Справа № 541/1982/13-а
Суддя: Сидоренко Ю. В.
Дата ухвалення: 2013-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/1982/13-а
Провадження № 2-а/541/66/2013
Миргородський міськрайонний суд
вул. Гоголя вул. Гоголя м. Миргород
Миргородський район Полтавська
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2013 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд
Полтавської області в складі:

головуючого - судді Сидоренка Ю.В.,

при секретарі - Кійченко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Миргороді справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Полтавській області про скасування
постанов про закінчення виконавчого
провадження, треті особи Управління
праці та соціального захисту населення
Миргородської міської ради
Полтавської області, Центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат у Полтавській області,

В С Т А Н О В И В:

16 липня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з вищезазначеним позовом. В
позовній заяві зазначає, що старшим
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Полтавській області в третій раз
винесені постанови ВП № 29948538 та ВП №
29948461 від 27.06.2013 року про закінчення
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа №2-а-7218/2011,
виданого 01.11.2011 року Миргородським
міськрайонний судом, які вона отримала
08.07.2013р.

Вказані постанови позивач вважає
необґрунтованими, оскільки
відсутність відповідного фінансування
боржника не може бути визнана поважною
причиною невиконання рішення суду.
Державним виконавцем не вжито усіх дій,
передбачених чинним законодавством,
для забезпечення виконання рішення
суду, таким чином, висновки державного
виконавця про наявність підстав для
закінчення виконавчого провадження
без фактичного прийняття будь-яких
заходів для виконання постанови суду,
не є обґрунтованими. З цих підстав
просила визнати незаконними та
скасувати постанови старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Полтавській області про закінчення
виконавчого провадження ВП № 29948538 ВП
№29948461 від 27.06.2013 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилася, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином, подала заяву про розгляд справи
у її відсутність, позовні вимоги
підтримала в повному обсязі (а.с.7).

Відповідач, який належним чином
повідомлений про день, час та місце
розгляду справи (а.с. 12), свого
представника в судове засідання не
направив, причини його неявки суду не
повідомив, заперечень щодо заявленого
позову не подав.

Згідно ч.4 ст.128 КАС України у разі
неприбуття відповідача - суб'єкта
владних повноважень належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
або без повідомлення ним про причини
неприбуття розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Третя особа Управління праці та
соціального захисту населення
Миргородської міської ради в судове
засідання свого представника не
направило, про час і місце розгляду
справи повідомлене належним чином.
(а.с.10).

Третя особа Центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області свого
представника у судове засідання не
направив, про час і місце розгляду
справи повідомлений належним чином
(а.с.13).

Дослідивши письмові докази по справі
та проаналізувавши їх в сукупності, суд
приходить до висновку про те, що
заявлений позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з п.1 ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідач, на підставі ст.ст. 1, 3 Закону
України "Про державну виконавчу
службу", є органом виконавчої служби,
завданням якого є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень відповідно до Законів України.

Відповідно до ст.181 КАС України та ст.82
Закону України "Про виконавче
провадження" учасники виконавчого
провадження мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси.

Судом встановлено, що постановами
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Полтавській області Приймак О.В. від
27.06.2013 року були закінчені виконавчі
провадження ВП № 29948461 та ВП №29948538 з
примусового виконання виконавчих
листів № 2-а-7218/2011, виданих 01.11.2011 року
Миргородським міськрайонний судом про
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
Миргородської міської ради і Центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат у Полтавській області здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_1
щорічну разову грошову допомогу за 2011
рік як учаснику бойових дій у розмірі,
передбаченому ч.5 ст. 12 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» в редакції що
діє з 22 травня 2008 року, а саме п'яти
мінімальних пенсій за віком, виходячи з
розрахунку мінімальної пенсії за
віком, визначено ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування» на момент проведених
виплат, з урахуванням виплачених
коштів.

Вищезгадані виконавчі провадження
були закінчені на підставі п.11 ст. 49
Закону України "Про виконавче
провадження" з посиланням на те, що
відділом примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Полтавській області відповідно до
вимог Закону України «Про виконавче
провадження» (загальні умови виконання
рішень зобов'язального характеру)
вжито вичерпних заходів для
примусового виконання рішення (а.с. 4, 5).

Статтею 75 частинами 1, 2 Закону України
«Про виконавче провадження»
встановлено, що після відкриття
виконавчого провадження по
виконавчому документу, який зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець відповідно до ст. 25 цього
Закону визначає йому строк
добровільного виконання рішення.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання.

У разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав ( ч. 3 ст. 75 ).

Згідно до положень пункту 11 частини 1
ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження» виконавче провадження
підлягає закінченню у разі повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, у випадку, передбаченому
частиною третьою статті 75 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Таким чином в адміністративному
процесі запроваджено концепцію
презумпції вини суб'єкта владних
повноважень, з огляду на що фізична
особа - позивач не повинен доводити, що
його законні права та інтереси
порушено. Саме суб'єкт владних
повноважень, в даному випадку
відповідач, зобов'язаний довести, що
закінчуючи виконавче провадження на
підставі положень пункту 11 частини 1 ст.
49 Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець
діяв у межах, установлених законом,
відповідно до повноважень і у спосіб,
що визначені законом. Таких доказів
стороною відповідача суду не надано.

Крім того, слід прийняти до уваги і ту
обставину, що стороною відповідача в
супереч положенням ст. 71 КАС України,
суду не надано жодних доказів того, що
державний виконавець у виконавчому
провадженні перевіряв поважність
причин невиконання судових рішень.

Частиною 5 статті 124 Конституції
України передбачено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Згідно з частини 1 статті 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Відповідно до практики Європейського
Суду (справа "Кечко проти України" від
08.11.2005р.) реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актів національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань, тобто посилання
органами державної влади на
відсутність коштів, як на причину
невиконання своїх зобов'язань, судом не
приймається до уваги.

Швидке виконання рішення суду є
запорукою ефективності правосуддя.
Адміністративні органи є складовою
держави, яка керується принципом
верховенства права, а відтак інтереси
цих органів збігаються в необхідності
належного здійснення правосуддя. Якщо
адміністративні органи відмовляються
або неспроможні виконати рішення суду
чи навіть зволікають з його виконанням,
то гарантії, надані статтею 6 Конвенції
стороні на судовому етапі, втрачають
сенс.

Системний аналіз норм Закону України
«Про виконавче провадження» та
наведеного рішення Європейського Суду
з прав людини, яке суд зобов'язаний
застосувати щодо правовідносин, які
виникли між позивачем та відповідачем,
виходячи з приписів ч. 2 ст. 8 КАС
України, дає підстави зробити висновок
про те, що закінчення виконавчого
провадження за виконавчим листом №
2-а-7218/11 від 01.11.2011р., державним
виконавцем, як представником
адміністративних органів держави,
здійснено з порушенням прав позивача
ОСОБА_1

З цих підстав оскаржувані постанови
про закінчення виконавчого
провадження не можуть бути визнані
законними і обґрунтованими, тому
підлягають скасуванню, а позовні
вимоги - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 11, 71, 76, 100, 122, 158, 160, 163,
181 Кодексу адміністративного
судочинства України, ст. ст. 1, 11, 49, 75, 89
Закону України «Про виконавче
провадження», рішенням Європейського
Суду з прав людини у справі «Кечко
проти України» від 08 листопада 2005 року,
суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанови старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Полтавській
області ВП № 29948538 від 27.06.2013 року, та ВП
№ 29948461 від 27.06.2013 року про закінчення
виконавчого провадження з виконання
виконавчих листів № 2-а-7218/2011, виданих
01.11.2011 року Миргородським
міськрайонний судом про зобов'язання
Управління праці та соціального
захисту населення Миргородської
міської ради і Центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_1
щорічну разову грошову допомогу за 2011
рік як учаснику бойових дій у розмірі,
передбаченому ч.5 ст. 12 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» в редакції що
діє з 22 травня 2008 року, а саме п'яти
мінімальних пенсій за віком, виходячи з
розрахунку мінімальної пенсії за
віком, визначеної ч.1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування» на момент
проведених виплат, з урахуванням
виплачених коштів - визнати
протиправними та скасувати.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративному суду через
Миргородський міськрайонний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Постанова набирає чинності після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо її не було
подано.

Суддя Ю. В. Сидоренко