Справа № 255/10183/13-а
Суддя: Орєхов О. І.
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/255/316/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року Ворошиловський
районний суд м. Донецька у складі:

головуючого - судді Орєхова О.І.,

при секретарі – Ангеліній Н.В.,

за участю представника позивача –
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 селищної ради про
визнання незаконним та скасування
рішення, зобов»язання вчинити певні
дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом до ОСОБА_3
селищної ради про визнання незаконним
та скасування рішення, зобов»язання
вчинити певні дії, посилаючись на
наступні обставини.

27 травня 2013 р. в порядку ст.ст. 118, 121
Земельного кодексу України до ОСОБА_3
селищної ради позивач ОСОБА_2 надіслав
Клопотання про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
передачі йому безоплатно у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки) (далі по
тексту - Клопотання). Орієнтовна площа
земельної ділянки була вказана 0,12
гектара. До зазначеного Клопотання
додано: копія паспорту та
ідентифікаційного номеру: викопіюваня
з кадастрової карти Державного
земельного кадастру з позначенням
червоним чотирикутником місце
розташування земельної ділянки;
графічні матеріали (ортофотоплани) з
позначенням: червоним чотирикутником
місце розташування земельної ділянки в
смт. Коктебель, Автономна Республіка
Крим.

20 червня 2013р. ОСОБА_3 селищна
рада на пленарному засіданні 45-ої сесії
6 скликання прийняла рішення за №. 1745
про відмову у наданні ОСОБА_2 земельної
ділянки. Свою відмову ОСОБА_3 селищна
рада мотивує тим, що відповідно до
доданих до клопотання графічних
матеріалів неможливо визначити
відповідність місцерозташування
затребуваної земельної ділянки
вимогам законів, прийнятих відповідно
до них нормативно правових актів та
містобудівної документації. Друга
причина відмови: можливо, що
затребувана ділянка знаходиться в
межах історичного ареалу та
середньовічного городище Тепсень
(пам'ятка археології місцевого
значення), визначених проектом меж і
режимів використання - зон охорони
об'єктів культурної спадщини смт.
Коктебель, м. Феодосії Автономної
Республіки Крим. На думку відповідача
неможливо точно визначити
місцерозташування затребуваної
земельної ділянки в проектних межах
із-за різниці масштабів графічних
матеріалів доданих до Клопотання і
проекту меж та режимів використання
зон охорони культурної спадщини смт.
Коктебель, м. Феодосії Автономної
Республіки Крим.

Але це твердження не грунтується на
вимогах законодавчих актів, порушує
права позивача на отримання земельної
ділянки і підлягає скасуванню з
наступних підстав.

Позивач дотримався встановленого
Порядку подачі Клопотання про
безоплатну при-ватизацію земельної
ділянки, який встановлений статтею 118
ЗК.

Відповідно до ст. 121 Земельного кодексу,
громадяни України мають право на
безоплатну передачу їм земельних
ділянок із земель державної або
комунальної власності. зокрема, для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка) у селищах -
не більше 0,15 гектара.

Згідно ч. 6 ст. 118 ЗК (в редакції Закону N
5395-V1 від 02.10.2012 p.), громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
комунальної власності для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки) у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених ст. 122 ЗК. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються викопіювання з кадастрової
карти (плану) або інші графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки.

Якої форми повинне бути викопіювання в
Земельному кодексі не вказано. Хоче
відмітити, що формулювання «або інші
графічні матеріали» вказує на те, що
особливих вимог до цих «графічних
матеріалів» законодавець не висуває.
До речі, Законом від 2 липня 2013 р. №366-VII
(набрав чинності 27 липня 2013 р.) слова
"викопіювання з кадастрової карти
(плану) або інші" із ч. 6 ст. 118 взагалі
виключенії.

Графічними матеріалами можуть бути
викопіювання з топографічних карт, з
Генеральних планів, складових
містобудівної документації та будь які
інші графічні та картографічні
матеріали та документація. Головне, щоб
на них було зазначене «бажане місце
розташування земельної ділянки»! Саме
такі документи, які відповідають
вимогам Земельного кодексу, позивач
подав до ОСОБА_3 селищної ради. Подача
інших документів в Земельному кодексі
не передбачена. А відповідно до ст. 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Тому селищна рада не може
вимагати документи, які не передбачені
нормами ЗК.

Слід відмітити, що Порядок безоплатної
приватизації земельних ділянок
громадянами, який встановлений статтею
118 ЗК, передбачає два етапи отримання
дозволу від місцевої ради. На першому
етапі особа, яка бажає отримати
земельну ділянку у власність, подає
відповідне клопотання до місцевої
ради, до якого додає графічні
матеріали, на яких зазначає орієнтовне
місце бажаного розташування ділянки.
Після надання радою дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, цей
проект розробляється суб'єктами
господарювання, що є виконавцями робіт
із землеустрою, потім погоджується в
порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК.

На другому етапі місцева рада приймає
рішення про затвердження погодженого
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки та надання її у
власність. Саме цей спеціально
розроблений і погоджений проект
землеустрою містить чіткі орієнтири
місцезнаходження земельної ділянки.
Але до прийняття рішення радою на
першому етапі, розробити проект
землеустрою бажаної ділянки
громадянин не має повноважень. Тому
будь-які надані на першому етапі
графічні матеріали можуть не точно
відображати ту ділянку, яка буде
передана на другому етапі громадянину
у власність. Ці графічні матеріали
потрібні для того, щоб повідомити раду
про «бажане місце розташування
земельної ділянки», але не її точну
конфігурацію, площу та інші параметри.

2. Графічні матеріали були підготовлені
відповідно до ст. 1 18 ЗК.

Постановою Кабінету міністрів України
"Про затвердження Порядку ведення
Державного земельного кадастру" від 17
жовтня 2012 р. № 1051 визначаються форми
надання відомостей з Державного
земельного кадастру. Зокрема пунктом 163
Порядку зазначено, що користування
відомостями Державного земельного
кадастру може здійснюватися шляхом
пошуку, перегляду, копіювання та
роздрукування відомостей,
оприлюднених на офіційному веб-сайті
Держземагентства, графічні матеріали,
які були додані до його Клопотання,
зокрема Викопіювання з кадастрової
карти Державного земельного кадастру
смт. Коктебель, Автономна Республіка
Крим (надалі - викопіювання) були
створені завдяки публічної
кадастрової карти, яка знаходиться на
офіційному веб-сайті Держземагентетва
(http://www.niap.Iand.gov.ua). Викопіювання формату
A3 містить два фрагменти кадастрової
карти у масштабах - М 1: 2133 (в одному
сантиметрі 21 метр та 33 сантиметри) та М
1: 17000 (в одному сантиметрі 170 метрів).

Крім того для зручності ідентифікації
місця розташування затребуваної
земельної ділянки були зазначені
орієнтири, які позначені літерами "А" і
"Б". Орієнтирами виступають земельні
ділянки: "А" - земельна ділянка,
кадастровий номер :01:002:1132 розмір
ділянки 0,1 га; "Б" - земельна ділянка,
кадастровий номер :01:002:0317 розмір
ділянки: 0,1237 га. Викопіювання містить
також ШБ заявника та цільове
призначення затребуваної земельної
ділянки; дату формування викопіювання
та підпис заявника. Місце розташування
земельної ділянки позначено на
викопіюваниі червоним чотирикутником.
Таким чином місце розташування
затребуваної ділянки зазначено доволі
точно, це було зроблено з метою
найбільш точної ідентифікації місця
розташування на будь-якому
картографічному матеріалі.

Другий картографічний матеріал
"Графічні матеріали (ортофотоплани)"
зроблений на основі супутникових
знімків сервісу «Яндекс.Карти»,
пошукової інтернет-системи компанії
ООО "Яндекс". Масштаб такого графічного
матеріалу складає М 1: 3000. Сервіс
«Яндекс. Карти» має найбільш актуальну
картографічну систему ніж інші схожі
сервіси, що представ-лені в мережі
Інтернет і дозволяє побачити: чи вільні
ділянки від будь-яких споруд, насаджень
тощо.

ОСОБА_3 селищна рада не
розглянула належним чином Клопотання
позивача.

Відповідно до вимог Закону "Про місцеве
самоврядування в Україні" всі питання,
які плануються до розгляду на сесіях
місцевих рад, спочатку розглядаються
постійними та тимчасовими комісіями
відповідних рад. Так у відповідності до
п.п. 7 та 12 ст. 47 вказаного Закону,
постійні комісії у питаннях, які
належать до їх відання, та в порядку,
визначеному законом, мають право
отримувати від керівників органів,
підприємств, установ, організацій
необхідні матеріали і документи;
залучати представників громадськості,
вчених і спеціалістів.

Якщо серед членів комісії ОСОБА_3
селищної ради, яка готує документи про
на-дання земельних ділянок громадянам
перед розглядом сесії ради, не має
людини, яка володіє знаннями,
необхідними для ідентифікації місця
розташування земельної ділянки, що
зазначена на вказаних вище графічних
матеріалах, то комісія повинна
залучати відповідних спеціалістів.
Крім того у виконкомі ОСОБА_3 селищної
ради є посади - архітектора та
землевпорядника, які відповідно до
практики проходження, документів, що
пов'язані Із земельними питаннями,
знайомляться з такими документами,
здійснюють їх перевірку.

Таким чином, відповідач має всі
інструменти для всебічного вивчення
документів, які позивачем були подані
до ОСОБА_3 селищної ради. І додані до
клопотання графічні матеріали дають
можливість визначити місце
розташування земельної ділянки, яку
хоче отримати позивач, щоб реалізувати
своє законне право.

Обгрунтування розміщення земельної
ділянки відповідно до вимог
містобудівної документації.

Ст. 39 ЗК України встановлено, що
використання земель житлової та
громадської забу-дови здійснюється
відповідно до генерального плану
населеного пункту, іншої містобудівної
документації, плану
земельно-господарського устрою з
дотриманням будівельних норм,
державних стандартів і норм.

Затребувана земельна ділянка
знаходиться на території смт Коктебель
і відповідно до інформації з
Державного земельного кадастру, є
вільною тобто такою, що не надана у
власність або користування громадянам
чи юридичним особам. Крім того
відповідно до Генерального плану смт.
Коктебель, який затверджений рішенням
ОСОБА_3 селищної ради "Про затвердження
"Генерального плану смт. Коктебель АР
Крим" від 30.03.2012р. № 1041, затребувана
земельна ділянка розташована на
землях, які віднесені до "Садибної
житлової забудови". Таким чином
розміщення земельної ділянки
відповідає вимогам містобудівної
документацію.

Межі історичного арешту та
середньовічного городища "Тепсень"
закінчується по інший бік вулиці
ОСОБА_4, а затребувана земельна ділянка
знаходиться навпроти, через» дорогу в
межах садибної житлової забудови.
Висновки позивача, щодо розміщення
земельної ділянки в межах історичного
ареалу та середньовічного городища
"Тепсень" є помилковими. Це
підтверджується Генеральним планом
смт. Коктебель, який розміщений на
офіційному веб-сайті смт Коктебель
(http://koktebel-rada.gov.ua).

Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК, відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самовря-дування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність від-повідно до
своїх повноважень, розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розро-блення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану від-мову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невід-повідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обгрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впоряд-кування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Отже, як вбачається з наведених вище
аргументів, обгрунтованих підстав для
відмови у наданні дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки для передачі
позивачу безоплатно у приватну
власність для присадибної ділянки в
оскаржуваному рішенні ОСОБА_3 селищної
ради наведені не були.

Як вбачається з інформації, яка
знаходиться у державній Кадастровій
карті, земельна ділянка, яку позивач
просить надати у власність, вільна. Щоб
уточнити це, 27.05.2013 р. позивач звернувся
з інформаційним запитом до ОСОБА_3
селищної ради з такими
питаннями: зазначена
земельна ділянка перебуває в
комунальній чи в приватній власності'?,
чи приймала рішення ОСОБА_3 селищна
рада щодо передачі зазначеної ділянки
в приватну власність, в оренду чи
постійне користування, рішення про
надання дозволу на виготовлення
технічної документації земельної
ділянки, рішення про надання дозволу на
розробку проекту із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки'?

До запиту позивач додав графічний
матеріал викопіювання з кадастрової
карти Державного земельного кадастру з
позначенням червоним чотирикутником
місце розташування земельної ділянки.

Точну відповідь на запитання позивача
ОСОБА_3 селищна рада не дала (копії
запи-ту та листа-відповіді ради від
1.06.2013 р. додаються). Але в листі вказано,
що затребувана ділянка припустимо
знаходиться в межах історичного ареалу
та середньовічного городище Тепсень
(пам'ятка археології місцевого
значення). Тому можна зробити висновок,
що з дода-ного до запиту графічного
матеріалу (який ідентичний тому, що
доданий до Клопотання) ОСОБА_3 селищна
рада змогла визначити район, де
знаходиться запитувана земельна
ділянка. Але чомусь рада не змогла
визначити, яку ділянку позивач просить
надати у власність. Така бездіяльність
порушила законне право позивача на
отримання земельної ділянки у
власність згідно ст. 118 ЗК.

Для з'ясування питання: чи вільна
земельна ділянка, яку позивач вказав в
Клопотанні, треба отримати від ОСОБА_3
селищної ради відповідні
картографічні матеріали та відповідні
рішення ради.

Виходячи з викладеного, рішення ОСОБА_3
селищної ради від 20 червня 2013р. за № 1745
прийняте з порушенням вимог частин 6 та
7 ст. 118 ЗК, чим порушено право позивача
на отримання земельної ділянки, яке
передбачене в пп. «б» ч. І ст. 81 ст.ст. 118,
121 Земельного кодексу. Тому вважає, що
це рішення підлягає скасуванню, а
Клопотання позивача про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для передачі позивачу
безоплатно у приватну власність для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки) від 27.05.2013
року – повторному розгляду та
задоволенню.

Просив суд визнати незаконним та
скасувати рішення ОСОБА_3 селищної ради
від 20 червня 2013р. № 1745 «Об отказе в
предоставлении земельного участка гр.
Украины ОСОБА_5», зобов'язати ОСОБА_3
селищну раду повторно розглянути:
Клопотання ОСОБА_2 від 27 травня 2013 р. та
прийняти рішення про надання дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
орієнтованою площею 0,12 га для надання
безкоштовно у власність для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, судові витрати
покласти по відповідача.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 адмінінстративний
позов позивача узіна С.В. підтримав,
надав пояснення аналогічні викладеним
в адміністративному позові та просив
вимоги позову задовольнити в повному
обсязі та визнати незаконним та
скасувати рішення ОСОБА_3 селищної ради
від 20 червня 2013р. № 1745 «Об отказе в
предоставлении земельного участка гр.
Украины ОСОБА_5», зобов'язати ОСОБА_3
селищну раду повторно розглянути:
Клопотання ОСОБА_2 від 27 травня 2013 р. та
прийняти рішення про надання дозволу
позивачу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки орієнтованою площею 0,12 га для
надання безкоштовно у власність для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд.

Представник відповідача ОСОБА_3
селищної ради в судове засідання не
з»явився, надано відзив на позов,який
підписаний секретарем ради ОСОБА_6, в
якому справу просили розглянути за
відсутністю ОСОБА_3 селищної ради.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги позивача
ОСОБА_2 не підлягють задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС
України, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим кодексом
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Таким чином, основною умовою судового
захисту є порушення суб'єктивного
права або охоронюваного законом
інтересу особи.

Пунктом 1 статті 18 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що місцевим загальним
судам як адміністративним судам
підсудні адміністративні справи, у
яких однією зі сторін є орган чи
посадова особа місцевого
самоврядування, посадова чи службова
особа органу місцевого самоврядування,
крім тих, які підсудні окружним
адміністративним судам.

Відповідно до статті 104 Кодексу
адміністративного судочинства України
до адміністративного суду має право
звернутися з адміністративним позовом
особа, яка вважає, що порушено її права,
свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин.

Судом встановлені наступні обставини.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 27 травня
2013 року в порядку ст.ст. 118, 121 Земельного
кодексу України надіслав до ОСОБА_3
селищної ради клопотання про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для передачі йому безоплатно у
приватну власність земельної ділянки
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибної ділянки).
Орієнтовна площа земельної ділянки
була вказана 0,12 гектара. До зазначеного
Клопотання додано: копія паспорту та
ідентифікаційного номеру: викопіюваня
з кадастрової карти Державного
земельного кадастру з позначенням
червоним чотирикутником місце
розташування земельної ділянки;
графічні матеріали (ортофотоплани) з
позначенням: червоним чотирикутником
місце розташування земельної ділянки в
смт. Коктебель, Автономна Республіка
Крим.

20 червня 2013року ОСОБА_3
селищна рада на пленарному засіданні
45-ої сесії 6 скликання прийняла рішення
за №. 1745 про відмову у наданні ОСОБА_2
земельної ділянки.

Свою відмову ОСОБА_3 селищна рада
мотивує тим, що відповідно до доданих
до клопотання графічних матеріалів
неможливо визначити відповідність
місцерозташування затребуваної
земельної ділянки вимогам законів,
прийнятих відповідно до них нормативно
правових актів та містобудівної
документації, а також те, що
затребувана ділянка знаходиться в
межах історичного ареалу та
середньовічного городище Тепсень
(пам'ятка археології місцевого
значення), визначених проектом меж і
режимів використання - зон охорони
об'єктів культурної спадщини смт.
Коктебель, м. Феодосії Автономної
Республіки Крим.

Крім того, на думку відповідача
неможливо точно визначити
місцерозташування затребуваної
земельної ділянки в проектних межах
із-за різниці масштабів графічних
матеріалів доданих до клопотання і
проекту меж та режимів використання
зон охорони культурної спадщини смт.
Коктебель, м. Феодосії Автономної
Республіки Крим.

Позивач вважає, що таке твердження
відповідача не грунтується на вимогах
законодавчих актів, порушує права
позивача на отримання земельної
ділянки, яке в свою чергу підлягає
скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких грунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
виконавчі органи рад - органи, які
відповідно до Конституції України та
цього Закону створюються сільськими,
селищними, міськими, районними в містах
(у разі їх створення) радами для
здійснення виконавчих функцій і
повноважень місцевого самоврядування
у межах, визначених цим та іншими
законами.

Згідно зі ст. 12 Земельного кодексу
України до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл.
селищ, міст належить розпорядження
землями територіальних громад,
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного
кодексу України сільські, селищні,
міські ради передають земельні ділянки
у власність або у користування із
земель комунальної власності
відповідних територіальних громад для
всіх потреб.

Згідно з ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу
України (в редакції, що діяла на момент
прийняття спірного рішення) було
встановлено, що громадяни, зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
викопіювання з кадастрової карти
(плану) або інші графічні матеріали, на
яких зазначено бажане місце
розташування земельної ділянки,
погодження землекористувача (у разі
вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України
було визначено, що відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Таким чином, відповідно до ч. 6 ст. 118
Земельного кодексу України,
громадянин, зацікавлений в наданні
йому земельної ділянки, має долучити до
заяви викопіювання з кадастрової карти
(плану) або інші графічні матеріали в
такому обсязі, щоб з них можливо було
однозначно встановити місце
розташування земельної ділянки, щодо
якої подається клопотання, з метою
можливості визначити органом
місцевого самоврядування місця
розташування об'єкта вимогам законів,
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку, а також знаходження на
витребуваній земельній ділянці
будівель та споруд, перебування
земельної ділянки у користуванні інших
осіб на час звернення та інше.

Встановлено, що необхідність надання
викопіювання з кадастрової карти
(плану) або інших графічних матеріалів
саме в такому обсязі пояснюється тим,
що в ОСОБА_3 селищній раді вказані
відомості відсутні.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України
«Про державний земельний кадастр»,
Державний земельний кадастр - єдина
державна геоінформаційна система
відомостей про землі, розташовані в
межах державного кордону України, їх
цільове призначення, обмеження у їх
використанні, а також дані про
кількісну і якісну характеристику
земель, їх оцінку, про розподіл земель
між власниками і користувачами.

Частиною 1 ст. 15 Закону визначено, що
ведення Державного земельного
кадастру здійснюється, зокрема, шляхом
створення відповідної державної та
картографічної основи, яка
визначається та надається відповідно
до цього Закону.

Статтею 15 Закону визначається перелік
відомостей про земельні ділянки, які
включаються до Державного земельного
кадастру, а саме: кадастровий номер;
місце розташування; опис меж; площа;
міри ліній по периметру; координати
поворотних точок меж; дані про
прив'язку поворотних точок меж до
пунктів державної геодезичної мережі;
дані про якісний стан земель та про
бонітування ґрунтів; відомості про
інші об'єкти Державного земельного
кадастру, до яких територіально
(повністю або частково) входить
земельна ділянка; цільове призначення
(категорія земель, вид використання
земельної ділянки в межах певної
категорії земель); склад угідь із
зазначенням контурів будівель і
споруд, їх назв; відомості про
обмеження у використанні земельних
ділянок; відомості про частину
земельної ділянки, на яку поширюється
дія сервітуту, договору суборенди
земельної ділянки; нормативна грошова
оцінка; інформація про документацію із
землеустрою та оцінки земель щодо
земельної ділянки та інші документи, на
підставі яких встановлено відомості
про земельну ділянку.

Також, ч. 2 ст. 15 Закону визначено, що
відомості про земельну ділянку містять
інформацію про його власників
(користувачів), зазначені у частині
другій статті 30 цього Закону,
зареєстровані речові права відповідно
до даних Державного реєстру прав на
нерухоме майно.

При цьому ст. 6 Закону України «Про
державний земельний кадастр»
встановлено, що ведення та
адміністрування Державного земельного
кадастру забезпечуються центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері земельних
відносин, який також є і держателем
Державного земельного кадастру, а отже
встановлено, що у ОСОБА_3 селищна рада у
своєму розпорядженні даних державного
земельного кадастру не має.

Доводи позивача про те, що депутатські
комісії ради повинні робити запити та
залучати відповідних фахівців для
ідентифікації місяця розташування
витребуваної позивачем земельної
ділянки є неправомірними, оскільки ні
Земельний кодекс України, ні інші акти
законодавства не покладають на органи
місцевого самоврядування обов'язок
підбирати вільні земельні ділянки за
клопотаннями про надання земельних
ділянок зацікавлених осіб, оскільки ні
такого обов'язку, ні процедури
здійснення такого підбору або
ідентифікації земельних ділянок
законодавством не передбачено.

ОСОБА_3 селищна рада згідно вимог
чинного законодавства повинна
розглядати питання щодо надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення конкретно
визначеної земельної ділянки, місце
розташування якої відоме, що у даному
випадку відсутнє.

Щодо наданих позивачем до клопотання
та позовної заяви "Викопіювання з
кадастрової карти державного
земельного кадастру смт. Коктебель,
Автономна Республіка Крим" та
графічних матеріалів (ортофотоплани), в
якості доказу, то суд приходить до
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України
"Про державний земельний кадастр"
кадастрова карта (план) ведеться для
актуалізованого відображення у часі
об'єктів Державного земельного
кадастру у межах кадастрового
кварталу, кадастрової зони, у цілому в
межах території
адміністративно-територіальної
одиниці (село, селище, місто, район,
область, ОСОБА_7 Крим).

Частина 4 ст. 35 Закону України "Про
державний земельний кадастр"
встановлено, що викопіювання з
кадастрової карти (плану) може бути
надане фізичним та юридичним особам.
Порядок надання такого викопіювання
встановлюється Порядком ведення
Державного земельного кадастру.

Пунктами 46-48 Порядку ведення
Державного земельного кадастру,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. №
1051, визначено, що з метою надання
фізичним та юридичним особам
актуальної картографічної інформації
про об'єкти Державного земельного
кадастру згідно з пунктами 162-199 цього
Порядку виготовляється викопіювання з
кадастрової карти (плану) та іншої
картографічної документації
Державного земельного кадастру за
формою згідно з додатком 7.

Викопіювання виготовляється в
масштабі, який забезпечує чітке
відображення усіх елементів
картографічної основи Державного
земельного кадастру та відображених на
ній відомостей Державного земельного
кадастру.

Вид картографічної основи та перелік
відомостей Державного земельного
кадастру, які відображаються на
викопіюванні, визначаються фізичними
та юридичними особами під час подання
згідно з пунктами 162-199 цього Порядку
заяви про отримання викопіювання.

У свою чергу, позивач звернувся з
клопотанням до Коктебельскої селищної
ради щодо надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою з
відведення земельної ділянки, до якого
було додано графічний матеріал з
назвою "Викопіювання з кадастрової
карти державного земельного кадастру
смт. Коктебель, Автономна Республіка
Крим", який сформований та підписаний
самим позивачем, що не відповідає
вищенаведеним положенням Закону
України "Про державний земельний
кадастр" та Порядку ведення Державного
земельного кадастру.

Також, судом не може бути розцінені як
належні графічні матеріали
(ортофотоплани), які додані до
клопотання і позовної заяви, оскільки
безпосередньо у графічній їх частині
не наводиться навіть інформація
стосовно населеного пункту, частина
території якого відображена на
графічному матеріалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Земельного
кодексу України земельна ділянка - це
частина земної поверхні з
установленими межами, певним місцем
розташування, з визначеними щодо неї
правами.

До того ж, встановлено, що земельна
ділянка вказана в наданим позивачем
графічному матеріалі, припущено
знаходиться в межах історичного ареалу
і городища Тепсень ( пам»ятник
археології місцевого значення )
визначених проектом меж і режимів
використання зон охорони об»єктів
культурного насліддя смт. Коктебель, м.
Феодосія, Автономної Республіки Крим,
затвердженого Наказом Міністерства
культури і туризму України від 14.04.09 р.
№ 234/0/16/-09 і рішення 4 сесії 6 скликання
ОСОБА_3 селищної ради м. Феодосія від
23.12.2010 року № 101.

А отже, додані позивачем до клопотання
щодо надання дозволу на розробку
проекту землеустрою з відведення
земельної ділянки графічні матеріали
не містять у собі вказаної інформації у
достатньому обсязі, що робить
неможливим визначити відповідність
місця розташування витребуваної
позивачем земельної ділянки вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів та іншій
містобудівній і землевпорядній
документації.

Також у позовній заяві позивач вказує,
що відповідно до інформації з
державного земельного кадастру
затребувана земельна ділянка є
вільною, тобто така, що не надана у
власність або користування громадянам
чи юридичним особам, при цьому жодних
письмових доказів на підтвердження
цієї інформації позивачем у позові не
наводиться та у переліку документів,
доданих до позовної заяви, не
вказується.

Відносно заявлених позовних вимог про
зобов'язання ОСОБА_3 селищної ради про
надання дозволу позивачу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки орієнтовною площею
0,12 га для надання безкоштовно у
власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, о з
цього приводу суд приходить до
наступного.

Так, відповідно до п. «б» ст. 12
Земельного кодексу України до
компетенції сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
відносяться повноваження з передачі
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування та державних органів
приватизації щодо земельних ділянок,
на яких розташовані об'єкти, які
підлягають приватизації, в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
вирішення відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин
віднесено до виключної компетенції
сільських, селищних, міських рад.

Отже, відповідно до вищенаведених норм,
суд не може перебирати на себе
повноваження органу місцевого
самоврядування з приводу прийняття
рішень щодо розпорядження землями
територіальних громад і як наслідок
зобов'язувати орган місцевого
самоврядування приймати конкретні
рішення щодо реалізації громадянами
певних етапів безоплатного отримання у
власність земельних ділянок.

Крім того, суд не погоджується із
доводами позивача відносно того, що на
першому етапі отримання земельної
ділянки місцева рада може надати особі
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо земельної ділянки,
місцезнаходження якої визначено не
точно, адже тільки саме спеціально
розроблений погоджений проект
землеустрою містить чіткі орієнтири
місцезнаходження земельної ділянки.

Так, ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу
України визначено, що проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки розробляється за замовленням
громадян суб'єктами господарювання, що
є виконавцями робіт із землеустрою
згідно із законом, у строки, що
обумовлюються угодою сторін.

Відповідно зі ст. 27 Закону України "Про
землеустрій" замовники документації із
землеустрою зобов'язані виконувати всі
умови договору, а також прийняти
виконані роботи та оплатити їх. Також
певних сил та матеріальних витрат
замовники документації несуть у
процесі погодження документації із
землеустрою.

Таким чином, розробивши проект
землеустрою щодо земельної ділянки,
місцезнаходження якої на момент
прийняття рішення було визначено не
точно, а також відносно якої були
відсутні відомості щодо прав на неї
третіх осіб, особа, зацікавлена в
одержані безоплатно у власність
земельної ділянки, після розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки може не отримати її у
власність, у зв'язку із знаходження
витребуваної земельної ділянки (або її
частини), наприклад, у власності або
користуванні інших осіб, або
перебування земельної ділянки в
категорії земель, які відповідно до
законодавства або затвердженої
документації не можуть передаватися у
приватну власність.

Таким чином, згідно вимог чинного
законодавства ОСОБА_3 селищна рада
повинна розглядати питання щодо
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення конкретно
визначеної земельної ділянки з певними
межами, місцем розташування, з
визначеними щодо неї правами,
відомостями щодо ії категорії, форми
власності та інше.

З урахуванням вище встановленого, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 селищної ради
про визнання незаконним та скасування
рішення, зобов»язання вчинити певні
дії є такими, що не підлягають
задоволеню у повному обсязі.

На підставі
вищевикладеного та керуючись ст. 19
Конституції України, ст. 1, 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування»,
ст.ст. 12, 79, 116, 118, 122 ЗК України, ст.ст. 1, 6,
15, 35 Закону України «Про державний
земельний кадастр», ст. 27 Закону
України «Про землеустрій», ст. ст. 2, 6, 17,
60, 71, 104, 158, 159, 161, 162, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 селищної ради про визнання
незаконним та скасування рішення,
зобов»язання вчинити певні дії, -
відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції може бути подана до
Донецького апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з дня її проголошення.

Постанова у повному обсязі
виготовлена 29 грудня 2013 року.

Постанова надрукована в нарадчій
кімнаті в одному примірнику.

Суддя Ворошиловського районного

суду м.
Донецька

О.І. Орєхов