Справа № 574/1188/13-а
Суддя: Куцан В. М.
Дата ухвалення: 2013-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 574/1188/13-а
Провадження №6-а/574/9/2013
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2013 року
Буринський
районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді
Куцан В.М.

при секретарі Кошелєвій Н.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні
Буринського районного суду заяву
ОСОБА_1 про зміну способу та порядку
виконання рішення суду,

в с т а н о в и в:

28.10.2013 року ОСОБА_1
звернулася до суду із заявою про зміну
способу та порядку виконання судового
рішення мотивуючи тим, що постановою
Буринського районного суду від 15.11.2011
року задоволено її позов, визнано
незаконною бездіяльність управління
праці та соціального захисту населення
Буринської РДА щодо не нарахуванню та
виплаті їй одноразової компенсації за
втрату годувальника відповідно до
вимог ст.48 ЗУ «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок чорнобильської катастрофи»
та зобов’язано відповідача нарахувати
та виплатити їй одноразову компенсацію
за втрату годувальника із числа осіб,
віднесених до учасників ліквідації
аварії на ЧАЕС у відповідності до
положень ст.48 ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок чорнобильської
катастрофи» виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати,
встановленої ЗУ «Про державний бюджет
України на 2011 рік». Незважаючи на
проведені виконавчі дії, постанова
суду виконана частково, в частині
перерахунку вищевказаної одноразової
компенсації, сума якої становить 56460
грн., з яких їй було виплачено лише 7586
грн.. Решта суми залишається
невиплаченої з мотивів відсутності
бюджетного фінансування на виплату
такого виду заборгованості.
Посилаючись на наявність обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення – відсутність коштів на
відповідному рахунку боржника, просила
змінити порядок виконання постанови
суду, стягнувши з управління праці та
соціального захисту населення
Буринської РДА залишок невиплаченої
суми одноразової компенсації в сумі 48874
грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник адвокат ОСОБА_2
вищевикладені вимоги підтримали з
підстав наведених в заяві, просили її
задовольнити.

Представник управління праці та
соціального захисту населення
Буринської РДА ОСОБА_3 в задоволенні
заяви заперечувала, зазначивши, що
дійсно Управлінням частково виконано
постанову Буринського районного суду
від 15.11.2011 року і позивачці здійснено
перерахунок вказаної нею одноразової
компенсації виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати,сума
нарахувань становить 56460 грн., з яких їй
було виплачено 7586 грн.. Решту боргу
Управління не може виплатити у зв’язку
з відсутністю грошових коштів
призначених для таких виплат.

Представник управління Державної
казначейської служби України в
Буринському районі ОСОБА_4 підтвердила,
що вимоги про списання коштів з
рахунків управління праці та
соціального захисту населення
Буринської РДА до них не надходило.
Крім того саме рішення суду має лише
зобов’язальний характер, що не дає
змоги стягнути відповідну
заборгованість на користь заявниці.

Вислухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи, суд
приходить до наступних висновків.

Зокрема, постановою Буринського
районного суду від 15.11.2011 року,
залишеною без змін ухвалою колегії
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду від 08.02.2012 року,
задоволено позов ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
Буринської РДА визнано незаконною
бездіяльність відповідача та
зобов’язано його нарахувати та
виплатити позивачці одноразову
компенсацію за втрату годувальника із
числа осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у
відповідності до положень статті 48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати,
встановленої Законом України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» на
момент втрати годувальника, з
урахуванням виплачених сум.

27.02.2012 року Буринським районним судом
стягувачеві виданий виконавчий лист,
але в ході виконавчих дій постанова
суду залишилася не виконаною і 27.06.2013
року, постановою державного виконавця,
виконавче провадження щодо
примусового виконання вищевказаної
постанови суду закінчено. При цьому
ОСОБА_1 роз’яснено право звернення до
суду із заявою про зміну способу і
порядку виконання судового рішення,
оскільки постанова суду носить лише
зобов’язальний характер без
зазначення суми, яку необхідно
стягнути з боржника.

З довідки Управління праці та
соціального захисту населення
Буринської РДА №07-10/1346 від 30.08.2013 року
та звіту про виконання судового
рішення від 12.08.2013 року вбачається, що
постанова Буринського районного суду
від 15.11.2011 року виконана частково,
ОСОБА_1 здійснено перерахунок
одноразової компенсації за втрату
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації аварії на ЧАЕС
у відповідності до положень ст.48 ЗУ
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
чорнобильської катастрофи» виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати,
встановленої Законом України «Про
державний бюджет України на 2011 рік»,
розмір якої становить 56460 грн., з яких
фактично виплачено 7586 грн., нарахована
недоплачена сума становить 48874 грн..

Таким чином, боржником в особі
Управління праці та соціального
захисту населення Буринської РДА,
постанова ні в добровільному ні в
примусовому порядку належним чином не
виконана.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини», суди України при
розгляді справ застосовують Конвенцію
про захист прав людини і
основоположних свобод та Протоколи до
неї, а також практику Європейського
суду як джерело права.

Згідно з ст.1 Протоколу № 1 до
зазначеної Конвенції, кожна фізична
або юридична особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений свого майна інакше як
в інтересах суспільства і на умовах,
передбачених законом або загальними
принципами міжнародного права.

Борги розглядаються у сенсі поняття
«власність», яке міститься у ч.1 ст.1
Протоколу № 1 до Конвенції, і яке
не обмежене власністю на фізичні речі
та залежать від формальної
кваліфікації у національному
законодавстві. Борги, що становлять
майно, можуть також розглядатись як
«майнові права» і, таким чином, також як
власність.

Тому доводи боржника щодо відсутності
фінансових можливостей для
забезпечення виконання судового
рішення, що набрало законної сили не
можуть вважатися обґрунтованими.

Згідно частини першої статті 263 КАС
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, тощо) суд за поданням
державного виконавця може змінити
спосіб і порядок виконання судового
рішення.

Виходячи з положень цієї статті,
підставою для зміни чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення є обставини, що роблять
виконання судового рішення неможливим.

З 01.01.2013 року набрав чинності Закон
України від 5 червня 2012 року №4901-VІ «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень». Відповідно до статті 2
цього Закону держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є,
зокрема, державний орган.

Частиною 1 статті 3 цього ж Закону
передбачено, що виконання рішень суду
про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а
вразі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень – за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.

Як зазначив в судовому засіданні
представник управління Державної
казначейської служби України в
Буринському районі, виконати в такий
спосіб постанову суду неможливо
оскільки вона не містить конкретної
суми, яку необхідно сягнути з боржника.

При цьому Вищий Адміністративний суд
України своїм інформаційним листом від
13.06.2013 року №846/12/13-13 роз’яснив, що суди
повинні враховувати, що підставою для
зміни чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення є
обставини, що роблять виконання
судового рішення неможливим. Таким
чином, зміни у правовому регулюванні
порядку виконання судових рішень,
боржником за яким є державний орган,
яким не передбачено виконання рішень
зобов’язального характеру,
унеможливлюють їх виконання. Така
обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Таким чином суд приходить до висновку,
що подальше виконання постанови
Буринського районного суду від 15.11.2011
року є неможливим, оскільки вона носить
зобов'язальний характер, тому у цій
категорії справ зміна способу і
порядку виконання рішення можлива
шляхом зміни зобов'язання здійснити
виплати на стягнення.

Тобто в даному випадку, з
врахуванням виконання боржником
зобов’язальної частини та часткової
виплати суми одноразової компенсації,
суд вважає, що виконання постанови
суду є можливим за умови стягнення з
управління праці та соціального
захисту населення Буринської РДА
нарахованої, але не виплаченої
одноразової компенсації за втрату
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС у відповідності до
положень статті 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі
48874 грн., у зв’язку з чим заява ОСОБА_1
підлягає задоволенню.

Враховуючи
викладене, керуючись ст.263 КАС України,
суд -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про зміну способу та
порядку виконання постанови
Буринського районного суду від 15.11.2011
року задовольнити.

Змінити порядок виконання постанови
Буринського районного суду від 15
листопада 2011 року в справі №2а-3418/11 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Буринської РДА,
стягнувши з Управління праці та
соціального захисту населення
Буринської РДА на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, одноразову компенсацію за
втрату годувальника із числа осіб,
віднесених до учасників ліквідації
аварії на ЧАЕС у відповідності до
положень статті 48 ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок чорнобильської
катастрофи» виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати,
встановленої Законом України «Про
державний бюджет України на 2011 рік» на
момент втрати годувальника в сумі 48874
грн.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Буринський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в п’яти
денний строк з дня її проголошення. У
разі якщо ухвалу було постановлено в
письмовому провадженні або згідно з
частиною третьою ст.160 цього Кодексу,
або без виклику особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Головуючий:

Повний текст ухвали виготовлений 11.11.2013
року.