Справа № 2а-4596/11
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2011-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-4596/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2011 року

Личаківський районний суд м.
Львова

в складі головуючого судді Леньо
С.І.

при секретарі
Онищака М.П.

з участю представників позивачів
ОСОБА_1, ОСОБА_2

представників третіх осіб ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Львові адміністративну справу за
позовом ОСОБА_6 прокурора Львівського
гарнізону в інтересах держави в особі
ОСОБА_7 оборони України,
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова до ОСОБА_8 районної
адміністрації Львівської міської ради,
треті особи Львівська міська рада,
Львівський історичний музей, Львівська
обласна рада про визнання протиправним
розпорядження, -

В С Т А Н О В
И В :

Позивач ОСОБА_6 прокурор Львівського
гарнізону в інтересах держави в особі
ОСОБА_7 оборони України,
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова 12.08.2011 року звернувся до суду з
позовом про визнання протиправним
розпорядження ОСОБА_8 районної
адміністрації Львівської міської ради
№ 25 від 17.01.2005 року «Про оформлення
права власності на адміністративний
будинок на вул. М.Лисенка, 23-А у м.
Львові»в частині передачі будівлі № 21/1
на вул. Лисенка, 23-А у м. Львові у
комунальну власність та визнання права
власності за територіальною громадою
м. Львова.

Також позивач в своїй заяві просить
поновити пропущений строк для
звернення до адміністративного суду.
Покликається на те, що ОСОБА_6 прокурору
Львівського гарнізону про факт
наявності оспорюваного розпорядження
стало відомо у квітні 2011 року з листа
КЕВ, в якому повідомлялося, що на
будівлі № 21/1 на вул. Лисенка, 23-А без
їхньої згоди незаконно ведуться
реставраційні роботи. На підставі
викладеного вважає, що причини
пропуску строку звернення до суду є
поважними та просить поновити термін
на звернення до суду з даною позовною
заявою.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_6 прокуратури Львівського
гарнізону –ОСОБА_1 підтримав
клопотання про поновлення строку з
наведених в ньому мотивів. Також
зазначив, що ОСОБА_6 прокуратурою
Львівського гарнізону за зверненням
КЕВ м. Львова проводилася перевірка за
фактом незаконного відчуження та
оформлення права власності на будівлю,
що на вул. Лисенка, 23-А, яка належить МО
України і перебуває на обліку у КЕВ м.
Львова. В ході перевірки встановлено,
що оспорюване розпорядження винесено
незаконно. При цьому прокуратурою не
з»ясовувалося коли саме стало відомо
КЕВ м. Львова про порушення його прав.
Представник не оспорює того факту, що
КЕВ м. Львова велася переписка з іншими
установами щодо передачі нерухомого
майна у комунальну власність, в якій
йшлося про ухвалу Львівської міської
ради № 998 від 29.01.2004 року про надання
згоди на передачу об’єкта у комунальну
власність, рішення міськвиконкому № 565
від 04.06.2004 року про створення музею у м.
Львові, які стали підставою для
прийняття оспорюваного розпорядження,
але ці рішення не є предметом спору і
дані обставини не можуть прийматися до
уваги. Натомість позивачу МО України
про дані факти нічого не було відомо,
він не надавав згоди на передачу
об’єкта, тому і не міг знати про
наявність розпорядження ОСОБА_8
районної адміністрації від 17.01.2005 року.
Також звертає увагу, що рішенням
Господарського суду Львівської
області від 31.07.2003 року на будівлю № 21/1
на вул. Лисенка, 23-А визнано право
власності за державою –ОСОБА_7 оборони
України, тому позивач був переконаний,
що така надалі перебуває у його
власності.

Представник позивачів ОСОБА_7 оборони
України, Квартирно-експлуатаційного
відділу м. Львова - ОСОБА_2 в судовому
засіданні підтримала заяву про
поновлення строку звернення до суду та
пояснила, що будівля за адресою: м.
Львів, вул. Лисенка, 23-А є державною
власністю, належить МО України та
перебуває на обліку у КЕВ м. Львова.
Будівля використовувалася за цільовим
призначенням ансамблем пісні і танцю
ПрикВО, за яким була закріплена
земельна ділянка. В 2000 році будинок
передано під охорону в/ч А1084, в 2004 році
приміщення вивільнилося та майно не
використовувалося, тому ремонтні
роботи не проводилися. Однак, в
подальшому КЕВ м. Львова встановив, що
на території ведуться реставраційні
роботи, з приводу чого звернувся з
листом до прокуратури. А під час
проведення інвентаризації влітку 2011
року КЕВ м. Львова довідався про
наявність оспорюваного розпорядження
ОСОБА_8 районної адміністрації від
17.01.2005 року. Також представник просить
врахувати судове рішення від 31.07.2003
року та те, що МО України не було відомо
про передачу майна у комунальну
власність. Враховуючи наведене,
просить поновити строк звернення до
суду, який пропущений з поважних
причин.

Представник відповідача ОСОБА_8
районної адміністрації Львівської
міської ради в судове засідання 14.12.2011
року не прибув, хоча належним чином
повідомлявся про дату, час і місце
розгляду справи. Суд приймає до уваги
пояснення представник відповідача
–ОСОБА_9 дані в попередніх судових
засіданнях, згідно яких вона
заперечила проти заявленого
клопотання з тих підстав, що позивачами
є МО України та КЕВ м. Львова, а прокурор
лише виступає в інтересах вказаних
осіб, тому слід виходити з наявних
доказів коли позивачі дізналися або
повинні були дізнатися про порушення
своїх прав, свобод чи інтересів. Так, з
листа КЕВ м. Львова адресованого
Львівському історичному музею від
05.08.04р. позивач просив надати копії
документів, якими погоджувалася
передача будівлі у комунальну
власність, тому ще з цього часу
позивачу було достовірно відомо, що
майно перебуває у володінні музею. Про
ухвалу Львівської міської ради № 998 від
29.01.04р. та рішення міськвиконкому № 565
від 04.06.2004 року, які стали підставою для
прийняття оспорюваного розпорядження
ОСОБА_8 районної адміністрації,
позивачам було достовірно відомо ще у
2004 році. Щодо судового рішення, на яке
покликаються позивачі зазначила, що
будівля визнана державною власністю у
2003 році, а передача нерухомого майна у
комунальну власність в установленому
законом порядку відбувалася після
ухвалення рішення суду.

Представник третьої особи Львівської
міської ради –ОСОБА_3 заперечила проти
поновлення строку на звернення до суду
з аналогічних підстав наведених
представником відповідача. Доповнила,
що матеріалами перевірки, наданих
прокуратурою, підтверджується той
факт, що позивачам з 2004 року було відомо
про порушення на їх думку прав та
інтересів, зокрема це випливає з актів
обстеження КЕВ спірної будівлі,
переписки. При цьому КЕВ, який
підпорядкований МО України
зобов’язаний був повідомити йому про
дані обставини.

Представник третьої особи Львівської
обласної ради –ОСОБА_5 також
підтримала пояснення представника
відповідача. Вказала, що рішення органу
місцевого самоврядування підлягає
офіційному оприлюдненню і з 2005 року
позивачі повинні були дізнатися про
порушення своїх прав, тому відсутні
поважні причини для поновлення строку
на звернення до суду.

Представник третьої особи Львівського
історичного музею –ОСОБА_4 в судовому
засіданні пояснив, що позивачі
достовірно знали про те, що майно
передано у комунальну власність та в
оренду музею, оскільки з 2004 року до
балансоутримувача не надходили кошти
за утримання майна. На КЕВ м. Львова
покладено обов’язок щорічно проводити
інвентаризацію майна, тому він повинен
був дізнатися про оспорюване
розпорядження відразу після його
прийняття. Також покликається на лист
КЕВ м. Львова від 05.08.04р. з якого
вбачається, що позивачу було відомо про
рішення прийняті Львівською міською
радою та міськвиконкомом про надання
згоди на передачу майна у комунальну
власність. Звертає увагу на лист КЕВ
від 04.02.09р. адресований начальнику
Львівського гарнізону, в якому
зазначено про реставрацію будівлі,
тому дана інформація мала бути
доведена до відома МО України.

Розглянувши заяву позивачів про
поновлення строку, заслухавши думку
учасників процесу, суд приходить до
висновку, що клопотання не підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 99 КАС України для
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, встановлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для його поновлення.

Як вбачається з позовної заяви, така
подана до суду 12.08.2011 року, в той час як
оскаржуване розпорядження ОСОБА_8
районної адміністрації винесено 17.01.2005
року. Відтак, позивачі звернулися за
захистом своїх прав з пропуском
шестимісячного строку звернення до
суду.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов слід залишити
без розгляду, оскільки позивачами не
надано доказів того, що ними був
пропущений строк для звернення до суду
з поважних причин.

Відповідно до розпорядження ОСОБА_8
районної адміністрації Львівської
міської ради № 25 від 17 січня 2005 року
«Про оформлення права власності на
адміністративний будинок на вул.
М.Лисенка, № 23-А у м. Львові», таке
прийняте на підставі листа заступника
командувача військами з будівництва та
розквартирування військ західного
оперативного командування від 25.12.2003
року № 37/1/1336, яким погоджена передача в
комунальну власність територіальної
громади м. Львова будинку, ухвали 10-ої
сесії 4-го скликання Львівської міської
ради від 29.01.2004р. №998 «Про надання згоди
на передачу об’єкта нерухомого майна у
комунальну власність», рішення
виконавчого комітету Львівської
міської ради від 04.06.2004р. №565 «Про
створення музею
національно-визвольних змагань у м.
Львові», рішення виконавчого комітету
Львівської міської ради від 20.08.2004р. №
882 «Про внесення змін до рішення № 565»,
довідки ЛОДКБТІ та ЕО від 22.12.2004р. №8404/22
про відсутність реєстрації будівлі на
вул. Лисенка, 23-А, довідки ЛОДКБТІ та ЕО
від 10.01.2005р. про приналежність та
технічний стан будівлі (а.с.72-87).

Таким чином, оспорюване розпорядження
винесено саме на підставі вказаних
погоджувальних документів. При цьому, з
аналізу змісту позовної заяви та
доданих матеріалів випливає, що
позивачі вбачають порушеними їх права
передачею будівлі на вул. Лисенка, 23-А у
комунальну власність та визнання права
власності на таке за територіальною
громадою м. Львова.

У відповідності до Закону України «Про
господарську діяльність у Збройних
Силах України»ОСОБА_7 оборони України
є органом державного управління ЗС
України і несе повну відповідальність
за їх розвиток та підготовку до
виконання завдань оборони, а
суб’єктами господарської діяльності у
ЗС України є військові частини,
установи та організації, які
утримуються за рахунок коштів
державного бюджету, ведуть
відокремлене господарство, мають
кошторис надходжень та видатків,
рахунки в установах банків, печатку із
зображенням Державного Герба України і
своїм найменуванням.

Відтак, в даному випадку КЕВ м. Львова
несе повну відповідальність перед МО
України за стан та діяльність
переданих йому споруд, їх схоронність,
ефективність використання
закріпленого за установою державного
майна.

Суд критично оцінює пояснення
представника ОСОБА_7 оборони України,
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова про те, що про порушення своїх
прав позивачі дізналися влітку 2011 року.
Так, відповідно до листа заступника
командувача військами з будівництва та
розквартирування військ західного
оперативного командування від 25.12.2003
року вбачається, що згідно рішення від
12.12.2003 року № 37/1/1242 командувача
військами Західного оперативного
командування було погоджено у
комунальну власність територіальної
громади м. Львова будинку на вул.
Лисенка, 23-А. При цьому, винесення
вказаного рішення та звернення до
Львівської міської ради за погодженням
даного питання мали місце після
ухвалення рішення Господарського суду
Львівської області від 31.07.03р., яким
визнано право власності на будівлю на
вул. Лисенка, 23-А за державою - МО
України (а.с.11-16,80).

Як вбачається з листа КЕВ м. Львова за №
879 від 05.08.2004 року адресованого
Львівському історичному музею, станом
на час звернення КЕВ достовірно було
відомо про наявність згаданого листа
від 25.12.2003 року про погодження передачі
будинку, рішення сесії міської ради №
998 від 29.01.2004 року про надання згоди на
передачу нерухомого майна та рішення
Львівського міськвиконкому № 565 від
04.06.2004 року про створення музею у м.
Львові з передачею в оренду спірного
приміщення, тобто КЕВ м. Львова знав, що
погоджується питання про передачу у
комунальну власність територіальної
громади м. Львова будинку на вул.
Лисенка, № 23-А, а відтак йому було
достовірно відомо про порушення прав
саме з цього часу (а.с.87).

З досліджених в судовому засіданні
матеріалів перевірки ОСОБА_6
прокуратури встановлено, що згідно
Постанови КМУ № 1919 від 28.12.2000 року
планувалося відчуження військового
містечка № 21 на вул. Лисенка, 23-А у м.
Львові, КЕВ м. Львова інформував
Головне управління розквартирування
військ і капітального будівництва МО
України про надання Львівською міською
радою згоди на передачу об’єкта у
комунальну власність, на підтвердження
чого надсилав ухвалу сесії міської
ради № 998 від 29.01.04р. (а.с.4,6 матеріалів).

Також з вказаних матеріалів
вбачається, що реставраційні роботи за
спірною адресою проводилися ще до 2009
року, що стверджується рішенням
Львівської міської ради від 14.09.07р.,
договорами на реконструкцію будинку
від 2006-2009 рр., зокрема в 2009 році було
підписано акт прийому-передачі ряду
виконаних ремонтно-реставраційних
робіт на вул. Лисенка, 23-А у м. Львові.
При цьому КЕВ м. Львова у своєму листі
до прокуратури від 10.03.11р. (який
отримано прокуратурою 11.03.11р.) вказують,
що вони неодноразово зверталися до
Західного оперативного командування,
Львівської міської ради з приводу
припинення реставраційних робіт,
покликаються на лист № 206 від 04.02.09р.
Актом від 2008 року комісія КЕВ м. Львова
внаслідок обстеження будинку
встановила факт проведення
реставраційних робіт. КЕВ м. Львова
велася численна переписка з
компетентними органами, зокрема і тими,
які як і КЕВ перебували в
підпорядкуванні МО України, щодо
забезпечення збереження та охорони
майна, згідно якої Управлінням
капітального будівництва Департаменту
житлового господарства та
інфраструктури Львівської міської
ради 18.02.09р. позивача повідомлено про
погодження передачі будівлі у
комунальну власність територіальної
громади м. Львова та оренду приміщення
історичним музеєм і надано
підтверджуючі документи
(а.с.22-44,63,72,74,77-78,81-83 матеріалів).

Крім цього, суд звертає увагу, що 19.07.04р.
Львівський історичний музей
інформував КЕЧ ЗОК про те, що згідно
рішення міськвиконкому № 565 від 04.06.04р.
музею передається приміщення на вул.
Лисенка, 23-А як об’єкт комунальної
власності міста, прийнятий на баланс
ухвалою сесії Львівської міської ради
№ 998 від 29.01.04р. на прохання
командування ЗОК (а.с.85,86 матеріалів).

Відповідно до досліджених в судовому
засіданні матеріалів
інвентаризаційної справи на адресу: м.
Львів, вул. Лисенка, 23-А вбачається, що
позивачі з 2004 року, знаючи про вище
згадані обставини, вважаючи себе
власником та балансоутримувачем
спірної будівлі, жодного разу не
зверталися в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»для
встановлення обставин передачі майна у
комунальну власність територіальної
громади м. Львова. Поряд з цим, в
матеріалах інвентаризаційної справи
наявне оспорюване розпорядження
ОСОБА_8 районної адміністрації № 25 від
17.01.2005 року.

З огляду на викладені обставини, КЕВ м.
Львова з 2004 року було відомо про
надання згоди на передачу майна у
комунальну власність територіальної
громади м. Львова та оренду приміщення
історичним музеєм, але за захистом
своїх прав щодо неправомірного на їх
думку використання сторонніми від МО
України структурами майна КЕВ не
звертався та всупереч вимог закону не
проводив щорічну інвентаризацію
нерухомого майна, не інформував МО
України про стан та діяльність
переданої йому споруди і її
схоронність. Окрім цього, як КЕВ так і
інші підпорядковані структури МО
України, зокрема керівництво Західного
оперативного командування, які знали
про порушення на їх думку прав
попереднього власника спірної будівлі
зобов’язані були поставити до відома
ОСОБА_7 оборони України про вище
наведені обставини. Натомість позивач
МО України зобов’язаний був
контролювати стан, діяльність і
схоронність переданого йому у
власність за рішенням суду від 31.07.2003
року майна –будинку № 23-А на вул.
Лисенка у м. Львові, а відповідно
повинен був довідатися про можливе
порушення його прав та інтересів.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивач КЕВ м. Львова з 2004 року
достовірно знав про порушення своїх
прав та інтересів, про які зазначає в
позові, а позивач МО України повинен
був дізнатися про порушення таких з
цього ж часу та у встановлений законом
шестимісячний строк позивачі мали
можливість звернутися до суду.

При цьому, суд звертає увагу, що ОСОБА_6
прокуратура лише виступає в інтересах
позивачів, права яких на її думку
порушені, тому суд виходить з часу коли
саме МО України та КЕВ м. Львова
дізналися або повинні були дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів на захист яких звертаються
до суду.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст.
99, 100,165 КАС України, суд ,-

у х в а л и
в:

Залишити без розгляду позовну заяву
ОСОБА_6 прокурора Львівського
гарнізону в інтересах держави в особі
ОСОБА_7 оборони України,
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова до ОСОБА_8 районної
адміністрації Львівської міської ради,
треті особи Львівська міська рада,
Львівський історичний музей, Львівська
обласна рада про визнання протиправним
розпорядження - за пропуском строку
звернення до суду.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Личаківський районний суд м.
Львова шляхом подачі апеляційної
скарги в порядку та строки передбачені
ст.186 КАС України.

Суддя:

Леньо С. І.