Справа № 234/13942/13-а
Суддя: Марченко Л. М.
Дата ухвалення: 2013-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/234/421/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2013 року Краматорський міський
суд Донецької області в складі:

головуючого
судді Марченко Л.М.,

розглянувши у скороченому провадженні
у м.Краматорську справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Краматорської
міської ради про визнання дій
неправомірними, зобов'язання зробити
перерахунок та виплату різниці
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013р., -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
УПСЗН Краматорської міської ради про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання зробити перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення за 2013р., в якому зазначив,
що він є учасником ліквідації аварії на
Чорнобильській атомній електростанції
1 категорії та інвалідом II групи, тому
відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991
року №796-XII має право на щорічну виплату
на оздоровлення у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат за 2013 рік.
Але УПСЗН, виходячи з постанов Кабінету
Міністрів України, в порушення вимог
закону здійснити перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення, нарахував в значно
менших сумах.

Просить суд визнати незаконною відмову
Краматорського УПСЗН здійснити
перерахунок та виплату належної йому
суми щорічної допомоги на оздоровлення
за 2013 рік, виходячи із законодавчо
встановленого розміру мінімальної
заробітної плати та відшкодувати
заборгованість за цей період.

Представник відповідача УПСЗН
Краматорської міської ради Чукова Н.В.
надала в суд письмові заперечення,
згідно яких відповідно до статусу
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильської АЕС 1 категорії
інваліда II групи та Закону України від
28.02.1991 №796-ХП «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
передбачено право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення.
Головним розпорядником коштів
державного бюджету для виконання
програм, пов'язаних із соціальним
захистом громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, є
Міністерство соціальної політики
України. Відповідно до п.4 ПКМУ №936 на
управління праці та соціального
захисту населення покладений обов'язок
щодо проведення виплат компенсацій та
допомоги певних видів, повноважень
щодо проведення перерахувань чинним
законодавством не передбачено. Також
п.п.4 п.4 ПКМУ №936 передбачено проведення
виплати допомоги на оздоровлення
відповідно до постанови КМУ від 12.07.2005
року №562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Відповідно до ПКМУ №562 від
12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» встановлений розмір
допомоги на оздоровлення, а саме
120,00грн. для учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії інвалідам ІІ групи.

Суд, дослідивши надані докази,
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачена щорічна
допомога на оздоровлення інвалідам
першої і другої груп - п'ять мінімальних
заробітних плат, інвалідам третьої
групи - чотири мінімальних заробітних
плати. Розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати.

Згідно до Постанови Кабінету Міністрів
України №562 від 12.07.2005 року «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
встановлений розмір допомоги на
оздоровлення, а саме - 120,00 гривень для
учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 1 категорії
інвалідам II групи. Ця сума і була
виплачена 19 серпня 2013 року.

Згідно п.5 ч.1 ст.4 Бюджетного Кодексу
України до нормативно-правових актів,
які регулюють бюджетні відносини в
Україні належать нормативно-правові
акти Кабінету Міністрів України, які
прийняті на підставі та на виконання
Бюджетного кодексу та інших законів
України. Це також закріплено в Рішенні
Конституційного Суду України від 25
січня 2012 року №3-рп/2012:
«Нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, якими регулюються
бюджетні відносини, зокрема питання
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України, є
складовою бюджетного законодавства
відповідно до пункту 5 частини першої
статті 4 Бюджетного кодексу України.
Отже, суди загальної юрисдикції
України під час вирішення справ щодо
соціального захисту прав громадян
повинні застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, прийняті на
підставі і на виконання Бюджетного
кодексу України, інших законів України,
в тому числі закону про Державний
бюджет України на відповідний рік».

Відповідно до ст.117 Конституції України
Кабінет Міністрів України в межах
своєї компетенції видає постанови і
розпорядження, які є обов'язковими до
виконання.

Конституція України не встановлює
пріоритету застосування того чи іншого
закону, в тому числі залежно від
предмета правового регулювання. Немає
також закону України, який би регулював
питання подолання колізії норм
законів, що мають однакову юридичну
силу.

Згідно п.8 ст.7 Бюджетного кодексу,
бюджетні кошти використовуються
тільки на цілі, які були визначені
бюджетними призначеннями, і відповідно
до ст.23 цього ж кодексу будь-які платежі
можна здійснювати тільки за наявності
бюджетного призначення.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2012 рік», установлено що норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Зі змісту наведеного пункту
вбачається, що його положення
розповсюджуються на ст.48 Закону
№796-ХІІ.

Згідно з частиною першою статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, з яким
кореспондується обов'язок держави щодо
його забезпечення. Реалізація цього
обов'язку здійснюється органами
державної влади відповідно до їх
повноважень.

У Конституції України закріплено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України (частина друга статті
19).

Кабінет Міністрів України є вищим
органом у системі органів виконавчої
влади, який розробляє проект закону про
Державний бюджет України на наступний
рік і подає його до Верховної Ради
України, забезпечує виконання
затвердженого Верховною Радою України
Державного бюджету України, звітує
перед Верховною Радою України про його
виконання (частина друга статті 96,
частина перша статті 97, частина перша
статті 113, пункт 6 статті 116 Основного
Закону України). Ефективне здійснення
Кабінетом

Міністрів України цих повноважень є
основою для вжиття ним заходів щодо
забезпечення прав і свобод людини і
громадянина, проведення політики у
сфері соціального захисту, фінансової
та податкової політики (пункти 2, 3
статті 116 Конституції України).

У відповідності до п.1 Порядку
використання коштів державного
бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20.09.2005р. №936 (далі
ПКМУ №936), головним розпорядником
коштів державного бюджету для
виконання програм, пов'язаних із
соціальним захистом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, є Міністерство праці та
соціальної політики України, яке в
кінцевому рахунку і вирішує питання
щодо того, у якому розмірі та за якими
нормами має здійснюватися виплата
згаданої щорічної допомоги на
оздоровлення інвалідам внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до п.4 ПКМУ №936 на управління
праці та соціального захисту населення
покладений обов'язок, щодо проведення
виплата компенсацій та допомоги певних
видів, повноважень щодо проведення
нарахувань але перерахувань чинним
законодавством не передбачено. Також
п.п.4 п.4 ПКМУ №936 передбачено проведення
виплати допомоги на оздоровлення
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 р. №562 «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, зокрема, ліміти бюджетних
асигнувань з виплати щорічної допомоги
на оздоровлення орієнтовані
Міністерством праці та соціальної
політики України виключно на норми,
передбачені постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005р. №562 «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи», і
спрямовані лише на здійснення поточних
виплат, тоді як ані фінансування
поточних виплат за нормами у
відповідності до ст.48 ч.4 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», ані тим
більше фінансування сплати
заборгованості за минулі роки згідно
цих норм не передбачено.

Одночасно, і положеннями Конституції
України, зокрема, статтею 95, визначено,
що виключно Законом про Державний
бюджет України визначаються будь-які
витрати держави на суспільні потреби,
розмір і цільове призначення цих
витрат.

Таким чином, Управління праці та
соціального захисту населення
Краматорської міської ради діє в межах
діючого законодавства України та
проводить виплати в межах асигнувань.

Відповідно до ст.ст.89, 94 КАС України
судові витрати віднести за рахунок
держави.

Керуючись ст.ст.4-15, 159-163, 185-186 КАС
України, Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Краматорської міської ради про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання зробити перерахунок та
виплату різниці щорічної допомоги на
оздоровлення за 2013р.- відмовити.

Постанова суду, якщо інше не
встановлено КАС України, набирає
законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого цим
Кодексом, якщо таку заяву було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не
була подана у строк, встановлений цим
Кодексом, постанова суду набирає
законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Краматорський міський суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч.3 ст.160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених ч.4
ст.167 КАС України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Л.М.Марченко