Справа № 206/7458/13-а
Суддя: Сухоруков А. О.
Дата ухвалення: 2013-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/7458/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року Самарський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого
судді
Сухорук
ов А.О.,

при
секретарі

Віткалов А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м.
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративною позовною
заявою ОСОБА_1 до інспектора ВДАІ
Смілянського МВ ГУМВС України в
Черкаській області ОСОБА_2, про
скасування постанови про
адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

30 жовтня 2013 року позивач звернувся до
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська із позовом про
визнання дій протиправними та
скасування постанови серії СА 1 № 003130
від 10 жовтня 2013 року в справі про
адміністративне правопорушення.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що 10 жовтня 2013 року інспектором ВДАІ
Смілянського МВ лейтенантом міліції
ОСОБА_2 у відношенні нього було
винесено постанову про
адміністративне правопорушення,
згідно якої його було визнано винним у
скоєні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122
КпАП України та накладено стягнення у
вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

З обставинами, що викладені в
зазначеній постанові позивач
погодиться не може. Зокрема він вказує,
що правопорушення не вчиняв. Він 10
жовтня 2013 року о 15 годині 55 хвилин,
керуючи автомобілем НОМЕР_1, на
перехресті вул. Свердлова та вул.
Перемоги у м.Сміла був зупинений
інспектором. Відповідач підійшов до
нього і вимагав пред’явити документи
та пройти в патрульний автомобіль. Він
надав водійське посвідчення, страховку
та свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу. Прослідувати до
патрульного автомобіля він відмовився,
що відразу виникло різко негативну
реакцію відповідача у вигляді погроз
застосувати максимальний штраф і
тримати його хвилин 30-40, якщо буде
заперечувати.

Крім того, відповідач не представився,
права не роз’яснював. Пред’явити
службове посвідчення та номер
нагрудного знака відповідач
відмовився. На запитання про причину
зупинки відповідач пояснив, що він
перетинаючи перехрестя при повороті
ліворуч проїхав перехрестя і не дав
дорогу пішоходам. На заперечення
позивача, що на пішоходів нікого не
було, відповідач відповів, що його це
мало турбує, він має встановлений план
по протоколам, тому він складає
протокол. Також відповідач у нього
вимагав хабар у розмірі 200 грн. та був не
в тверезому стані.

Вказує, що інспектор порушив
процесуальні норми при складенні
протоколу, взагалі не має жодних даних
про потерпілих та/або свідків події.
Особисті підписи потерпілих у
протоколі відсутні. Також не надано
копії постанови в справі про
адміністративне правопорушення.

Позивач вказує, що даного
правопорушення не вчиняв, з даною
постановою позивач погодитись не може
та вважає її такою, що складена з
порушеннями норм чинного
законодавства, просить суд визнати дії
інспектора протиправними та скасувати
постанову про адміністративне
правопорушення. (а.с. 2-5)

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив суд
задовольнити позов з підстав,
викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не
з’явився, про дату та час розгляду
справи повідомлявся належним чином,
подав до суду заяву, в якій просить
розглядати справу за його відсутності.
Також відповідачем було надано схему
скоєного правопорушення від 10.10.2013
року. (а.с.а.с.27-28). Вказує, що
правопорушення ним було зафіксовано з
дотриманням норм чинного
законодавства, а вимоги позивача є
безпідставними, позивач надавав свої
пояснення та поставив підписи у
протоколі, отримувати постанову водій
відмовився.(а.с.29) Щодо його стану, як
зазначав позивач пояснив, що
пропонував в присутності його пройти
медичний огляд на стан алкогольного
сп’яніння на, що позивач відповів, що
йому все одно і поїхав. Висновок щодо
результатів медичного, зідно якого
ознак сп’яніня не було, надав до
суду.(а.с.30) Разом з поясненнями
відповідачем було надано диск з
відеозаписом обставин
адміністративного правопорушення.
(а.с.31)

Суд вважає, що в справі є достатньо
доказів для її вирішення.

Судом встановлено, що постанова про
адміністративне правопорушення серії
СА1 № 003130 від 10 жовтня 2013р. була
винесена інспектором ВДАІ
Смілянського МВ, лейтенантом міліції
ОСОБА_2, в тому, що в той же день у м.
Сміла о 15-55 год. по вул. Свердлова - вул.
Перемоги, ОСОБА_1 керуючи автомобілем
Mitsubishi Pajero д/з АЕ 0628 НК, на регульованому
перехресті під час повороту ліворуч не
дав дорогу пішоходам, які переходили
проїзну частину на яку він повертав.
(а.с. 7).

Судом оглянуто наданий відповідачем
диск, де видно саму подію. На
відеозаписі чітко видно, що перед
автомобілем Mitsubishi Pajero, який повертав
ліворуч, на перехресті переходила
дорогу молода жінка, яка хоча і була в
момент проїзду автомобіля на певній
відстані до нього, проте очевидно в цей
момент знаходилася на пішохідному
переході, рухаючись на дозволяючий
зелений сигнал свтлофора.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_3 пояснив, що він їхав у машині зі
своїм керівником. Вони повертали на
дозволений зелений сигнал світлофора,
після чого їх зупинили робітники ДАІ.
Вони просили подивитися запис і
відповідач не зміг знайти відео, щоб
його продемонструвати. Зазначив, що
пішоходів на переході не було,
інспектор повів себе не коректно.

Проте ці покази свідка, який не помітив
пішохода, спростовуються наданим
відповідачем відеозаписом, і суд не
бере ці покази до уваги.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених Законом.

Частиною 6 ст. 71 КАС України
передбачено, якщо особа, яка бере
участь у справі, без поважних причин не
надасть докази на пропозицію суду для
підтвердження обставин, на які вона
посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права
та свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне
правопорушення визнається умисно, коли
особа, яка його вчинила, усвідомлювала
протиправний характер своєї дії чи
бездіяльності, передбачала її шкідливі
наслідки і бажала їх або свідомо
допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на підставі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність або відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його скоєнні та
інші обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

У відповідності до п. 6.10, 6.11. Інструкції
з діяльності підрозділів дорожньо
–патрульної служби ДАІ МВС України
(затверджено Наказом МВС 27.03.2009 року №
111) до функцій належать зокрема
постійно контролювати дотримання
учасниками дорожнього руху правил,
норм і стандартів, діючих у сфері
безпеки дорожнього руху. Попереджувати
та припиняти злочини, а також
адміністративні правопорушення, у
межах своєї компетенції застосовувати
до порушників заходи
адміністративного впливу.

Інспектор ДПС, при винесені
оскаржуваної постанови, керувався
наявними доказами, а тому діяв в межах
правового кола і не порушував норм
процесуального права.

При винесені постанови, дії
відповідача відповідають вимогам ст. 33
КУпАП, що встановлює загальні правила
накладення стягнення про
адміністративні правопорушення. Тобто
при накладанні стягнення відповідачем
встановлена особа правопорушника,
ступінь його вини, майновий стан,
обставини, що пом’якшують і обтяжують.

Жодних переконливих підстав своєї
невинуватості позивач не надав, всі
його позовні вимоги зводяться до
висвітлення порушень норм
процесуального права з боку
інспектора, а також відсутності події
правопорушення, що в судовому
засіданні не було встановлено. Навпаки,
відповідачем надано доказ перебування
пішохода на пішоходному переході,
якому відповідно вимог п. 16.2 Правил
дорожнього руху України позивач
повинен був дати дорогу.

По суті, позивач спотворює дійсні
обставини справи з метою ухилитися від
адміністративної відповідальності за
вчинене ним адміністративне
правопорушення, оскільки та обставина,
що він не звернув увагу на пішохода, яка
дійсно знаходилася на пішохідному
переході, не звільняє від
відповідальності, а тому його вимоги є
безпідставними і задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 268, 287, 288, 289 КУпАП ст.ст.
3, 11, 17, 18, 19, 69-71, 99, 100, 159-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 про скасування постанови
про адміністративне правопорушення
від 10.10.2013 року серії СА1 №003130, якою за
ч.2 ст.122 КУпАП на накладено штраф у
розмірі 425,00 грн., відмовити.

Рішення місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Суддя

А.О. Сухоруков