Справа № 804/16882/13-а
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2013-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді
при секретарі судового засідання
представника позивача
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, третя особа без самостійних
вимог ОСОБА_4 про визнання дій
протиправними, скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов позов
ОСОБА_3 до Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, третя особа без самостійних
вимог ОСОБА_4, в якому позивач просить:
- визнати незаконними (протиправними)
дії Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області в особі державного реєстратора
Горбунової Анни Олександрівни щодо
винесення рішення за № 1418508 від
05.04.2013 року про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень на 12/100 частин
домоволодіння, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4;
- скасувати рішення про державну
реєстрацію прав та обтяжень за № 1418508
від 05.04.2013 року, прийняте державним
реєстратором Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області Горбуновою Анною
Олександрівною, яким було
зареєстровано право власності за
ОСОБА_4 на 12/100 частин домоволодіння
- зобов'язати Реєстраційну службу
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області скасувати державну реєстрацію
права власності на 12/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_4 на підставі договору дарування
серія ВСР № 783479 посвідчений 20.04.2006 р.
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 за
реєстром №531.
В обґрунтування позову, позивач
зазначив, що згідно Витягу з Державного
реєстру прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності, підставою
для виникнення права власності у
ОСОБА_4 на 12/100 частин домоволодіння, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, є
договір дарування серія ВСР № 783479
посвідчений 20.04.2006 р. приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
за реєстром № 531. Інших документів з
боку власника надано не було, як це
передбачено «Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 р. № 703.
Крім того, державним реєстратором
Горбуновою А.О. було зареєстровано
право власності на 12/100 частин
домоволодіння, що знаходиться у
зруйнованому стані та відновленню не
підлягає, тобто, було зареєстровано
право власності на фактично неіснуючу
частину домоволодіння.
Тобто, відповідач діяв не на підставі
та не у межах повноважень й способу, що
передбачені Конституцією та законами
Відповідач надав заперечення, в яких
зазначив, що рішення Державного
реєстратора Реєстраційної служби ДМУЮ
Дніпропетровської області Горбунової
А.О. № 1418508 від 05.04.2013 р. про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень на 12/100
частин домоволодіння АДРЕСА_1 за
ОСОБА_4, є законним та таким, що не
підлягає скасування.
Від третьої особи до суду надійшло
клопотання про розгляд справи без її
участі та надійшло письмове
заперечення проти позову.
До початку розгляду справи по суті,
судом з'ясовувався строк звернення
позивача до суду та відповідно до вимог
ст. 6 КАС України, судом поновлено строк
звернення позивача до суду.
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував,
просив в задоволенні
адміністративного позову відмовити.
Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.
ОСОБА_4 на підставі договору дарування
від 20.04.2006 року належить 12/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1. Договір
дарування від 06.04.2006 р. було
нотаріально посвідчено приватним
нотаріусом ДМНО ОСОБА_6, реєстровий
номер 531 та зареєстровано в
електронному Реєстрі прав власності на
нерухоме майно, 23.05.2006 року.
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 06 березня
2012 року по цивільній справі № 2-6434/11 за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 було
припинено право власності ОСОБА_4 на
12/100 частин у домоволодінні АДРЕСА_1 та
визнано за ОСОБА_3 права власності на
спірне домоволодіння в цілому.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська
від 23 січня 2013 року заочне рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 06
березня 2012 року було скасовано, а
справа була призначена до розгляду та
розгляд справи триває.
ОСОБА_4 звернулася до Реєстраційної
служби ДМУЮ Дніпропетровської області
із заявою про реєстрацію прав
власності на належні їй 12/100 частин
домоволодіння в Державному реєстрі
прав власності на нерухоме майно.
Рішенням державного реєстратора
Реєстраційної служби ДМУЮ
Дніпропетровської області Горбунової
Анни Олександрівни про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень №
1418508 від 05.04.2013 року було зареєстровано
право власності за ОСОБА_4 на 12/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1.

20 червня 2013 року ОСОБА_3 звертається із
заявою про державну реєстрацію за ним в
цілому прав власності на домоволодіння
АДРЕСА_1 на підставі заочного рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 06.03.2012 р.

Рішенням № 3323161 від 20.06.20132 року
Державний реєстратор відмовив у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, оскільки, ухвалою
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2013
року заочне рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 06 березня
2012 року було скасовано.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 182 Цивільного кодексу України,
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" № 1959-ІV від 01.07.2004
року (надалі по тексту - Закон № 1959-ІV),
державна реєстрація прав, є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

Згідно ст. 4 Закону №1959-ІV, обов'язковій
державній реєстрації підлягають
речові права та обтяження на нерухоме
майно, розміщене на території України,
що належить фізичним та юридичним
особам, державі в особі органів,
уповноважених управляти державним
майном, іноземцям та особам без
громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також,
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування
(сервітут); право користування
земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном;

3) інші речові права відповідно до
закону;

4) податкова застава, предметом якої, є
нерухоме майно, та інші обтяження.

Речові права на нерухоме майно,
зазначені в пунктах 2 і 3 частини першої
цієї статті, є похідними і реєструються
після державної реєстрації права
власності на таке майно, крім випадків,
передбачених статтею 4-1 цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 703 від 22 червня 2011 року затверджено
Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень (далі -
Порядок), пунктом 5 якого, передбачена
обов'язковість подання документів для
проведення державної реєстрації прав,
які повинні відповідати вимогам, що
встановлені законом, цим Порядком та
іншими нормативно - правовими актами.

Згідно пункту 10 Порядку, заявник разом
із заявою про державну реєстрацію
подає органові державної реєстрації
прав, необхідні для такої реєстрації
документи, що визначені цим Порядком,
їх копії, документ, що підтверджує
внесення плати за надання витягу з
Державного реєстру прав, та документи
про сплату державного мита.

Пунктом 26 Порядку передбачено, що для
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим Порядком.

В силу підпункту 1 пункту 27 Порядку № 703,
укладений в установленому законом
порядку договір, предметом якого є
нерухоме майно, права щодо якого
підлягають державній реєстрації, або
речове право на нерухоме майно, чи його
дублікат є документом, що підтверджує
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно.

Таким чином, суд вважає, що державний
реєстратор Реєстраційної служби ДМУЮ
Дніпропетровської області Горбунова
А.О. на законних підставах
зареєструвала за ОСОБА_4 12/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1.

Крім того, що стосується державного
акта про право власності на земельну
ділянку серії ЯМ № 475905, виданого на
підставі рішення Дніпропетровської
міської ради № 79/27 від 12.09.2012 року, то
постановою Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 15 травня
2013 року по адміністративній справі №
200/4374/13-а за позовом ОСОБА_4 до
Дніпропетровської міської ради,
Управління Держземагенства у
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області, третя особа
ОСОБА_3, Державний акт на право
власності на земельну ділянку (серія ЯМ
№ 475905), зареєстрований 30.10.2012 року під
номером 06773 та виданий ОСОБА_3 на
підставі рішення Дніпропетровської
міської ради від 12.09.2012 р. № 79/27 було
визнано не чинним, а рішення
Дніпропетровської міської ради від
12.09.2012 р. № 79/27 у частині передачі
безоплатно у власність ОСОБА_3
земельної ділянки за адресою: вул.
Тимчасова, 2, яка має кадастровий номер
:01:297:0043 та загальною площею 0,0476 га,
скасовано.

Суд зазначає про безпідставність
посилань позивача на
будівельне-технічне дослідження
технічного стану 12/100 частин
домоволодіння, оскільки, станом на
сьогоднішній день в проваджені
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська
розглядається позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про відновлення становища ОСОБА_4, яке
існувало до ухвалення заочного
рішення.

У зв'язку із тим, що заочне рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 06.03.2012
року, на підставі якого, було
зареєстроване за ОСОБА_3 право
власності на домоволодіння АДРЕСА_1, в
цілому, було скасовано, а договір
дарування від 20.04.2006 р. станом і на
сьогоднішній день, є дійсним, рішення
Державного реєстратора Реєстраційної
служби ДМУЮ Дніпропетровської області
Горбунової А.О. № 1418508 від 05.04.2013 р. про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень на 12/100 частин домоволодіння
АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 є законним та таким,
що не підлягає скасуванню.

Суду позивачем надано копію висновку №
1740-13 експертного будівельно-технічного
дослідження по заяві від 04.102013р.

Судом відповідна експертиза не
береться до уваги, у зв'язку з тим, що
предметом даного спору, є визнання
незаконними (протиправними) дій
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області в особі державного реєстратора
Горбунової А.О. щодо реєстрації права
власності.

Даний висновок експерта не може
свідчити про незаконність таких дій
відповідача, з урахуванням вимог
Закону України «Про державну
реєстрацію».

При цьому, суд вважає, що даний висновок
експерта може бути доказом у справі, що
стосується визнання права власності та
питання щодо права власності сторін, в
даному судовому процесі, це питання не
вирішується, оскільки це не входить до
компетенції Дніпропетровського
окружного адміністративного суду.

У зв'язку з тим, що судом не встановлено
протиправності дій відповідача,
відсутні також підстави для скасування
рішення № 1418508 від 05.04.2013р. та
зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві, є будь-які фактичні дані,
на підставі яких, суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності,
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Вирішуючи питання щодо судового збору,
суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення, ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

У зв'язку з чим, судові витрати,
понесені позивачем, не повертаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 КАС України,
при вирішені справи по суті, суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю, або
частково.

З рахуванням викладеного, позовні
вимоги є не обґрунтованими, а тому
позовна заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 69, 70, 71, 86, 94, 122,
159-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_3 до Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, третя особа без самостійних
вимог ОСОБА_4 про визнання дій
протиправними, скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанови, або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови, відповідно
до вимог ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька