Справа № 21-414а13
Суддя: Терлецький О.О.
Дата ухвалення: 2013-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 грудня 2013 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у складі:

головуючогоТерлецького
О.О.,суддів:Гусака М.Б., Коротких О.А.,
Кривенди О.В., Маринченка В.Л.,
Панталієнка П.В., Прокопенка О.Б.,
Тітова Ю.Г., -розглянувши в порядку
письмового провадження справу за
позовом приватного малого
підприємства «Современник» (далі -
Підприємство) до управління Пенсійного
фонду України в м. Харцизьку Донецької
області (далі - управління ПФУ, ПФУ
відповідно) про скасування рішення про
застосування фінансових санкцій,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року Підприємство
звернулося до суду з позовом, у якому
просило скасувати рішення управління
ПФУ від

7 листопада 2012 року № 288 про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або органами ПФУ, в
сумі

4939 грн 40 коп. за період з 5 квітня 2007 року
по 24 липня 2012 року

(далі - рішення № 288).

Підприємство зареєстроване виконавчим
комітетом Харцизької міської ради
Донецької області 2 лютого 1994 року і
перебуває на обліку в управлінні ПФУ.
На підставі пункту 2 частини дев'ятої
статті 106 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 1058-IV) відповідач

7 листопада 2012 року прийняв рішення № 288
про нарахування позивачу пені.

Донецький окружний адміністративний
суд постановою від

3 грудня 2012 року, залишеною без змін
ухвалами Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 січня 2013
року та Вищого адміністративного суду
України від 3 вересня 2013 року, позов
задовольнив. Суд дійшов висновку про
відсутність в управління ПФУ підстав
нараховувати фінансові санкції за
порушення строків сплати страхових
внесків на підставі пункту 2 частини
дев'ятої статті 106 Закону № 1058-IV, який
було виключено у зв'язку з набранням
чинності Законом України від 8 липня 2010
року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування»

(далі - Закон № 2464-VI), що набув чинності 1
січня 2011 року.

У заяві про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 3
вересня 2013 року з підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС),
управління ПФУ просить ухвалу суду
касаційної інстанції скасувати та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

На обґрунтування мотивів перегляду
судового рішення управління ПФУ
послалося на неоднакове застосування
судом касаційної інстанції пункту 2
частини дев'ятої статті 106 Закону № 1058-IV
та абзацу п'ятого пункту 7 Прикінцевих
та перехідних положень Закону № 2464-VI, а
також додало копію постанови Вищого
адміністративного суду України від

16 травня 2013 року (справа № К/800/6434/13), яка,
на думку заявника, підтверджує
неоднакове застосування касаційним
судом одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

У постанові Вищого адміністративного
суду України, наданої заявником для
порівняння, касаційний суд у подібних
правовідносинах дійшов висновку, що
згідно з пунктом 7 Закону № 2464-VI після

1 січня 2011 року ПФУ має право
здійснювати контроль за правильністю
нарахування та сплати страхових
внесків, нарахованих за період до

1 січня 2011 року, і у випадку виявлення
таких порушень - застосовувати
фінансові санкції, визначені законом,
чинним на момент вчинення таких
порушень. При цьому у справі, що
надається для порівняння, період, що
перевірявся та за який була нарахована
сума пені, - з 1 січня 2006 року по 31 грудня
2007 року.

Перевіривши наведені у заяві доводи,
колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України дійшла висновку про
неоднакове застосування касаційним
судом у подібних правовідносинах
пункту 2 частини дев'ятої статті 106
Закону № 1058-IV та абзацу п'ятого пункту 7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону № 2464-VI.

Пунктом 2 частини дев'ятої статті 106
Закону № 1058-IV (у редакції, що була
чинною на час проведення перевірки)
передбачені випадки застосування
фінансових санкцій виконавчими
органами Пенсійного фонду до
страхувальників, зокрема, за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або територіальними
органами Пенсійного фонду,
накладається штраф залежно від строку
затримки платежу в розмірі: 10 відсотків
своєчасно не сплачених зазначених сум -
у разі затримки їх сплати у строк до

30 календарних днів включно; 20 відсотків
зазначених сум - у разі затримки їх
сплати у строк до 90 календарних днів
включно; 50 відсотків зазначених сум - у
разі затримки їх сплати понад 90
календарних днів. Одночасно на суми
своєчасно не сплачених (не
перерахованих) страхових внесків і
фінансових санкцій нараховується пеня
в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум
коштів, розрахована за кожний день
прострочення платежу.

Згідно з абзацом п'ятим пункту 7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону № 2464-VI (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин) стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Проаналізувавши наведені норми,
колегія суддів дійшла висновку, що
заборгованість у зв'язку з несплатою
страхових внесків, а відтак і накладені
фінансові санкції, які виникли у
Підприємства з 5 квітня 2007 року,
відповідно до вимог абзацу п'ятого
пункту 7 Прикінцевих та перехідних
положень Закону № 2464-VI, мають бути
застосовані (стягнуті) і після 1 січня
2011 року, оскільки зазначені фінансові
санкції виникли в період дії пункту 4
частини дев'ятої статті 106 Закону №
1058-IV, тобто відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення зазначеної заборгованості.

Слід також зазначити, що Верховний Суд
України аналогічну правову позицію вже
висловив у постановах від 3 липня 2012
року (справа № 21-157а12) і 26 березня 2013
року (справа № 21-71а13).

Оскільки при вирішенні спору
касаційний суд допустив неоднакове
застосування норм матеріального права
до встановлених у справі обставин і
враховуючи те, що відповідно до частини
другої статті 243 КАС Верховний Суд
України не наділений повноваженнями
щодо скасування чи зміни рішень судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, що переглядається, з підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 237 цього Кодексу, заяву
управління ПФУ слід задовольнити
частково - скасувати ухвалу
касаційного суду, а справу направити на
новий розгляд.

Відповідно до частини першої статті 243
КАС суд задовольняє заяву у разі
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Ураховуючи наведене та керуючись
статтями 241-243 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Судової палати
в адміністративних справах Верховного
Суду України

п о с т а н о в и л а:

Заяву управління Пенсійного фонду
України в м. Харцизьку Донецької
області задовольнити частково.

Ухвалу Вищого адміністративного суду
України від

3 вересня 2013 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
касаційної інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає, крім випадку, встановленого
пунктом 2 частини першої статті 237
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий О.О.
ТерлецькийСудді: М.Б.
Гусак О.А. Коротких
О.В. Кривенда
В.Л. Маринченко
П.В. Панталієнко О.Б.
Прокопенко Ю.Г.
Тітов