Справа № 816/6992/13-а
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2013-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2013 рокум. ПолтаваСправа
№816/6992/13-а

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Кукоби О.О.,

за участю секретаря судового засідання
- Марченка О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області, третя особа без
самостійних вимог на предмет спору -
управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці Полтавської області про
визнання дій незаконними та скасування
вимоги про сплату боргу (недоїмки),

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_1)
звернувся до суду з позовом до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області (далі по тексту - відповідач,
Кременчуцька ОДПІ), третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору -
управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці Полтавської області (далі
по тексту - третя особа, УПФ України в м.
Кременчуці Полтавської області) про
визнання незаконними дій та скасування
вимоги від 21 листопада 2013 року №Ф-1012
про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 735
грн. 03 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що він зареєстрований
як фізична особа - підприємець,
перебуває на обліку платників єдиного
внеску у Кременчуцькій ОДПІ та є
пенсіонером за віком. Вимогою від 21
листопада 2013 року №Ф-1012 ФОП
ОСОБА_1 зобов'язано сплатити недоїмку з
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за ІІІ
квартал 2013 року в розмірі 735 грн. 03 коп.
На думку позивача вказана вимога є
необґрунтованою та протиправною,
оскільки відповідно до положень
частини четвертої статті 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" його звільнено
від сплати єдиного внеску як особу, яка
отримує пенсію за віком.

Відповідач відзиву на позов не надав.

Позивач в судове засідання не з'явився.
Надав до суду заяву, в якій зазначив, що
позовні вимоги підтримує у повному
обсязі, справу просив розглядати без
його участі.

Відповідач явку уповноваженого
представника в судове засідання не
забезпечив, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином; причин неявки представника в
судове засідання відповідач не
повідомив, заяви чи клопотань до суду
не надав.

Згідно з частиною четвертою статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Представник УПФ України в м. Кременчуці
Полтавської області в судове засідання
не з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином. Надав до суду довідку, за змістом
якої позивачу з 04 жовтня 2011 року, у
відповідності до положень пункту 2
статті 14, статті 55 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", призначено
пенсію за віком як особі, віднесеній до
другої категорії учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС.

Відповідно до приписів статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України неявка в судове засідання
третьої особи, належним чином
повідомленої про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
не є перешкодою для розгляду справи по
суті.

За таких обставин, враховуючи
достатність наданих сторонами доказів,
суд визнав за можливе розглядати
справу за даної явки в судове засідання
осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на неявку в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі та
відповідно до положень частини першої
статті 41 Кодексу адміністративного
судочинства України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступні факти та
відповідні до них правовідносини.

Позивач з 01 серпня 2001 року у
встановленому законом порядку
зареєстрований як фізична особа -
підприємець, реєстраційний номер
облікової картки платника податків
/а.с. 10, 18-19/, є платником єдиного
податку.

ФОП ОСОБА_1 з 15 вересня 2003 року
перебував на обліку в органах
Пенсійного фонду України як платник
страхових внесків, а з 01 січня 2011 року -
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі
по тексту також ЄСВ) /а.с. 18/.

З 01 жовтня 2013 року адміністрування ЄСВ
здійснюється органами доходів і
зборів.

26 листопада 2013 року позивачем одержано
вимогу Кременчуцької ОДПІ від 21
листопада 2013 року №Ф-1012 про сплату
боргу (недоїмки) в розмірі 735 грн. 03 коп.

Не погоджуючись з даною вимогою,
позивач звернувся до суду з позовом про
визнання дій контролюючого органу
незаконними та скасування спірної
вимоги.

Надаючи правову оцінку спірним діям та
рішенню суб'єкта владних повноважень,
суд виходить з критеріїв правомірності
таких дій та рішення, що визначені
частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у зв'язку з чим перевіряє чи
прийняті (вчинені) вони: на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Судом встановлено, що оскарженою
вимогою ФОП ОСОБА_1 зобов'язано
сплатити єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за ІІІ квартал
2013 року в розмірі 735 грн. 03 коп.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати, а
також повноваження органу, що здійснює
його збір та ведення обліку визначено
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" від 08
липня 2010 року №2464-VI.

Так, відповідно до положень пункту 4
частини першої статті 4 зазначеного
Закону платниками єдиного внеску є
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Водночас, пунктом 7 розділу I Закону
України "Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України" від 07
липня 2011 року №3609-VI (набув чинності з
06 серпня 2011 року) внесено зміни до
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування",
згідно з якими статтю 4 цього Закону
доповнено частиною четвертою такого
змісту: "Особи, зазначені у пункті 4
частини першої цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.".

У зв'язку з викладеним, суд зазначає, що
пенсія за віком є одним з різновидів
трудових пенсій, призначення яких
передбачено статтею 2 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" від 05
листопада 1991 року №1788-XII.

Статтею 12 вказаного Закону, так само, як
і частиною першою статті 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від 09
липня 2003 року №1058-IV, визначено, що право
на пенсію за віком мають чоловіки -
після досягнення 60 років і при стажі
роботи не менше 25 років.

Разом з тим, варто зазначити, що
статтями 13-22 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" врегульовано
особливості набуття права на пенсію за
віком певними категоріями осіб.

Зокрема, в силу положень статті 15
наведеного Закону, умови, норми та
порядок пенсійного забезпечення
громадян, які постраждали від
Чорнобильської катастрофи,
визначаються Законом Української РСР
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

За приписами статті 55 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28
лютого 1991 року №796-XII особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування":
учасники ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які працювали у
зоні відчуження з моменту аварії до 1
липня 1986 року незалежно від
кількості робочих днів, а з 1 липня 1986
року по 31 грудня 1986 року - не менше 5
календарних днів - 10 років.

Пенсійним посвідченням № (серія
ААЖ №577797), копію якого долучено до
матеріалів справи, підтверджується, що
позивач є пенсіонером за віком /а.с. 11/.

Крім того, як підтверджено копією
посвідчення серії НОМЕР_1 /а.с. 12/, ОСОБА_1
є учасником ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році,
категорія 2.

А за змістом довідки УПФ України в м.
Кременчуці Полтавської області від 18
грудня 2013 року вих. №20249/02-21 позивачу з 04
жовтня 2011 року, у відповідності до
положень пункту 2 статті 14, статті 55
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
призначено пенсію за віком як особі,
віднесеній до другої категорії
учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС /а.с. 24/.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджено, що позивач є пенсіонером
та отримує пенсію за віком.

При цьому, суд враховує, що наведені
вище положення частини четвертої
статті 4 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" не містять
обмежень щодо незастосування вказаної
норми до осіб, яким пенсію за віком
призначено на пільгових умовах зі
зниженням пенсійного віку, в тому
числі, відповідно до приписів статті 55
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Оскільки матеріалами справи
підтверджено, що ОСОБА_1 є пенсіонером
за віком та отримує пенсію відповідно
до закону, суд дійшов висновку про те,
що позивач, в силу приписів частини
четвертої статті 4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", звільняється
від сплати за себе єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

В силу частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно із частиною першою статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

У відповідності до частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не подано до суду доказів
на підтвердження правомірності
оскарженого рішення.

Водночас, в ході розгляду справи судом
встановлено, що формуючи вимогу про
сплату боргу (недоїмки) від 21 листопада
2013 року №Ф-1012, відповідач не врахував
наявність обставин, що звільняють
позивача від сплати за себе єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає
доведеним належними та допустимими
доказами той факт, що при прийнятті
оскарженої вимоги суб'єкт владних
повноважень діяв всупереч
встановленому законом порядку,
необґрунтовано, упереджено, без
з'ясування необхідних обставин, що мали
значення для прийняття рішення, без
дотримання необхідного балансу між
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів позивача і цілями,
на досягнення яких спрямовано це
рішення, чим порушено законні інтереси
позивача.

Зважаючи на те, що спірна вимога є
правовим актом індивідуальної дії,
який, згідно з частиною другою статті 162
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі його неправомірності,
визнається судом протиправним і
скасовується, суд, відповідно до
частини другої статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вважає за необхідне вийти за
межі позовних вимог, визнати
протиправною та скасувати вимогу
Кременчуцької ОДПІ від 21 листопада 2013
року №Ф-1012 "Про сплату боргу (недоїмки)".

Таким чином, позов у даній частині
необхідно задовольнити.

З приводу позовної вимоги про визнання
незаконними дій Кременчуцької ОДПІ суд
зазначає, що у спірних відносинах
юридично значимим наслідком дій
суб'єкта владних повноважень стосовно
позивача є формування вимоги про
сплату боргу, що судом визнана
протиправною та скасована, наявності
будь-яких інших дій, що могли б порушити
права та законні інтереси позивача
останнім не наведено, а відтак, в
задоволенні позову в даній частині
необхідно відмовити.

За вищевикладених обставин, суд дійшов
висновку про задоволення позову
частково.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 до Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області,
третя особа без самостійних вимог на
предмет спору - управління Пенсійного
фонду України в м. Кременчуці
Полтавської області про визнання дій
незаконними та скасування вимоги про
сплату боргу (недоїмки) задовольнити
частково.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області від 21
листопада 2013 року №Ф-1012 "Про сплату
боргу (недоїмки)".

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання її
копії з одночасним надісланням копії
апеляційної скарги до суду апеляційної
інстанції.

Повний текст постанови складено 30
грудня 2013 року.

Суддя
О.О. Кукоба