Справа № 2а/1770/3265/2011
Суддя: Дудар О.М.
Дата ухвалення: 2013-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/3265/2011

30 грудня 2013 року 12год. 00хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Дудар О.М.,
розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом

Відкритого акціонерного товариства
"Рівнеазот" до Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство
«Рівнеазот» (далі - ВАТ «Рівнеазот»)
звернулося з адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у
м.Рівне (далі - ДПІ у м.Рівне) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
форми «В1» від 14.07.2011 № про
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у частині 337430,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
висновки податкового органу про
завищення позивачем суми бюджетного
відшкодування суперечать чинному
законодавству та фактичним обставинам.

Позивач вказує, що право на бюджетне
відшкодування податку на додану
вартість, сформоване за наслідками
господарських операцій з ТОВ «Транс
Фаворит» в загальній сумі 96832,55грн.
підтверджене первинними документами
бухгалтерського та податкового обліку,
законних підстав для неврахування яких
під час проведення перевірки у
відповідача не було. Твердження
податкового органу про нікчемність
договору ВАТ «Рівнеазот» з ТОВ «Транс
Фаворит» про надання
транспортно-експедиційних послуг від
26.04.2010 №01/04/2010 та про відсутність
реальних наслідків такого договору
ґрунтуються на безпідставних
припущеннях.

Крім того, неправомірними є висновки
відповідача про завищення податкового
кредиту за грудень 2010 року та,
відповідно, суми бюджетного
відшкодування за січень 2011 року у
розмірі 20578,00грн. за наслідками
господарських операцій з ДК «Газ
України» НАК «Нафтогаз України».
Зокрема, рішенням та ухвалою
Господарського суду Рівненської
області у справі №12/8 були збільшені
грошові зобов'язання (компенсація) за
договором поставки природного газу від
30.01.2009 №06/09-116 на 3% річних та стягнуто з
позивача інфляційні нарахування.
Відповідно до чинного законодавства, з
урахуванням вказаних рішень суду, ВАТ
«Рівнеазот» було збільшено податкові
зобов'язання та виписано податкові
накладні. Податковий кредит звітного
місяця формується за наявності подій,
передбачених пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», а не на підставі коригувань
кількісних і вартісних показників до
податкової накладної.

Крім того, ВАТ «Рівнеазот» правомірно
було включено до податкового
зобов'язання грудня 2010 року,
податкового кредиту січня 2011 року та
бюджетного відшкодування квітня 2011
року податок на додану вартість в сумі
220019,00грн., яку фактично було сплачено в
ціні послуг, наданих нерезидентами ТОВ
«Доломіт», ВАТ «Нітроферт», ВАТ «ГІАП»,
компанією «Inspektorate». Висновок
податкового органу про зворотне
суперечить чинному законодавству.

Поряд з цим, позивач не оспорює
зменшення суми бюджетного
відшкодування у розмірі 677671,00грн.,
оскільки податковим
повідомленням-рішенням від 14.07.2011
№ позивачу збільшено суму
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за лютий 2011 року на
677671,00грн. за рахунок зменшення
бюджетного відшкодування на цю ж суму
за квітень 2011 року.

Просив позов задовольнити.

У судове засідання представник
позивача не прибув, подавши клопотання
про розгляд справи за його відсутності.

У зв'язку з реорганізацією податкового
органу під час розгляду справи судом
було допущено заміну відповідача, ДПІ у
м.Рівне, його правонаступником -
Державною податковою інспекцією у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області.

Відповідачем позов не визнано з
підстав, викладених у письмових
запереченнях, згідно з якими
оспорюване податкове
повідомлення-рішення є правомірним,
підстави для його скасування відсутні.

Так, проведеною документальною
позаплановою виїзною перевіркою ВАТ
«Рівнеазот» встановлено порушення
позивачем вимог податкового
законодавства в частині формування
податкового кредиту, та, відповідно сум
бюджетного відшкодування за січень та
квітень 2011 року.

Зокрема, позивачем неправомірно
включено до складу податкового кредиту
грудня 2010 року 20578,00грн. за наслідками
господарських операцій з ДК «Газ
України» НАК «Нафтогаз України» з
поставки газу. Вказана сума належить до
складу інфляційних нарахувань згідно з
рішеннями Господарського суду
Рівненської області. Законність таких
висновків податкового органу
підтверджена в судовому порядку -
рішеннями Рівненського окружного
адміністративного суду та
Житомирського апеляційного
адміністративного суду у справі
№2а/1770/1075/2011.

Крім того, ВАТ «Рівнеазот»
безпідставно віднесено до податкового
кредиту грудня 2010 року податок на
додану вартість в сумі 59100,79грн. та до
податкового кредиту січня 2011 року -
податок на додану вартість в сумі
37731,75грн. за наслідками господарських
операцій з ТОВ «Транс Фаворит». Вказане
призвело до завищення позивачем суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за січень 2011 року - на
59100,79грн., за квітень 2011 року - на
37731,75грн. Так, за даними акта перевірки
ДПІ у Київському районі м.Одеси від
04.05.2011 №936/23-34/3667497/37, усі операції
купівлі-продажу ТОВ «Транс Фаворит» за
грудень 2010 року не спричиняють
реального настання правових наслідків,
а, отже, мають ознаки нікчемності по
ланцюгу до «вигодонабувача». Відтак,
договір про надання
транспортно-експедиційних послуг від
26.04.2010 №01/04/2010, укладений між ВАТ
«Рівнеазот» та ТОВ «Транс Фаворит», є
нікчемний., як такий, що порушує
публічний порядок та спрямований на
отримання податкової вигоди.

Також ВАТ «Рівнеазот» неправомірно
сформовано податковий кредит у січні
2011 року на суму 220019,00грн. за наслідками
господарських операцій з
нерезидентами ТОВ «Доломіт», ВАТ
«Нітроферт», ВАТ «ГІАП», компанією
«Inspektorate». Внаслідок цього позивачем
завищено від'ємне значення податкової
декларації за січень 2011 року та сума
бюджетного відшкодування за квітень 2011
року на 220019,00грн. Під час перевірки
(наслідки якої зафіксовано у акті
перевірки від 05.04.2011 №382/23-300/05607824)
позивачем не було надано актів
виконаних робіт (наданих послуг) за
участю вказаних контрагентів, що не
дало змоги ревізорам підтвердити факт
надання послуг на території України, що
згідно з вимогами Податкового кодексу
України є обов'язковою умовою для
віднесення сум податку на додану
вартість, сплачених в ціні таких
послуг, до податкового кредиту.

Просив у задоволенні позову відмовити.

У судове засідання представник
відповідача не прибув, подавши
клопотання про розгляд справи за його
відсутності.

Враховуючи те, що клопотання про
розгляд справи за їх відсутності
заявлено представниками позивача та
відповідача, суд, згідно з ч.4 ст.122 КАС
України, здійснив розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства,
перевіривши їх дослідженими у судовому
засіданні доказами, суд вважає, що
позов належить задовольнити частково з
огляду на наступне.

Судом встановлено, що з 14.06.2011 по 24.06.2011
ДПІ у м.Рівне проведено документальну
позапланову виїзну перевірку ВАТ
«Рівнеазот» () з питань
достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість, задекларованого у
зменшення податкових зобов'язань з ПДВ
наступних податкових періоді, за
жовтень 2010 року, листопад 2010 року,
грудень 2010 року, січень 2011 року та
квітень 2011 року, за наслідками якої
складено акт від 01.07.2011 №821/23-200/05607824 (т.1 -
а.а.с.1-48).

У вказаному акті зафіксовано наступні
порушення:

- пп.7.4.1, пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР (із змінами
і доповненнями), п.200.4 ст.200 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із
змінами і доповненнями) - завищено суму
бюджетного відшкодування ПДВ за січень
2011 року на 79679,00грн.;

- п.200.4 ст.200, п.200.6 ст.200 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із
змінами і доповненнями) - завищено
заявлену суму бюджетного
відшкодування ПДВ за квітень 2011 року на
935422,00грн. та занижено суму бюджетного
відшкодування ПДВ за лютий 2011 року на
677671,00грн.

На підставі акта перевірки від 01.07.2011
№821/23-200/05607824 ДПІ у м.Рівне прийнято
податкове повідомлення-рішення форми
«В1» від 14.07.2011 № про зменшення
суми бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у розмірі
1015101,00грн. та застосування штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 2,00грн. (т.1 -
а.с.13).

Як вбачається з акта перевірки від
01.07.2011 №821/23-200/05607824, зменшення позивачу
оспорюваним податковим
повідомленням-рішенням суми
бюджетного відшкодування у розмірі
1015101,00грн. здійснено у зв'язку з
висновками податкового органу про
завищення ВАТ «Рівнеазот» суми
бюджетного відшкодування за
наслідками наступних господарських
операцій:

- з ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз
України» на суму 20578,00грн. (у тому числі
за січень 2011 року - на суму 20578,00грн.);

- з ТОВ «Транс Фаворит» на суму
96832,54грн. (у тому числі за січень 2011 року
- на суму 59100,79грн., за квітень 2011 року -
на суму 37731,75грн.);

- з нерезидентами ТОВ «Доломіт»,
ВАТ «Нітроферт», ВАТ «ГІАП», компанією
«Inspektorate» на суму 220019,00грн. (у тому числі
за квітень 2011 року - на суму 220019,00грн., з
них: з ТОВ «Доломіт» - 65096,27грн., з ВАТ
«Нітроферт» - 108343,59грн., з ВАТ «ГІАП» -
40808,57грн., з компанією «Inspektorate» -
5770,72грн.);

- частина бюджетного
відшкодування, яка виникла з сум січня
2011 року (згідно з податковим
повідомленням-рішенням від 14.07.2011
№ віднесена для врахування у
зменшення податкових зобов'язань з
податку на додану вартість наступних
податкових періодів) - на суму 677671,00грн.

Як вбачається з адміністративного
позову, ВАТ «Рівнеазот» не оспорює суму
677671,00грн., оскільки податковим
повідомленням-рішенням від 14.07.2011
№ позивачу збільшено суму
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за лютий 2011 року на
677671,00грн. за рахунок зменшення
бюджетного відшкодування на цю ж суму
за квітень 2011 року (т.1 - а.с.14).

Порядок визначення суми податку на
додану вартість, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або відшкодуванню з Державного
бюджету України (бюджетному
відшкодуванню) у 2010 році було визначено
Законом України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997р. N168/97-ВР (далі -
Закон N168/97-ВР), а з 01.01.2011 - Податковим
кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до п.1.8 ст.1 Закону №168/97-ВР,
бюджетне відшкодування - сума, що
підлягає поверненню платнику податку з
бюджету у зв'язку з надмірною сплатою
податку у випадках, визначених цим
Законом.

Згідно з пп.14.1.18 п.14.1 ст.14 ПК України,
бюджетне відшкодування - відшкодування
від'ємного значення податку на додану
вартість на підставі підтвердження
правомірності сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за результатами перевірки
платника, у тому числі автоматичне
бюджетне відшкодування у порядку та за
критеріями, визначеними у розділі V
цього Кодексу

Відповідно до пп.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону
№168/97-ВР, сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені законом
для відповідного податкового періоду.
При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового борг з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Згідно п.200.1 ст.200 ПК України, сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

В силу вимог п.200.2 ст.200 ПК України, при
позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

Відповідно до п.200.3 ст.200 ПК України, при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Зважаючи на похідний характер
бюджетного відшкодування від
правомірності формування платником
податків податкового кредиту, при
перевірці правильності його
визначення слід враховувати вимоги
пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР та п.198.3
ст.198 ПК України.

Відповідно до пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону
№168/97-ВР, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону
№168/97-ВР не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів справи,
бюджетне відшкодування з січень 2011
року в сумі 59100,79грн. та за квітень 2011
року в сумі 37731,75грн. позивачем
сформовано на підставі фактичної
сплати податку на додану вартість
експедитору ТОВ «Транс Фаворит» у сумі
коштів за надані послуги транспортної
експедиції відповідно у грудні 2010 року
та січні 2011 року.

Так, 01.04.2010 між ВАТ «Рівнеазот» (Клієнт)
та ТОВ «Транс Фаворит» (Експедитор)
укладено договір на надання
транспортно-експедиційних послуг
№01/04/2010, згідно з умовами якого
Експедитор зобов'язується за
винагороду, від імені, за дорученням і
за рахунок Клієнта виконати та
організувати виконання комплексу
заходів з транспортно-експедиційного
обслуговування і організації
перевезень вантажів. Клієнт у свою
чергу зобов'язується своєчасно
виплатити винагороду та відшкодувати
витрати Експедитору, понесені ним в
інтересах Клієнта (т.1 - а.а.с.133-141).

На виконання умов вказаного договору
упродовж листопада-грудня 2010 року ТОВ
«Транс Фаворит» було надано ВАТ
«Рівнеазот» транспортно-експедиційні
послуги контейнерів на загальну суму
580995,22грн. (у т.ч ПДВ 96832,55грн.), які
використані позивачем у власній
господарській діяльності.

Вказані обставини підтверджуються
рахунками на оплату та актами надання
послуг від 01.12.2010 №2140, від 01.12.2010 №2141,
від 01.12.2010 №2142, від 08.12.2010 №2176, від 08.12.2010
№2177, від 08.12.2010 №2178, від 08.12.2010 №2179, від
14.12.2010 №2205, від 14.12.2010 №2206, від 23.12.2010
№2254, від 23.12.2010 №2255, від 23.12.2010 №2256, від
23.12.2010 №2257, від 23.12.2010 №2258 (т.1 - а.а.с.142-143,
145-146, 148-149, 151-152, 154-155, 157-158, 160-161, 163-164, 166-167,
169-170, 172-173, 175-176, 178-179, 181-182).

Оплата за послуги була проведена
позивачем у грудні 2010 року у повному
обсязі, що підтверджується актом
перевірки від 01.07.2011 №821/23-200/05607824 (т.1 -
а.с.35. зворот), згідно з платіжними
дорученням від 07.12.2010 №12412 на суму
37719,00грн., від 07.12.2010 №12414 на суму
37719,00грн., від 08.12.2010 №12444 на суму
37719,00грн., від 15.12.2010 №12737 на суму
37726,00грн., від 15.12.2010 №12738 на суму
37726,00грн., від 16.12.2010 №12765 на суму
37726,00грн., від 16.12.2010 №12764 на суму
37726,00грн., від 17.12.2010 №12845 на суму
37726,55грн., від 17.12.2010 №12846 на суму
37726,55грн., від 21.12.2010 на суму 15090,62грн., від
28.12.2010 №13293 на суму 45278,10грн., від 28.12.2010
№13292 на сум 45278,10грн., від 29.12.2010 №13320 на
суму 45278,10грн., від 29.12.2010 №13319 на суму
45278,10грн., від 29.12.2010 №13318 на суму
45278.10грн.

За наслідками вказаних господарських
операцій ТОВ «Транс Фаворит» було
виписано для ВАТ «Рівнеазот» податкові
накладні від 01.12.2010 №2140 на суму 37719,00грн.
(у т.ч. ПДВ 6286,50грн.), від 01.12.2010 №2141 на
суму 37719,00грн. (у т.ч. ПДВ 6286,50грн.), від
01.12.2010 №2142 на суму 37719,00грн. (у т.ч. ПДВ
6286,50грн.), від 08.12.2010 №2176 на суму 37726,00грн.
(у т.ч. ПДВ 6287,67грн.), від 08.12.2010 №2177 на
суму 37726,00грн. (у т.ч. ПДВ 6287,67грн.), від
08.12.2010 №2178 на суму 37726,00грн. (у т.ч. ПДВ
6287,67грн.), від 08.12.2010 №2179 на суму 37726,00грн.
(у т.ч. ПДВ 6287,67грн.), від 14.12.2010 №2205 на
суму 45271,86грн. (у т.ч. ПДВ 7545,31грн.), від
14.12.2010 №2206 на суму 45271,86грн. (у т.ч. ПДВ
7545,31грн.), від 23.12.2010 №2254 на суму 45278,10грн.
(у т.ч. ПДВ 7546,35грн.), від 23.12.2010 №2255 на
суму 45278,10грн. (у т.ч. ПДВ 7546,35грн.), від
23.12.2010 №2256 на суму 45278,10грн. (у т.ч. ПДВ
7546,35грн.), від 23.12.2010 №2257 на суму 45278,10грн.
(у т.ч. ПДВ 7546,35грн.), від 23.12.2010 №2258 на
суму 45278,10грн. (у т.ч. ПДВ 7546,35грн.) (т.1 -
а.а.с.144, 147, 150, 153, 156, 159, 162, 165, 168, 171, 174, 177,
180, 183).

Податковий кредит на підставі
зазначених податкових накладних
позивачем було включено до складу
податкового кредиту грудня 2010 року - в
сумі 59100,79грн., січня 2011 року - в сумі
37731,75грн. (т.1 - а.а.с.41-111).

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV
(далі Закон №996-XIV) встановлені вимоги
до первинного документа. Згідно з цими
вимогами документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити, як назву
документа (форму); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції; посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи,
податковий кредит, сформований
позивачем за господарськими
операціями з ТОВ «Транс Фаворит»
підтверджується документами, що є
первинними у розумінні Закону №996-XIV,
відповідають вимогам ст.9 Закону №996-XIV.
Податкові накладні, виписані для
позивача вказаним контрагентом,
складені відповідно до вимог п.7.2.1 ст.7
Закону №168/97-ВР, Порядку заповнення та
подання податкової декларації з
податку на додану вартість,
затвердженому наказом ДПА України від
30.05.1997р. N166 (у редакції наказу від
15.06.2005р. N213), зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 30.06.2005р.
за N702/10982, чинному на момент виникнення
спірних правовідносин, містять усі
обов'язкові реквізити та видані особою,
зареєстрованою на момент вчинення
господарських операцій як платник
податку на додану вартість,
підтвердженням чого є обумовлені
податкові накладні та відомості з
веб-сайту Міністерства доходів і
зборів України http://minrd.gov.ua, внесені
згідно з п.183.13 ст.183 ПК України.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003
№755-IV (далі - Закон №755-IV). якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону №755-IV якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, є
недостовірними і були внесені до нього,
то третя особа може посилатися на них у
спорі як на достовірні.

На момент вчинення господарських
операцій з ВАТ «Рівнеазот» ТОВ «Транс
Фаворит» було зареєстроване як
юридична особи та як платник податку на
додану вартість, відомості про нього
містилися в Єдиному державному
реєстрі. Як наслідок, зазначені
відомості можуть бути використані
позивачем в даному спорі як достовірні
і такі, що не підлягають сумніву.

Ні установчі, ні статутні документи
вказаного контрагента позивача не
визнані в установленому порядку
недійсними і доказів про зворотне
відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст.61 Конституції України
юридична відповідальність особи має
індивідуальний характер.

Відтак, позивач не може нести
відповідальності за діяння
контрагента та третіх осіб, у тому
числі державного реєстратора та
посадових осіб державної податкової
служби, що видали контрагенту позивача
свідоцтво про державну реєстрацію та
свідоцтво про реєстрацію платником
податку на додану вартість.

Якщо контрагент продавець видає
податкові накладні і при цьому не
виконує зобов'язання зі сплати податку
до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме для цієї особи.

Закон №168/97-ВР та ПК України не
пов'язують право покупця, платника
податку, на включення податку на додану
вартість, сплаченого в ціні придбаного
товару, робіт чи послуг до податкового
кредиту, із фактичним внесенням такого
податку до бюджету продавцем товару чи
виконавцем робіт (а тим більше по
ланцюгу постачання), не зобов'язує
покупця контролювати сплату податку до
бюджету вказаною особою.

Згідно з п.7.1 ст.7 Закону №168/97-ВР
покупець сплачує суму податку на
додану вартість у ціні товару
безпосередньо продавцю, тому не може в
наступному якимось чином впливати на
надходження чи на ненадходження цих
сум податку на додану вартість до
Державного бюджету.

Таким чином, дії ВАТ «Рівнеазот» як
платника податку свідчать про його
добросовісність, а вчинені ним
господарські операції з ТОВ «Транс
Фаворит» не викликають сумніву в їх
реальності та відповідності дійсному
економічному змісту.

Фактично висновки акта перевірки про
нікчемність господарських операцій
позивача з ТОВ «Транс Фаворит»
базуються на акті ДПІ у Київському
районі м.Одеси від 04.05.2011 №936/23-34/26674979/37
«Про неможливість проведення
перевірки з питань ведення
фінансово-господарської діяльності
ТОВ «Транс Фаворит» () за
період грудень 2010 року» (т.1 - а.а.с.232-235),
а також розбіжностей між
задекларованими позивачем та ТОВ
«Транс Фаворит» сумами податкового
кредиту та податкових зобов'язань на
суму 96832,55грн., які виникли внаслідок
зменшення ДПІ у Київському районі
м.Одеси за наслідками проведеної
перевірки податкових зобов'язань ТОВ
«Транс Фаворит» на вказану суму.

Разом з тим, дані акта перевірки та
розбіжність між податковим кредитом
позивача і податковими зобов'язаннями
його контрагента, що виникла внаслідок
зменшення податкових зобов'язань
останнього податковим органом, не є
достатніми і незаперечними доказами
нікчемності правочину між ВАТ
«Рівнеазот» та ТОВ «Транс Фаворит» і,
відповідно, недійсності первинних
документів, якими оформлені
господарські операції за таким
правочином. Вищевказаний акт складено
ДПІ у Київському районі м.Одеси за
збігом тривалого часу після завершення
господарських операцій, що були
предметом перевірки.

З огляду на реальний характер операцій,
можливі порушення ТОВ «Транс Фаворит»
та/або його постачальниками податкової
дисципліни та правил здійснення
господарської діяльності не можуть
бути підставою для позбавлення
добросовісного платника податків ВАТ
«Рівнеазот» права на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість та відповідно
бюджетного відшкодування.

Законом України «Про ратифікацію
Конвенції про захист прав і
основоположних свобод людини 1950 року,
Першого протоколу та протоколів №2,4,7
та 11 до Конвенції» від 17.07.1997р. №475/97-ВР
(із змінами та доповненнями), України
визнала обов'язковою юрисдикцію
Європейського суду з прав людини в усіх
питаннях, що стосуються тлумачення та
застосування Конвенції. Європейський
суд з прав людини розкриває принцип
верховенства права через формулювання
вимог, які він виводить з цього
принципу.

Так, у справі «БУЛВЕС АД проти
Болгарії» (№3991/03) Європейський Суд з
прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009
зазначив, що платник податку не повинен
нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати податок на додану вартість
другий раз, а також сплачувати пеню. На
думку Суду, такі вимоги стануть
надмірним тягарем для платника
податку, що порушує справедливий
баланс, який повинен підтримуватися
між вимогами суспільного інтересу та
вимогами захисту права власності.

Крім того, згідно з практикою
Європейського суду з прав людини, якщо
державні органи мають інформацію про
зловживання в системі оподаткування
конкретною компанією, вони повинні
застосовувати відповідні заходи саме
до цього суб'єкта, а не розповсюджувати
негативні наслідки на інших осіб при
відсутності зловживання з їх боку
(рішення Європейського Суду від 09.01.2007 у
справі «Інтерсплав проти України»).

За таких обставин, суд вважає, що ВАТ
«Рівнеазот» правомірно, з дотриманням
вимог Закону №168/97-ВР та ПК України,
сформовано податковий кредит за
наслідками господарських операцій з
ТОВ «Транс Фаворит» за грудень 2010 року
в сумі 59100,79грн. та за січень 2011 року в
сумі 37,731,75грн. Відтак, висновки
податкового органу про завищення
позивачем суми бюджетного
відшкодування на 96832,54грн. (у тому числі
за січень 2011 року - на 59100,79грн., за
квітень 2011 року - на 37731,75грн.) є
неправомірними, а тому податкове
повідомлення-рішення від 14.07.2011 №
про зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість в цій частині є протиправним
та підлягає до скасування.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, у
провадженні Рівненського окружного
адміністративного суду перебувала
адміністративна справа №2а/1770/1929/2011 за
позовом ВАТ «Рівнеазот» до ДПІ у
м.Рівне про скасування податкового
повідомлення-рішення від 18.04.2011 №
про зменшення розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість на 825369,00грн. і застосування
штрафної санкції в розмірі 1,00грн.

Вказаним податковим
повідомленням-рішенням позивачу було
зменшено розмір від'ємного значення з
податку на додану вартість за січень 2011
року, зокрема, в сумі 220019,00грн. за
наслідками господарських операцій з
ТОВ «Доломіт» (65096,27грн.), з ВАТ
«Нітроферт» (108343,59грн.), з ВАТ «ГІАП»
(40808,57грн.), з компанією «Inspektorate»
(5770,72грн.).

Постановою суду від 15.06.2011 у справі
№2а/1770/1929/2011 позов ВАТ «Рівнеазот»
задоволено частково: визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 18.04.2011 №
в частині зменшення розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість за січень 2011 року на 595350,00грн.,
в задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено (т.1 - а.а.с.268-275).

Ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 20.09.2011 у
справі №2а/1770/1929/2011 постанову суду
першої інстанції від 15.06.2011 скасовано в
частині відмови у задоволенні позову
та прийнято в цій частині нову
постанову, якою позов задоволено:
визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення від
18.04.2011 № в частині зменшення
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість за січень 2011
року на 220019,00грн. У решті постанову суду
першої інстанції залишено без змін (т.1 -
а.а.с.276-280).

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 04.07.2013 у справі №К/9991/65800/11
прийнято відмову ДПІ у м.Рівне від
касаційної скарги на постанову
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 20.09.2011 та
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 15.06.2011 та
закрито касаційне провадження (т.2 -
а.с.26).

Таким чином, правомірність формування
ВАТ «Рівнеазот» податкового кредиту у
січні 2011 року на суму 220019,00грн. за
наслідками господарських операцій з
нерезидентами ТОВ «Доломіт», ВАТ
«Нітроферт», ВАТ «ГІАП», компанією
«Inspektorate», та, відповідно, правомірність
формування від'ємного значення
податкової декларації за січень 2011
року на вказану суму та формування
бюджетного відшкодування за квітень 2011
року в сумі 220019,00грн. підтверджена у
судовому порядку та не потребує
доказування.

За таких обставин, податкове
повідомлення-рішення від 14.07.2011 №
про зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість в сумі 220019,00грн. є
протиправним та підлягає до
скасування.

Крім того, у провадженні Рівненського
окружного адміністративного суду
перебувала адміністративна справа
№2а/1770/1075/2011 за позовом ВАТ «Рівнеазот»
до ДПІ у м.Рівне про скасування
податкового повідомлення-рішення від
02.03.2011 № про зменшення розміру
від'ємного значення суми податку за
грудень 2010 року на 20577,76грн. та
застосування штрафних санкцій у
розмірі 5144,44грн.

Вказаним податковим
повідомленням-рішенням позивачу було
зменшено розмір від'ємного значення з
податку на додану вартість за грудень
2010 року в сумі 20577,76грн. за наслідками
господарських операцій з поставки газу
з ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз
України».

Постановою суду від 11.04.2011 у
задоволенні позову ВАТ «Рівнеазот»
відмовлено повністю (т.1 - а.а.с.253-257).

Ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 20.06.2011 у
справі №2а/1770/1075/2011 постанову суду
першої інстанції від 11.04.2011 залишено
без змін (т.1 - а.а.с.258-261).

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 27.06.2013 у справі №К/9991/40167/11
касаційну скаргу ВАТ «Рівнеазот»
залишено без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 11.04.2011 та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 20.06.2011 - без
змін (т.2 - а.а.с.27-28).

Таким чином, підтверджені в судовому
порядку та не потребують доказування
висновки відповідача про незаконність
включення позивачем до складу
податкового кредиту грудня 2010 року
20578,00грн. за наслідками господарських
операцій з ДК «Газ України» НАК
«Нафтогаз України» з поставки газу.

За таких обставин, податкове
повідомлення-рішення від 14.07.2011 №
про зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість в сумі 20578,00грн. є правомірним,
а тому підстави для задоволення позову
в цій частині у суду відсутні.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Зважаючи на вищевикладене, суд прийшов
до висновку про часткове задоволення
позову.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Рівне від 14.07.2011 №00042344 в частині
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 316851,54грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Присудити на користь позивача
Відкритого акціонерного товариства
"Рівнеазот" із Державного бюджету
України судовий збір у сумі 3,19грн. (три
гривні дев'ятнадцять копійок).

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Дудар О.М.