Справа № 803/2441/13-а
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2013-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2013 року Справа № 803/2441/13-a

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання
Грушецькому П.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Сургент Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Головного управління Міндоходів у
Волинській області про скасування
рішення від 19.11.2013 року № 030411-21,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
- ФОП ОСОБА_1, позивач) звернулася з
позовом до Головного управління
Міндоходів у Волинській області (далі -
ГУ Міндоходів у Волинській області,
відповідач) про скасування рішення від
19.11.2013 року №030411-21.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
посадовими особами відповідача в
травні 2013 року було проведено фактичну
перевірку в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2» що
знаходиться по АДРЕСА_1, де здійснює
підприємницьку діяльність позивач. За
результатами перевірки складено акт, в
якому вказано на порушення статті 15-3
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв і тютюнових
виробів» а саме, факт продажу тютюнових
виробів особі, яка не досягла 18 років.
На підставі даного акту 19.11.2013 року ГУ
Міндоходів у Волинській області було
винесене рішення № 030411-21 про
застосування до ФОП ОСОБА_1, фінансових
санкцій у вигляді штрафу в розмірі 6800,00
грн. З вказаним рішенням позивач не
погоджується, вважає його незаконним,
безпідставним виходячи з наступного.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів
України від 2 червня 2003 р. N 790 «Про
затвердження Порядку застосування
фінансових санкцій, передбачених
статтею 17 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», питання про застосування
фінансових санкцій може розглядатися
за участю представника суб'єкта
господарювання. Суб'єкт господарювання
повідомляється у письмовій формі про
час і місце розгляду питання про
застосування фінансових санкцій за 10
календарних днів. Відповідачем було
письмово повідомлено ФОП ОСОБА_1 про
час та місце розгляду на 11.11.2013 року. На
дану дату позивач з'явилась разом зі
свої представником. При розгляді акту
перевірки членами комісії з
врахуванням заперечень та наданих
письмових доказів, було прийнято
рішення про перенесення засідання
комісії на іншу дату, про яку вони
повідомлять пізніше, оскільки вирішено
викликати працівника міліції, який
приймав участь у складанні
адміністративного протоколу, та
«неповнолітню» особу. Про те, що 19.11.2013
року має відбутись засідання комісії,
та буде розгляд матеріалів перевірки
магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», який
знаходиться за адресою АДРЕСА_1, щодо
застосування фінансових санкцій
згідно акту перевірки, ФОП ОСОБА_1 не
була повідомлена, а також не був
повідомлений її представник. Позивач
вважає, що це є грубим порушенням її
конституційних прав та чинного
законодавства, яке регламентує
діяльність посадових осіб при розгляді
даних питань.

Також, позивач не погоджується з
прийнятим рішенням, оскільки вважає, що
встановлюючи заборону здійснювати
продаж алкогольних напоїв та тютюнових
виробів особам, які не досягли
18-річного віку, Закон України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів» передбачає умови,
які б забезпечували продавцю
алкогольних та тютюнових виробів
можливість дотримуватися цієї
заборони та не порушувати її, наділяючи
продавця правом вимагати від покупця
пред'явлення документа, що засвідчує
його вік. Якщо реалізація продавцем
такого права залежить від його
суб'єктивного сприйняття, то заборона
щодо продажу зазначених товарів
особам, які не досягли 18-річного віку, є
безумовною і не залежить від будь-яких
обставин, в тому числі і від того, чи
були у продавця підстави для
виникнення сумнівів щодо віку покупця.
Отже, визначальним питанням для
вирішення справи є встановлення факту
продажу алкогольних напоїв та
тютюнових виробів особі, яка не досягла
18 років.

Крім того, відповідно до Порядку
застосування фінансових санкцій,
передбачених, ст. 17 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» підставою для прийняття
рішення про застосування фінансових
санкцій є матеріали правоохоронних,
податкових та інших органів виконавчої
влади щодо недотримання суб'єктами
підприємницької діяльності вимог
законодавчих та інших
нормативно-правових актів про
виробництво та обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів. В рішенні зазначено, що воно
приймається на підставі акту перевірки
від 21.05.2013 року №110/21-02/НОМЕР_1. В свою
чергу в акті перевірки вказується, що
встановлено факт продажу цигарок
продавцем ОСОБА_4 неповнолітньому
ОСОБА_5, особу якого встановив по
телефону працівник Луцького РВ УМВС
України у Волинській області ОСОБА_6 в
подальшому працівником міліції було
складено протокол про адміністративне
правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП від
20.05.2013 року, з якого вбачається, що
доказом факту продажу
«неповнолітньому» цигарок, є саме дії
продавця, на яку було складено протокол
про вчинення адміністративного
правопорушення.

Відповідно до протоколу про
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 2 ст. 156 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
особою, що продала неповнолітній особі
алкогольний напій, була не позивач, а
продавець.

09.07.2013 року адміністративною комісією
Лищенської сільської ради Волинської
області було винесено постанову про
притягнення продавця ОСОБА_4 до
адміністративної відповідальності, та
накладено стягнення. Дана постанова
була оскаржена до суду та 01.10.2013 року
була скасована як незаконна, так як не
було доведено, що саме неповнолітній
особі було продано цигарки.

Отже, враховуючи вищевикладене просить
суд скасувати рішення від 19.11.2013 року
№030411-21.

Відповідач у письмовому запереченні
позовних вимог не визнав з наступних
підстав.

Проведеною 20.05.2013 року перевіркою
магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, де
здійснює торгівельну діяльність
позивач, було встановлено порушення
вимог ст. 15-3 Закону України від 19.12.1995 р.
№ 481/95-ВР "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів" (із
змінами та доповненнями): - продаж
тютюнових виробів особі, яка не досягла
18 - років.

В 16 год. 12 хв. продавець магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_4 продала згідно
чека №545 20.05.2013 року неповнолітньому
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 одну пачку сигарет
«Прилуки» особливі вишукані,
виробництва ПрАТ «А/Т Тютюнова
компанія» В.А.Т. «Прилуки» за ціною 8,50
грн. не вимагаючи у нього документ, що
засвідчує його особу та вік.

Особу неповнолітнього ОСОБА_5, якому на
дату продажу сигарет виповнилося повні
15 років, встановив під час перевірки о/у
ГКМСД Луцького РВ УМВС України у
Волинській області капітан міліції
ОСОБА_6 згідно бази даних АРМОР та копії
свідоцтва про народження
неповнолітнього ОСОБА_5, бланк серії
І-ГЮ №039105, виданого 11.05.1998 року. В ході
проведення перевірки працівником
міліції відібрано пояснення у
неповнолітнього, на продавця складено
протокол ВН №043154 про
адмінправопорушення за ч.2 ст. 156 КУпАП
від 20.05.2013 року, в графі якого продавець
зазначила «З протоколом я згідна».
Своїми поясненнями продавець ОСОБА_4
від 20.05.2013 р. стверджує, 20.05.2013 р. о 16 год.
12 хв. в магазин зайшов покупець-хлопець,
вік якого на мій погляд 19 років (він
попросив продати 1 пачку сигарет, я
продала йому одну пачку сигарет
«Прилуки» особливі сині вишукані за
роздрібною ціною 8,50 грн. При розрахунку
мною РРО застосовано та видано
фіскальний чек №5457 від 20.05.2013 року на
суму 8,50 грн. При продажу сигарет даному
покупцю в його вікові я не
поцікавилась, документ, що засвідчує
вік не вимагала, щодо і скільки йому
років він відповів, що 18 років».

Відповідач вважає, що не виникнення у
продавця сумніву щодо віку покупця та
продаж у зв'язку з цим забороненого
товару неповнолітній особі не може
бути підставою звільнення суб'єкта
господарювання від відповідальності.

Також зазначає, що ФОП ОСОБА_1 не
оспорює самого факту продажу тютюнових
виробів неповнолітній особі, рішення
застосування фінансових санкцій до
позивача прийняте на підставі
встановленого факт продажу тютюнових
виробів неповнолітній особі. Крім того,
неповнолітній ОСОБА_5 не досягнув на
момент проведення перевірки 16-річного
віку, відповідно у нього відсутній
паспорт громадянина України, а лише
наявне свідоцтво про народження, на
підставі якого і було встановлено його
особу.

Підприємець ОСОБА_1 та продавець ОСОБА_4
акт перевірки підписали, зазначивши у
рядку «Зауваження до акта перевірки»,
що «з віком покупця не згідні».

23.05.2013 року позивачем подано (вх.№767/10)
до регіонального управління
заперечення на акт перевірки у якому
зазначено, що проведення фактичної
перевірки, видання наказу, складання
акту здійснені з грубим порушенням
Податкового законодавства,
Конституції України, КК України. Крім
цього, навівши ряд аргументів, щодо
неправомірності дій працівників
регіонального управління та
працівника міліції позивач ОСОБА_1 у
запереченні висловила прохання
скасувати акт перевірки від 20.05.2013 року
бл. №005328 в повному обсязі.

Дане заперечення розглянуто 29.05.2013 року
Комісією по розгляду справ про
застосування фінансових санкцій члени
якої вирішили, що працівниками ГУ
Міндоходів у Волинській області
здійснено фактичну перевірку позивача
з дотриманням вимог чинного
законодавства. Всі порушення, які були
виявлені у ході проведення перевірки,
висвітлені в акті перевірки в повному
обсязі з посиланням на вимоги чинного
законодавства, відповідно підстав для
скасування акта перевірки
№110/21-02/НОМЕР_1 (бланк №005328) від 21.05.2013 р.,
немає.

Про результати розгляду заперечення
СГД ОСОБА_1 повідомлено рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
поштового відправлення від 29.05.2013 року
№1621/10/21.2-10 «Про розгляд заперечення на
акт фактичної перевірки».

Для вжиття відповідних заходів за
фактом продажу тютюнових виробів
особі, яка не досягла 18 років, матеріали
перевірки листом від 22.05.2013 р. №1525/9/21.2-09
направлені в Луцький РВ УМВС у
Волинській області для відповідного
реагування. Отримавши всі необхідні
документи, 05.11.2013 року відбулося
засідання Комісії по розгляду
матеріалів перевірки щодо
застосування фінансових санкцій по
виявленому порушенню. Розглядалися
матеріали в присутності підприємця
ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, хоча
позивач зазначає, невірну дату
розгляду 11.11.2013 року. На засіданні
Комісії підприємець заявила
клопотання (бажання) про розгляд
матеріалів за присутності самого
неповнолітнього з метою встановлення
його віку та працівника міліції, який
на час перевірки встановлював його
особу, тому розгляд матеріалів
перевірки перенесено на 19.11.2013 року.

Для забезпечення присутності на
засіданні Комісії заявлених
підприємцем осіб, до Луцького РВ УМВС
України у Волинській області
направлено лист від 12.11.2013 року
№2995/10/21.2-16.

Матеріали перевірки розглядалися
Комісією в присутності о/у ГКМСД
Луцького РВ УМВС України у Волинській
області капітан міліції ОСОБА_6 та
неповнолітнього ОСОБА_5

Підприємець ОСОБА_1 на засідання
комісії не з'явилася, хоча 18.11.2013 року в
телефонному режимі була повідомлена
про розгляд матеріалів перевірки19.11.2013
року.

Тому, на підставі акта перевірки
№110/21-02/НОМЕР_1 від 21.05.13 року, яким
встановлено факт порушення позивачем
законодавства про державне
регулювання виробництва і обігу
спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів та керуючись
Порядком застосування фінансових
санкцій, передбачених статтею 17 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового алкогольних
напоїв та тютюнових виробів»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 2 червня 2003 року
№790 (із змінами та доповненнями), (далі -
Порядок) начальником Головного
управління Міндоходів у Волинській
області прийнято рішення від 19.11.2013
року №030411-21 про застосування
фінансових санкцій у вигляді штрафу в
розмірі 6800 гривень - факт продажу
тютюнових виробів особі, яка не досягла
18 років.

Відповідач вважає, що прийняте рішення
відповідає вимогам чинного
законодавства, тобто, є законним, а тому
просить у задоволенні позову
відмовити повністю.

Позивач та її представник у судовому
засіданні та у наданих суду додаткових
поясненнях зазначили, що оскаржуване
рішення прийняте без врахування
письмових заперечень позивача на акт
перевірки та додаткових доказів, у її
відсутності, тобто, без повідомлення
останнього про дату та час розгляду
заперечень. Тому, вважають оскаржуване
рішення безпідставним,
необґрунтованим, просять його визнати
протиправним та скасувати.

У судовому засіданні представник
відповідача позовні вимоги заперечила
з підстав, викладених у письмовому
запереченні, просила у задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та її
представника, представника
відповідача, показання свідків,
дослідивши письмові докази, суд вважає,
що адміністративний позов не підлягає
до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 6 КАС
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема, спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Як встановлено судом та не
заперечується сторонами у судовому
засіданні, ОСОБА_1 з 22.03.1995 року
зареєстрована як фізична
особа-підприємець.

20.05.2013 року на підставі наказу
Регіонального управління Департаменту
САТ ДПС України у Волинській області
(правонаступником якої є ГУ Міндоходів
у Волинській області) від 16.05.2013 року №
155, направлень від 16.05.2013 року №№ 245 та 246
проведено фактичну перевірку в
магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2» що знаходиться
по АДРЕСА_1, де здійснює підприємницьку
діяльність позивач.

Перевірку проведено у присутності
особи, що фактично проводила
розрахункові операції - продавця
ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_1 яка ознайомилась з
вищевказаним наказом про проведення
перевірки, направленнями та отримала
їх копії, про що свідчать розписки.

За результатами проведеної фактичної
перевірки посадовими особами РУ САТ
ДПС України у Волинській області
складено акт від 20.05.2013 року на бланку №
005328, в якому вказано на порушення
статті 15-3 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв і тютюнових
виробів» а саме, факт продажу тютюнових
виробів особі, яка не досягла 18 років.

23.05.2013 року позивачем подано (вх.№767/10)
до регіонального управління
заперечення на акт перевірки у якому
зазначено, що проведення фактичної
перевірки, видання наказу, складання
акту здійснені з грубим порушенням
податкового законодавства,
Конституції України, КК України. Крім
цього, навівши ряд аргументів щодо
неправомірності дій працівників
регіонального управління та
працівника міліції, позивач ОСОБА_1 у
запереченні висловила прохання
скасувати акт перевірки від 20.05.2013 року
бл. №005328 в повному обсязі.

29.05.2013 року дане заперечення розглянуто
Комісією по розгляду справ про
застосування фінансових санкцій, якою
вирішено, що працівниками ГУ
Міндоходів у Волинській області
здійснено фактичну перевірку позивача
з дотриманням вимог чинного
законодавства. Всі порушення, які були
виявлені у ході проведення перевірки,
висвітлені в акті перевірки в повному
обсязі з посиланням на вимоги чинного
законодавства, відповідно підстав для
скасування акта перевірки немає.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд врахував те, що
оскаржувані рішення, прийняті ГУ
Міндоходів у Волинській області як
суб'єктом владних повноважень, а тому
при вирішенні даного спору вони
перевірялись судом на відповідність
вимогам частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 2
КАС України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Основні засади державної політики щодо
регулювання обігу алкогольних напоїв і
тютюнових виробів на території України
визначає Закон України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів».

Згідно зі статтею 15 вказаного Закону
імпорт, експорт і оптова торгівля
алкогольними напоями та тютюновими
виробами можуть здійснюватися
суб'єктами господарювання всіх форм
власності за наявності ліцензій.
Частиною 28 цієї статті передбачено, що
ліцензія анулюється шляхом прийняття
органом, який видав ліцензію,
відповідного письмового розпорядження
на підставі порушення вимог статті 15-3
цього Закону щодо продажу алкогольних
напоїв, тютюнових виробів особам, які
не досягли 18 років, або у не визначених
для цього місцях.

Статтею 15-3 зазначеного Закону
забороняється продаж пива (крім
безалкогольного), алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, вин столових
та тютюнових виробів особам, які не
досягли 18 років. Згідно з частиною
четвертою статті 15-3 Закону продавець
пива (крім безалкогольного),
алкогольних, слабоалкогольних напоїв,
вин столових або тютюнових виробів
зобов'язаний отримати у покупця, який
купує пиво (крім безалкогольного),
алкогольні напої, слабоалкогольні
напої, вина столові або тютюнові
вироби, паспорт або інші документи, які
підтверджують вік такого покупця, якщо
у продавця виникли сумніви щодо
досягнення покупцем 18-річного віку.
Відповідно до частини другої статті 17
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» за порушення вимог статті 15-3
Закону до суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у розмірі 6800,00 грн.

Як слідує із тексту позовної заяви,
позивачем не оспорюється
правомірність проведення фактичної
перевірки, а доводяться ті обставини,
що фактично відповідачем допущено
порушення чинного законодавства при
винесенні оспорюваного рішення,
оскільки не забезпечено особистої
участі позивача та її представника у
його прийнятті та те, що відповідачем
не встановлено особу, яка придбала
тютюнові вироби 20.05.2013 року в магазині
«ІНФОРМАЦІЯ_2».

Однак, з такими твердженнями позивача
та його представника суд не
погоджується, виходячи із наступного.

Факт продажу цигарок 20.05.2013 року
неповнолітньому ОСОБА_5 зафіксовано в
акті перевірки, де уповноваженими
особами власника зроблено запис, що
вони не згідні лише із віком особи.

Продаж цигарок зафіксовано через РРО.

В акті перевірки зазначено, що особу
неповнолітнього було встановлено
працівником Луцького МВ УМВС у
Волинській області Олексюком В.М. за
допомогою копії свідоцтва про
народження неповнолітнього та бази
даних АРМОР.

Вказану обставину підтвердили в ході
судового засіданні свідки ОСОБА_5,
працівник міліції ОСОБА_6, перевіряюча
ОСОБА_7

Пізніше неповнолітній був доставлений
в Луцький МВ УМВС, де після з'ясування
обставин справи був переданий
законному представнику - матері.

В ході судового розгляду справи
встановлено, що на момент купівлі
цигарок неповнолітньому ОСОБА_5
виповнилось 15 років.

Допитаний в якості свідка
неповнолітній ОСОБА_5 підтвердив ту
обставину, що саме він 20.05.2013 року
придбав пачку цигарок «Прилуки» в
магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2» у с. Воротнів,
який належить ФОП ОСОБА_1 У нього із
собою була копія свідоцтва про
народження, на підставі чого і
встановили його особу та вік. Продавець
під час продажу цигарок не запитувала
його вік. Після продажу цигарок йому
видали чек, який пізніше був вилучений.

Факт продажу цигарок безпосередньо
ОСОБА_5 підтвердила і свідок ОСОБА_7, та
зазначила, що саме продаж цигарок
неповнолітньому дало підстави
зафіксувати це порушення в акті
перевірки.

Тобто, аналізуючи зібрані та
досліджені докази суд вважає, що
враховуючи вік неповнолітнього,
продавець при продажі йому цигарок
була зобов'язана перевірити, чи ця
особа досягла 18-річного віку, чого нею
не було зроблено.

Також суд зазначає, що з аналізу
вищенаведених норм закону вбачається,
що умовою виявлення факту продажу
тютюнових виробів неповнолітньому є
встановлення особи з перевіркою
документів, що засвідчує її вік. При
цьому закон не вимагає обов'язкового
витребовування продавцем у покупця при
продажу йому алкогольних напоїв
документів, що засвідчують його особу
для встановлення віку. Така вимога
поширюється лише на особу, до якої у
продавця виник сумнів щодо її віку. З
наведеного слід дійти висновку, що
продаж неповнолітньому тютюнових
виробів може бути визнаний порушенням
вимог статті 15-3 Закону України "Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" лише в разі
наявності обставин, що дають підстави
продавцю сумніватись у віці особи, якій
реалізуються тютюнові вироби, або
обізнаності продавця щодо її
неповнолітнього віку.

Тобто ця вимога має спонукати суб'єкта
господарювання дотримуватись
відповідного рівня обачності, який би
унеможливлював порушення чітко
визначеної заборони продавати
неповнолітній особі зазначену
продукцію.

Відсутність у продавця сумніву, щодо
віку покупця та продаж у зв'язку з цим
забороненого товару неповнолітній
особі не може бути підставою для
звільнення суб'єкта господарювання від
відповідальності. (Постанова ВСУ від
26.03.2013 року у справі № 21-48а13).

Також суд зазначає, що фактично під час
перевірки та прийняття оспорюваного
рішення було належним чином
встановлено особу неповнолітнього
ОСОБА_5

Суд не приймає до уваги покази свідків
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про те, що не ОСОБА_5
придбавав цигарки, а інша особа,
оскільки вказане повністю спростовано
в ході судового розгляду справи, а саме
показами свідків ОСОБА_5, ОСОБА_7., актом
перевірки.

Крім того, про факт продажу цигарок не
Красці, ними заявлено лише в судовому
засіданні і не ставилось під час
перевірки та розгляду матеріалів.

Під час перевірки ними ставився під
сумнів лише вік цієї особи.

Також, слід зазначити, що такі покази
ОСОБА_1 та її колишнього продавця
ОСОБА_4 дані в судовому засіданні
трактується судом як намагання
уникнути відповідальності за вчинене
та не узгоджуються з іншими доказами,
дослідженими в даному судовому
засіданні.

ОСОБА_4 при дачі пояснень у день
перевірки на вказані обставини взагалі
не вказувала та не ставила під сумнів,
що саме ця особа придбала у неї цигарки.

Що стосується тверджень позивача про
допущенні порушення відповідачем під
час розгляду матеріалів перевірки, то
суд їх до уваги не приймає, виходячи із
наступного.

Абзацом 2 пункту 8 Порядку визначено, що
питання про застосування фінансових
санкцій може розглядатися за участю
представника суб'єкта господарювання.

Як вбачається із досліджених в
судовому засіданні доказів, відповідач
належним чином повідомив ОСОБА_1 про
дату та місце розгляду справи на 05.11.2013
року, про що свідчить відповідний лист
із відміткою про отримання.

Позивач та її представник знали про те,
що відповідачем проводиться розгляд
матеріалів справи за наслідками
перевірки, приймали в ньому участь та
заявляли відповідні клопотання.

Зокрема 05.11.2013 року на засіданні
комісії ними заявлено клопотання про
розгляд матеріалів за участю
неповнолітнього та працівника міліції
у зв'язку з чим засідання перенесено на
19.11.2013 року.

Про засідання 19.11.2013 року, 18.11.2013 року
позивача було повідомлено по телефону,
про що в судовому засіданні
підтвердила свідок ОСОБА_7

Розгляд 19.11.2013 року відбувався у
присутності неповнолітнього та
працівника міліції. На підставі
зібраних матеріалів було прийнято
оспорюване рішення.

Суд вважає, що не участь позивача у
засіданні комісії 19.11.2013 року не є
підставою для визнання його
протиправним, виходячи із того, що
позивачу було відомо про те, що
комісією йде розгляд матеріалів за
наслідками перевірки, про що свідчать
відповідні письмові докази по справі
та не заперечуються і самою позивачкою.

Засідання комісії 05.11.2013 року
перенесено за її клопотанням і
відповідно позивач мала можливість
дізнатися про час і дату наступного
засідання.

Із аналізу норм законодавства
вбачається, що таке повідомлення по
телефону особи, відносно якої
розглядаються матеріали про час і
місце слухання справи є допустимим.

Також суд зазначає, що виходячи із норм
законодавства визначених Порядком,
така учать суб'єкта господарювання у
розгляді матеріалів не є обов'язковою,
а розгляд може відбуватись за його
відсутності.

Тому враховуючи викладене, суд вважає,
що відповідачем під час розгляду
матеріалів та застосування штрафу не
було допущено порушень чинного
законодавства, які б вплинули на
правильність прийнятого рішення.

Враховуючи факт вчинення позивачем
порушень, виявлених при перевірці, суд
вважає, що відповідачем правомірно
застосовано до позивача фінансові
санкції на загальну суму 6800,00 грн.

Протилежного судом не встановлено.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Частиною 2
статті 71 КАС України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладаються на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проаналізувавши вищевикладене, суд
прийшов висновку, що рішення ГУ
Міндоходів у Волинській області від
19.11.2012 року № 030411-21, прийняте
відповідачем з дотриманням вимог
чинного законодавства України та в
межах наданих йому повноважень, а тому
в задоволенні адміністративного
позову про визнання протиправним та
скасування рішення слід відмовити
повністю.

Що стосується посилань позивача та її
представника на те, що Луцьким
міськрайонним судом 01.10.2013 року було
скасовано постанову адміністративної
комісії Лищенської сільської ради від
09.07.2013 року № 2 про притягнення ОСОБА_4
до адміністративної відповідальності
за частиною статті 156 КУпАП, то суд їх не
приймає до уваги, виходячи з
наступного.

Із приписів статті 72 КАС України
вбачається, що обов'язковими для
адміністративного суду, що розглядає
справу є вирок суду в кримінальній
справі або постанова суду у справі про
адміністративний проступок.

Така обов'язковість поширюється лише
на питання, чи мало місце певне діяння
та чи вчинено воно особою щодо якої
постановлено вирок чи прийнято
постанову.

Отже, обов'язковими для врахування
адміністративним судом є факти
наведені у такій постанові щодо часу,
місця та об'єктивного характеру
відповідного діяння тієї особи про
правові наслідки дій чи бездіяльності
щодо якої є предметом розгляду даної
адміністративної справи.

У даному випадку скасованою постановою
встановлювались фактичні обставини
щодо продавця ОСОБА_4, а не позивача
ОСОБА_1

Крім цього, зазначене не позбавляє
права адміністративний суд давати
оцінку наявності порушень чинного
законодавства позивачем, в межах
предмету позовних вимог.

Інші твердження позивача та його
представника не спростовують
висновків суду, зроблених в судовому
засіданні.

Крім того, за правилами частини третьої
статті 4 Закону України «Про судовий
збір», під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Як слідує з матеріалів справи за
подання даного позову ФОП ОСОБА_1
квитанцією від 27.11.2013 року № 2638.1449.1
сплатила 172,05 грн. судового збору, як за
позовну вимогу майнового характеру
(а.с.2).

Таким чином, підприємцем при поданні
даного позову, як того вимагають
положення частини третьої статті 4
Закону України «Про судовий збір»,
сплачено 10% ставки судового збору з
позовної вимоги майнового характеру.

Отже, оскільки суд відмовляє у
задоволенні позовної вимоги майнового
характеру, тому 90% суми ставки судового
збору майнового характеру в розмірі
1548,45 грн. підлягає до стягнення з
позивача на користь Державного бюджету
України.

Керуючись статтями 11, 17, 158, 160 ч.3, 162, 163, 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного
управління Міндоходів у Волинській
області про скасування рішення від 19
листопада 2013 року № 030411-21 відмовити
повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код
НОМЕР_1) на користь держави судовий збір
в розмірі 1548 (одна тисяча п'ятсот сорок
вісім) гривень 45 копійок

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі з 01 січня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий
Р. С. Денисюк