громадянами, які не звернулися до суду,
отже це порушує ст.24 Конституції
України, якою передбачено, що громадяни
мають рівні конституційні права і
свободи і є рівними перед законом.

Відповідно до п. 2 рішення
Конституційного суду України №3-рп/2012
року від 25.01.2012 КМУ України регулює
порядок та розміри соціальних виплат
та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України. Також у зазначеному
рішенні вказано, що суди загальної
юрисдикції України під час вирішення
справ щодо соціального захисту прав
громадян повинні застосовувати
нормативно – правові акти КМУ,
прийняті на підставі і на виконання
Бюджетного кодексу України, інших
законів України, в тому числі закону
про Державний бюджет України на
відповідний рік.

Таким чином, передбачені законами
соціально–економічні права не є
абсолютними, отже механізм реалізації
цих прав може бути змінений державою,
зокрема через неможливість їх
фінансового забезпечення шляхом
пропорційного перерозподілу коштів з
метою збереження балансу інтересів
усього суспільства.

На підставі наведеного, відповідно до
ч.4 ст.48, ч. 7 ст.48, 62 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", рішення
Конституційного Суду України від 22.05.2008
року №10-рп/2008, ст.53 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2010 рік",
ст.ст.6-11, 17, п.2 ч.2.ст.162 КАС України,
керуючись ст.ст.159-163,167 КАС України, суд,
-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Білгород-Дністровської міської ради
про визнання дій протиправними та
зобов’язання виплатити
заборгованість по щорічній допомозі –
відмовити у повному обсязі.

Постанову може бути оскаржено до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
до суду першої інстанції апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя