Справа № 574/825/13-а
Суддя: Куцан В. М.
Дата ухвалення: 2013-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №
Провадження 2-а/574/17/2013
Буринський районний суд Сумської
головуючого судді Куцан
секретарі Кошелєвій Н.В.
з участю представника позивача
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні
Буринського районного суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
державного інспектора сільського
господарства Державної інспекції
сільського господарства в Сумській
області ОСОБА_3 про скасування
постанови по справі про
адміністративне правопорушення,
ОСОБА_2 звернулася до суду з даним
позовом, мотивуючи тим, що 25.07.2013 року
відповідачем на неї було накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 340 грн. за ст. 53 КУпАП,
по факту порушення правил використання
земель. Посилаючись на те, що вказаного
правопорушення не вчиняла, відповідач
проводив перевірку з порушенням
передбаченого законодавством порядку,
діючи не об’єктивно та упереджено,
розгляд справи про адміністративне
правопорушення провів без її участі,
хоча був повідомлений телефонограмою
про неможливість її явки 25.07.2013 року за
станом здоров’я, а тому прийняв
незаконну постанову, яку просила
В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_1 заявлені вимоги
підтримав, пояснивши, що відповідно до
направлення на проведення державного
нагляду від 13.05.2013 року працівниками
Державної інспекції сільського
господарства в Сумській області
повинна була проводитися перевірка ФГ
«Едельвейс-2007», головою якого є
позивачка. Строк перевірки було
вказано з 13.05.2013 року по 27.05.2013. Однак у
вказаний строк перевірка проведена не
була і лише 28.05.2013 року до господарства
прибули працівники держінспекції, яким
було запропоновано звернутися до
голови господарства, так як строки
призначеної у направленні перевірки
закінчилися. Після цього перевіряючі
покинули господарство. Через деякий
час на адресу позивачки прийшов акт
перевірки дотримання земельного
законодавства та акт обстеження
земель, які датовані 27.05.2013 року. Хоча
насправді в цей день жодної перевірки
не проводилося. В подальшому 24.07.2013 року
на адресу господарства надійшло
повідомлення про розгляд справи про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_2, якій наступного дня о
14-й годині необхідно було явитись до
Державної інспекції сільського
господарства. 25.07.2013 року вранці він
особисто, як юрист господарства,
повідомив телефонограмою відповідача
про неможливість явки позивачки на
вказану дату і клопотав про
відкладення розгляду справи на інший
день. Однак 02.08.2013 року надійшов
протокол про адміністративне
правопорушення передбачене ст. 53 КУпАП
разом з постановою від 25.07.2013 року, якою
на позивачку було накладено
адміністративне стягнення за ст.53
КУпАП. Вважаючи, що відповідачем
порушено ст.268 КУпАП, а оскаржуєма
постанова не відповідає вимогам Закону
та фактичним обставинам справи і
прийнята без дослідження належних
доказів, просив визнати її
притиправною та скасувати.

Відповідач про розгляд справи
повідомлений в судове засідання не
явився, клопотання про відкладення
розгляду справи не надав. Суд визнав
можливим розгляд справи провести за
наявними доказами.

Вислухавши пояснення представника
позивача дослідивши обставини справи,
представлені докази та давши їм оцінку,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно зі ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні спору керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їх посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України (ст.19 Коституції).

В судовому засіданні встановлено, що
15.07.2013 року відносно позивачки було
складено протокол про адміністративне
правопорушення за ст.53 КУпАП, згідно
якого фермерське господарство
«Едельвейс-2007» в особі позивачки,
використовує згідно договорів оренди з
громадянами та території Слобідської
сільської ради Буринського району за
межами населеного пукту земельні
частки паї (сіножаті) загальною площею
107,8627 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
шляхом розорювання та посіву земель
приватної власності просапними
культурами –кукурудзою, що є порушення
ст.96 Земельного Кодексу України.

Постановою серії №33 від 25.07.2013 року,
винесеною головним спеціалістом
оперативного контролю за дотриманням
вимог земельного законодавства –
державним інспектором сільського
господартсва в Сумській області ОСОБА_3
позивачка визнана винною у вчиненні
вказаного правопорушення і на неї
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Під складом адміністративного
правопорушення розуміється
встановлена в адміністративно-
правових нормах сукупність ознак, які
визначають суспільну небезпеку,
винність і протиправність діяння, що
тягне застосування
адміністративно-правових санкцій і
відрізняють це діяння від інших видів
правопорушень.

Сттатею 53 КУпАП передбачена
відповідальність за порушення правил
використання земель, зокрема:
використання земель не за цільовим
призначенням, невиконання
природоохоронного режиму використання
земель, розміщення, проектування,
будівництво, введення в дію об’єктів,
які негативно впливають на стан земель,
неправильна експлуатація, знищення або
пошодження протиерозійних
гідротехнічних споруд, захисних
лісонасаджень.

При цьому ст.96 ЗК України
встановлено обов’язки
землекористувачів, відповідно до яких
останні зобов’язані: забезпечувати
використання землі за цільовим
призначенням та за свій рахунок
приводити її у попередній стан у
разі незаконної зміни її рельєфу, за
винятком випадків незаконної зміни
рельєфу не власником такої земельної
ділянки; додержуватися вимог
законодавства про охорону довкілля;
своєчасно сплачувати земельний
податок або орендну плату; не
порушувати прав власників суміжних
земельних ділянок та
землекористувачів; підвищувати
родючість ґрунтів та зберігати інші
корисні властивості землі; своєчасно
надавати відповідним органам
виконавчої влади та органам місцевого
самоврядування дані про стан і
використання земель та інших
природних ресурсів у порядку,
встановленому законом; дотримуватися
правил добросусідства та обмежень,
пов'язаних з встановленням земельних
сервітутів та охоронних зон; зберігати
геодезичні знаки, протиерозійні
споруди, мережі зрошувальних і
осушувальних систем.

Статтею 280 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
передбачені обставини, що підлягають
з'ясуванню при розгляді справи про
адміністративне правопорушення: чи
було вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 71
КАС України, - в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Як вбачається з постанови відповідача
про накладення адміністративного
стягнення на ОСОБА_2 від
25.07.2013 року змістом адміністративного
правопорушення є використання
фермерським господартсвом згідно
договорів оренди з громадянами та
території Слобідської сільської ради
Буринського району, за межами
населеного пукту, земельних часток
(паїв) (сіножаті) загальною площею 107,8627
га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
шляхом розорювання та посіву земель
приватної власності просапними
культурами –кукурудзи.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що
постанова про адміністративне
правопорушення повинна містити: дату
розгляду справи, відомості про особу,
щодо якої розглядається справа, опис
обставин, установлених при розгляді
справи, зазначення нормативного акта,
який передбачає відповідальність за
дане адміністративне правопорушення,
прийняте по справі рішення.

Аналізуючи вказані обставини суд
приходить до висновку, що вказані
вимоги відповідачем дотримані не були,
оскільки за змістом викладених
обставин адміністративного
правопорушення оскаржуєма постанова
не відповідає диспозиції статті 53
КУпАП, суть правопорушення взагалі
зрозуміти не можливо, як і час та
обставини його вчинення.

При цьому представник позивачки
заперечував, що земельні ділянки, про
які йдеться мова у постанові за своїм
цільовим призначенням віднесені до
сіножаті, оскільки відповідно до
державних актів про право власності на
земельні ділянки, вони призначені для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

На підтвердження цих обставин ним
надано суду державні акти на право
власності на земельні ділянки, що
перебувають в оренді фермерського
господартсва та належать ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Зазначені доводи спростовані не були,
оскільки ні з постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності, ні з протоколу про
адміністративне правопорушення, а
також з акту перевірки дотримання
вимог земельного законодавства №64 від
27.05.2013 року та акту обстеження
земельної ділянки №5 від 27.05.2013 року,
неможливо зробити висновок про площу,
належність цих земельних ділянок
конкретним особам – орендодавцям та їх
цільове призначення.

В частині першій статті 1 Закону
України «Про державний контроль за
використанням та охороною земель» від
19.06.2003 року №963-IV дано визначення
поняття невиконання вимог щодо
використання земель за цільовим
призначенням – це невикористання
земельної ділянки, крім реалізації
науково обґрунтованих проектних
рішень, або фактичне використання
земельної ділянки, яке не відповідає
її цільовому призначенню,
встановленому при передачі земельної
ділянки у власність чи наданні в
користування, в тому числі в оренду,
а також недодержання режиму
використання земельної ділянки або її
частини в разі встановлення обмежень
(обтяжень).

Тобто для правильного вирішення справи
відповідачу слід було встановити більш
повно всі обставини, щодо наявності
об’єктивної та суб’єктивної сторони
правопорушення, передбаченого ст.53
КпАП України. Зокрема, вирішуючи
питання наявності вини в діях ОСОБА_2
відповідач належним чином не
встановив обставини використання
фермерським господартсвом земельних
ділянок, їх належність, розмір та
фактичне розташування, оскільки при
наявності державних актів на право
власності на земельні ділянки і без
перевірки відповідачем договорів на їх
оренду, заперечення позивача по суті
інкримінуємих їй дій є слушними і
підлягали додаткової перевірки з
врахуванням її твердження, що ці
земельні ділянки віднесені за цільовим
призначеннм для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
При цьому об’єктивна сторона
правопорушення передбаченого ст.53
КУпАП взагалі залишилася не розкритою.

Відповідно до вимог ст. 252 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, - орган (посадова особа)
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом і
правосвідомістю.

Проводячи оцінку доказів, на які
послався відповідач, як на підставу
прийняття рішення про притягнення
ОСОБА_2 до адміністративної
відповідальності, суд приходить до
висновку про відсутність даних, які б
безспірно свідчили про наявність вини
позивачки у скоєнні вищевказаного
правопорушення.

Крім цього, відповідно до частини
першої ст. 268 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, -
справа про адміністративне
правопорушення розглядається в
присутності особи, яка притягається
до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу
може бути розглянуто лише у випадках,
коли є дані про своєчасне її
сповіщення про місце і час розгляду
справи і якщо від неї не надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи.

Як вбачається з показів
представника позивача ОСОБА_1, він
особисто вранці 25.07.2013 року повідомив
телефонограмою відповідача про
неможливість явки позивачки на
призначений час для розгляду справи та
заявив клопотання про відкладення її
розгляду на іншу дату і ця обставина
наявними у справі доказами не
спростовується.

Вказані обставини, а також розгляд
адміністративної справи при наявності
клопотання про його відкладення на
іншу дату, без надання можливості
позивачці надати додаткові докази
своєї невинуватості, вказує на
упередженість з боку відповідача та
порушення прав особи, яка притягується
до адміністратиної відповідальності
передбачених ст.268 КУпАП.

Частиною 1 статті 7 КУпАП встановлено,
що ніхто не може бути підданий заходу
впливу в зв’язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП,
завданнями провадження в справах про
адміністративне правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і
об’єктивне з’ясування обставин
кожної справи, вирішення її у точній
відповідності за законом...

Статтею 62 Конституції України
передбачено, що обвинувачення не може
ґрунтуватись на доказах, одержаних
незаконним шляхом, а також на
припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

Виходячи із змісту ст.8 Конституції
України щодо визначення і дії в Україні
верховенства права, положення ст.62
цього Закону розповсюджуються і на
обвинувачення особи у вчиненні
адміністративного правопорушення.

Таким чином перевіряючи, відповідно до
ч. 3 ст. 2 КАС України, прийняте
відповідачем рішення про притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності суд додатково
констатує необгрунтованість та
упередженість, відсутність
розсудливості відповідача при
прийняті оскаржуваного рішення.

Наявні у справі матеріали не містять
беззаперечних доказів і є недостатніми
для однозначного висновку про
винуватість позивачки в порушенні ст.96
ЗК України, а тому постанова про
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності є
протиправною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.2, 8-12, 71, 159-163 КАС України,
ст.ст.7,9, 245,247, 251, 254,256,293 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити.

Постанову державного інспектора
сільського господарства Державної
інспекції сільського господарства в
Сумській області ОСОБА_3 від 25 липня 2013
№33 про накладення адміністративного
стягнення у виді штрафу в розмірі 340
гривень на ОСОБА_2 за
ст.53 КУпАП визнати протиправною та
скасувати.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Голову
ючий:

Повний текст постанови виготовлено
30.08.2013 року.