Справа № 425/3299/13-а
Суддя: Коваленко Д. С.
Дата ухвалення: 2013-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/425/79/13
Справа №425/3299/13-а
місто Рубіжне Луганської області
Рубіжанський міський суд Луганської
головуючого – судді Коваленка Д.С.,
при секретарі – Малетич О.Є.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, у приміщенні Рубіжанського
міського суду Луганської області,
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до відділу державної
автомобільної інспекції Рубіжанського
міського відділу Головного управління
міністерства внутрішніх справ України
у Луганській області та ОСОБА_2, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору: ОСОБА_3 про скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення від 05 вересня 2013 року
(серія ВМ1 №150780), -
ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського
міського суду Луганської області з
адміністративним позовом до відділу
державної автомобільної інспекції
Рубіжанського міського відділу
Головного управління міністерства
внутрішніх справ України у Луганській
області та ОСОБА_2 про скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення (серія ВМ1 №150780 від 05
вересня 2013 року). Ухвалою Рубіжанського
міського суду Луганської області від 18
вересня 2013 року до участі у справі, у
якості особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
було залучено старшого лейтенанта
міліції ОСОБА_3, як особу, яка склала
оскаржувану позивачем постанову, а
тому як особу, на права та обов’язки
якої може вплинути рішення суду.
У призначений день та час судового
засідання, для розгляду справи по суті
прибув позивач. Відповідачі та третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору – не з’явились,
причин неявки не повідомили. Правом на
надання заперечень не скористались.
Про відкриття провадження у справі, а
також про день та час судового
засідання повідомлялись належним
чином у порядку передбаченому частиною
восьмою та дев’ятою статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства
У судовому засіданні, безпосередньо
під час надання пояснень суду, позивач
зазначив, що 22 серпня 2013 року, в 07:35
ранку, в той час як він керував
автомобілем марки «Skoda Octavia A5»,
державний номерний знак НОМЕР_1,
рухаючись по вулиці Заводська міста
Рубіжне, в сторону міста Северодонецьк,
в районі Рубіжанського трубного заводу
його зупинив інспектор Державної
автомобільної інспекції, як
з’ясувалось згодом, капітан міліції
ОСОБА_2. Дотримуючись положень
підпункту «е» пункту 15.9. «Правил
дорожнього руху», які затверджені
Постановою Кабінету Міністрів України
від 10 жовтня 2001 року №1306, за межами 30
метрів від посадкового майданчика для
зупинки маршрутних транспортних
зупинку у вказаному інспектором місці.
У якості причини зупинки автомобіля
інспектор назвав порушення правил
дорожнього руху у вигляді зупинки на
зупинці для маршрутних транспортних
засобів. За п’ять хвилин інспектор
склав протокол серії АБ2 №776152, при
цьому не роз’яснюючи будь-яких прав, що
передбачені Конституцією України та
Кодексом України про адміністративні
правопорушення, не вказуючи, який
конкретно пункт Правил дорожнього руху
було порушено, не повідомивши про
дійсні час та місце розгляду справи про
адміністративне правопорушення,
вказавши у протоколі у якості свідків
двох осіб, яких взагалі не було на місці
події, але підписи цих осіб вже були у
протоколі. Будь-яких замірів відстані,
яка складає проміжок від його
автомобіля до посадкового майданчика
для зупинки маршрутних транспортних
засобів інспектором, при ньому, не
здійснювалось. Також він повідомив, що
не бачив та інспектором він не
повідомлявся про використання цим або
іншим інспектором фото чи відео
фіксації правопорушення за допомогою
технічних засобів, що використовуються
інспекторами автомобільної інспекції.
Про час та місце розгляду справи про
адміністративне правопорушення, його
повідомили за годину до розгляду
засобами телефонного зв’язку. Особа,
яка розглядала протокол не
представилась, права та обов’язки йому
не роз’яснювались. Йому було
повідомлено, що факт зупинки ним на
зупинці для маршрутних транспортних
засобів підтверджується
фотозображенням, яке надали йому для
ознайомлення. На вказаному зображенні
він побачив автомобіль схожий на його,
який знаходився напроти зупинки для
маршрутних транспортних засобів, проте
однозначно встановити чи рухався цей
автомобіль, чи стояв на місці було
неможливо, як і те, чи дійсно цей
автомобіль належить йому.
Оскільки відповідачі та особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору правом на подачу письмових
заперечень, якими вони обґрунтовуються
не скористались, а позивач доводив свої
вимоги тільки письмовими доказами, які
є в матеріалах справи, суд на основі
всебічного, повного, об’єктивного та
безпосереднього дослідження, кожного
наявного у матеріалах справи доказу
окремо, а також у їх сукупності,
встановив наступні факти і обставини:
Двадцять другого серпня 2013 року
дорожньо-патрульної служби з
обслуговування СП №2, капітаном
міліції ОСОБА_2 було складено протокол
(серія АБ2 №776152) про адміністративне
правопорушення щодо ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).
П’ятого вересня 2013 року старшим
лейтенантом міліції ОСОБА_3 було
складено постанову (серія ВМ1 №150780) в
справі про адміністративне
правопорушення щодо ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, якою останнього визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення передбаченого частиною
першою статті 122 Кодексу України про
адміністративне правопорушення та
накладеного адміністративне стягнення
у вигляді штрафу у розмірі 300 (триста)
Шістнадцятого вересня 2013 року ОСОБА_1
оскаржив вказану постанову шляхом
подання адміністративного позову до
Рубіжанського міського суду
Луганської області про її скасування
Із встановлених обставин вбачається,
що між позивачем та відповідачем
виникли публічні правовідносини, в
межах яких виник спір, у якому позивач
як учасник дорожнього руху не
погодився із рішенням суб’єкта
владних повноважень в особі капітана
міліції відділу державної
автомобільної інспекції Рубіжанського
міського відділу Головного управління
міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області ОСОБА_3 про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності за
порушення правил дорожнього руху.
Враховуючи визначені судом
правовідносини, для вирішення спору,
суд застосував наступні норми
матеріального і процесуального права,
та дійшов до таких висновків:
Відповідно до положень частини другої
статті 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Згідно з частинами другою і третьою
статті 7 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
(надалі за текстом - КУпАП), провадження
в справах про адміністративні
правопорушення здійснюється на основі
суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те
органами і посадовими особами заходів
адміністративного впливу провадиться
в межах їх компетенції, у точній
відповідності з законом.
У справах щодо оскарження рішень
суб'єкта владних повноважень
адміністративні суди перевіряють,
серед іншого, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України (пункт перший частина
третя статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
Перевіряючи чи прийнята постанова в
справі про адміністративне
правопорушення (серія ВМ1 №150780) від 05
вересня 2013 року про притягнення ОСОБА_1
до адміністративної відповідальності,
у спосіб, що передбачений Конституцією
та законами України суд виходить з
того, що відповідачем не надано та в
матеріалах справи відсутні належні,
достовірні та допустимі докази того, що
вказана постанова приймалась
відповідачем у спосіб, що передбачений
положеннями статей 217,278-280 КУпАП, тобто
на основі суворого додержання
встановленої процедури розгляду
адміністративної справи, що є
обов’язковою передумовою
правомірності прийняття постанови у
справі про адміністративне
З пояснень позивача та його письмових
доводів вбачається, що посадова особа,
яка розглядала його адміністративну
справу, в порушення вимог статті 279
Кодексу України про адміністративне
правопорушення не представилась;
позивачу, як особі, яка бере участь у
розгляді справі не було роз’яснено
його прав та обов’язків; не було
оголошено протокол (серія АБ2 №776152) про
адміністративне правопорушення від 22
серпня 2013 року; а про день та час
розгляду адміністративної справи, в
порушення положень абзацу другого
пункту 2.8. Розділу ІІ «Інструкції з
оформлення працівниками
Державтоінспекції МВС матеріалів про
адміністративні порушення у сфері
забезпечення безпеки дорожнього руху»,
яка затверджена Наказом Міністерства
внутрішніх справ України №77 від 26
лютого 2009 року, позивач, шляхом
надіслання йому рекомендованим листом
повідомлення про запрошення, не
повідомлявся. Повідомлення позивача
засобами телефонного зв’язку про день
та час розгляду його адміністративної
справи за годину до цієї події, а також
не роз’яснення позивачу його прав та
обов’язків, суд вважає суттєвим
порушенням встановленої процедури
розгляду адміністративної справи, що у
свою чергу призвело до неможливості
повної реалізації позивачем його прав,
у тому числі права на отримання
кваліфікованої правової допомоги, як
складової частини права кожної особи
на захист, яке гарантовано частиною
п’ятою статті 55, частиною першою
статтею 57, а також статтею 59
Конституції України.
Крім того, з постанови у справі про
адміністративне правопорушення (серія
ВМ1 №150780) від 05 вересня 2013 року про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності
(а.с.7) вбачається, що її складено лише на
підставі протоколу (серія АБ2 №776152) про
адміністративне правопорушення від 22
серпня 2013 року. Про використання інших
засобів доказування факту вчинення
позивачем адміністративного
правопорушення, передбаченого
частиною першою статті 122 КУпАП, у
постанові не йдеться. Відповідачем не
надано та в матеріалах справи відсутні
належні, достовірні та допустимі
докази того, що факт вчинення позивачем
адміністративного правопорушення,
передбаченого частиною першою статті
122 КУпАП підтверджується іншими
засобами доказування, з тих, що
передбачені статтею 251 КУпАП, ніж
протокол (серія АБ2 №776152) про
адміністративне правопорушення від 22
Виходячи з положень частини першої
статей 251, 254, 256 КУпАП протокол про
адміністративне правопорушення
складається з метою фіксації для
подальшого використання у якості
засобу доказування факту вчинення,
суб’єкта вчинення та суті вчиненого
адміністративного правопорушення.
З протоколу (серія АБ2 №776152) про
адміністративне правопорушення від 22
серпня 2013 року, який складено відносно
ОСОБА_1, не вбачається, що особою, яка
його склала використовувались будь-які
інші засоби фіксації правопорушення,
про вчинення якого складено цей
протокол. Натомість, з вказаного
протоколу вбачається, що його складено
вже через п’ять хвилин після
встановлення відповідної події, права
та обов’язки позивачу роз’яснені не
були, а про дійсний день та час розгляду
адміністративної справи позивач не
Крім того, вказаним протоколом не було
зафіксовано порушення позивачем
підпункту «е», пункту 15.9. «Правил
дорожнього руху», які затверджені
Постановою Кабінету Міністрів України
від 10 жовтня 2001 року №1306, хоча про
порушення позивачем саме цього
підпункту Правил дорожнього руху,
зазначено у постанові про
адміністративне правопорушення (серія
ВМ1 №150780) від 05 вересня 2013 року, як на
підставу для застосування частини
першої статті 122 КУпАП.
Поряд з цим, у вказаному протоколі
зафіксовано порушення позивачем
пункту 8.4. названих Правил дорожнього
руху, проте відомості, які зазначені у
розділі протоколу «суть учинення
адміністративного правопорушення»
цього не підтверджують. Відповідачем
не надано та в матеріалах справи
відсутні належні, достовірні та
допустимі докази на підставі яких
капітаном міліції ОСОБА_3 було
встановлено факт порушення позивачем
саме підпункту «е», пункту 15.9. «Правил
дорожнього руху», які затверджені
Постановою Кабінету Міністрів України
від 10 жовтня 2001 року №1306, а рівно як і
факт наявності події та складу
адміністративного правопорушення, що
передбачений частиною першою статті 122
КУпАП у діях позивача ОСОБА_1.
Зважаючи на викладене, розгляд
адміністративної справи відносно
ОСОБА_1 05 вересня 2013 року відбувся із
суттєвими порушеннями встановленої
статтями 217,278-280 КУпАП процедури
розгляду адміністративної справи, що у
свою чергу призвело до помилкового
висновку щодо наявності події та
складу адміністративного
правопорушення, що передбачений
частиною першою статті 122 КУпАП у діях
ОСОБА_1, і як наслідок до прийняття
неправомірного рішення у вигляді
постанови (серія ВМ1 №150780) в справі про
адміністративне правопорушення від 05
вересня 2013 року про притягнення ОСОБА_1
до адміністративної відповідальності
за частиною першою статті 122 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення та накладення
стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300
(триста) гривень 00 (нуль) копійок.
За таких обставин, позов ОСОБА_1 про
скасування постанови (серія ВМ1 №150780) в
справі про адміністративне
правопорушення від 05 вересня 2013 року
про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
частиною першою статті 122 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення та накладення
стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300
(триста) гривень 00 (нуль) копійок,
підлягає задоволенню.
Керуючись положеннями
1,2,7,9,12,14-1,23,33,122,217,222,245-252,254-256,268,276-280,283,284,28
7-289 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
1,2,5-7,17-20,23,69-72,122-154,158-163,167,171-2 Кодексу
адміністративного судочинства
Позов ОСОБА_1 до відділу державної
автомобільної інспекції Рубіжанського
міського відділу Головного управління
міністерства внутрішніх справ України
у Луганській області та ОСОБА_2, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору: ОСОБА_3 про скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення від 05 вересня 2013 року
(серія ВМ1 №150780), - задовольнити
Постанову серії ВМ1 №150780 в справі про
адміністративне правопорушення від 05
вересня 2013 року про притягнення ОСОБА_1
до адміністративної відповідальності
за частиною першою статті 122 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення та накладення
стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300
(триста) гривень 00 (нуль) копійок –
Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Постанова набирає законної сили з
моменту її оголошення.

Повний текст постанови складено 27
вересня 2013 року.

Суддя -
Д.С.
Коваленко