Справа № 2а-6400/11
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2013-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-6400/11
Головуючий у 1-й інстанції: Голуб
Суддя-доповідач: Шостак
У Х В А Л А

Іменем України

27 грудня 2013 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Шостака
О.О.,

суддів -
Горяйнова А.М. та Желтобрюх І.Л.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного Фонду
України у Київській області на
постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 09.07.2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Пенсійного Фонду
України у Київській області про
зобов'язання здійснити перерахунок
компенсації, передбаченої ст. 52 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив визнати неправомірними
дії відповідача та зобов'язати
провести перерахунок щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи, встановивши її на рівні 50 %
мінімальної пенсії за віком у
відповідності до ст. 52 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 09.07.2012 року позов задоволено
частково. Суд визнав протиправними дії
відповідача та зобов'язав його
нарахувати і виплатити позивачу
недоплачену надбавку до пенсії, з
урахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції, як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог. Свої вимоги обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції було порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Зокрема апелянт
вказує на те, що позивачу щомісячна
компенсація нарахована у повній
відповідності до постанови КМ України
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян» № 530 від 28
травня 2008 року, норми якої були чинними
та час проведення відповідних виплат.

Особи, які беруть участь у справі, з
клопотаннями про розгляд справи за їх
участю - не зверталися. В матеріалах
справи достатньо письмових доказів для
вирішення апеляційної скарги, а
особиста участь сторін у розгляді
справи не обов'язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів
визнала можливим розглянути справу в
порядку письмового провадження, як це
передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обставини, на які посилається
відповідач, колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
відповідача - залишити без задоволення,
а постанову суду першої інстанції - без
змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
правильно виходив з того, що щомісячну
компенсацію позивачу слід виплачувати
у розмірі, встановленому ст. 52 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а не постановою КМ України «Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян» № 530 від 28 травня
2008 року.

Колегія суддів погоджується із
вказаним висновком суду першої
інстанції, оскільки він знайшов своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Судом встановлено, що позивач є
дружиною особи, смерть якої пов'язана з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.
Дана обставина відповідачем не
заперечується.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щомісячна
компенсація в разі втрати годувальника
призначається на кожного
непрацездатного члена сім'ї, який був
на його утриманні, в розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком
незалежно від пенсії, передбаченої
законодавством України.

У зв'язку з викладеним колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позивач має право на виплату
щомісячної компенсації в разі втрати
годувальника в розмірі 50 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Положення ст. 52 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» містять
пряму вказівку, що під час визначення
розміру компенсації за основу їх
обчислення як розрахункова величина
береться мінімальна пенсія за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений у абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», згідно
якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Проте, відповідач всупереч ст. 52 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
виплачував позивачу компенсації у
меншому розмірі, який встановлений
постановою КМ України «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» № 530 від 28 травня 2008 року.

Колегія суддів вважає дії відповідача
щодо виплати позивачу компенсації, у
розмірі, меншому ніж той, що
встановлений ст. 52 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
неправомірними, а висновок суду першої
інстанції про необхідність
задоволення позовних вимог - законним і
обґрунтованим.

Так, судом першої інстанції було
зроблено вірний висновок про те, що
Закон України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
має вищу юридичну силу в порівняні з
постановою КМ України «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» № 530 від 28 травня 2008 року, та є
пріоритетним у застосуванні.

Також судом першої інстанції було
зроблено висновок про те, що будь-яким
іншим законом, крім Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсії не встановлений, у зв'язку з чим
відсутні підстави не застосовувати для
розрахунку компенсації розмір
мінімальної пенсії за віком,
встановлений абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

На підставі викладеного, враховуючи, що
суд першої інстанції було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам та прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, керуючись ст.ст.
183-2, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного Фонду України у
Київській області - залишити без
задоволення, а постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 09.07.2012 року - без
змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
О.О. Шостак

Судді А.М. Горяйнов

І.Л. Желтобрюх

Головуючий суддя Шостак О.О., Судді:
Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.