Справа № 112/2710/13-а
Суддя: Бриндя М. А.
Дата ухвалення: 2013-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 112/2710/13-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2013 року Нижньогірський
районний суд АР Крим в складі:

головуючого - судді Бриндя
М.А.

секретаря - Мостового О.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду с. Нижньогірське
справу за позовом ОСОБА_1 до
Нижньогірського РВ ГУ МВС України в АР
Крим, ОСОБА_2, третя особа:
Нижньогірська районна дорожня ділянка,
про скасування постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності,

в с т а н о в
и в

постановою серії ПС1 № 422482 по справі
про адміністративне правопорушення
від 02.12.2013 року ОСОБА_1 було притягнуто
до адміністративної відповідальності
за порушення п. 9.8 Правил дорожнього
руху України за ч. 2 ст. 122 КУоАП до
штрафу у розмірі 425 гривень.

Позивач звернувся із позовом до
відповідача про визнання постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності протиправною та
скасуванні її, мотивуючи незгодою з
накладенням адміністративного
стягнення, у зв’язку з тим, що Правил
дорожнього руху України не порушував,
дійсно 02 грудня 2013 року біля 09,35 год., на
належному йому автомобілі, рухався по
вул.. Придорожня, потім по вул.. Лісна с.
Нижньогірське, біля Нижньогірського
хлібозаводу повернув вправо, на вул..
Південну в напрямок вулиці Перемоги с.
Нижньогірське, яких-небудь дорожніх
знаків на його шляху, що сповіщали би
про кінець населеного пункту не було,
на цій ділянці руху ближнє світло фар
не вмикав, оскільки вважав, що
продовжує рух в межах населеного
пункту; під час руху по вул.. Південна,
біля з,їзду на вул.. Польову, його
автомобіль було зупинено
співробітниками Нижньогірського ДАІ,
інспектор Смаілов повідомив, що він
порушив ПДР, оскільки рухався поза
населеним пунктом із вимкненими
ближнім світлом фар, за що було
складено протокол у якому чомусь було
вказано, що він рухався по автодорозі
Нижньогірське-Білогірськ, та
притягнуто до адміністративної
відповідальності.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав, пославшись на зазначені у
ньому мотиви і також пояснив, що
здійснював рух по вулиці, тобто в межах
населеного пункту.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засідання
позовні вимоги не визнав та пояснив, що
позивач рухався поза межами населеного
пункту, оскільки дорожніх знаків які б
вказували про початок та кінець
населеного пункту на ділянці дороги, по
якій рухався позивач, не було.

Представник Нижньогірського РВ ГУ МВС
України в АР Крим та Нижньогірської
районної дорожньої ділянки у судове
засідання не з,явилися, про день
слухання справи повідомлялися, причину
не явки не повідомили, суд вважає
можливим розглянути справу за їх
відсутності на підставі ч.4 ст. 128 КАС
України.

Заслухав пояснення учасників процесу,
дослідив матеріали справи, суд
знаходить позов обґрунтованим та
підлягаючим задоволенню із слідуючих
підстав.

Згідно зі статтею 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи
зобов’язані діяти на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб’єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо;
добросовісно; розсудливо; з дотримання
принципу рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та

2

інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення (дія); з
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ст.. 251 КУпАП –
доказами в справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.. 254 КУпАП про вчинення
адміністративного правопорушення
складається протокол уповноваженою на
те посадовою особою, у двох
екземплярах, один з яких під розписку
вручається особі, яка притягається до
адміністративної відповідальності.

У відповідності ст.. 256 КУпАП, згідно
якої - у протоколі про адміністративне
правопорушення зазначаються, у тому
числі, П.І.П. свідків, пояснення особи,
що притягується до адміністративної
відповідальності.

Протокол від 02.12.2013 року не містить
зазначення свідків та їх пояснення, а
також у протоколі є пояснення ОСОБА_1
про те, що він їхав по вул.. Лісна,
повернув на перехресті вправо.

Згідно з нормами КУпАП підтвердженням
наявності чи відсутності
адміністративного правопорушення є
докази.

Таким чином, факт наявності чи
відсутності адміністративного
правопорушення, винності водія
транспортного засобу в його вчиненні
повинен доводитися шляхом зібрання
належних доказів, тобто таких доказів,
які містять інформацію щодо предмету
доказування.

Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлена
адміністративна відповідальність за
порушення водіями транспортних
засобів, у тому числі користування
зовнішніми освітлювальними приладами.

Відповідно до п. 9.8. ПДР України, з 1
жовтня по 1 травня на всіх механічних
транспортних засобах поза населеними
пунктами повинні бути ввімкнені денні
ходові вогні, а в разі їх відсутності в
конструкції транспортного засобу -
ближнє світло фар.

Пунктом 1.10. ПДР України визначено, що
населений пункт - забудована територія,
в'їзди на яку і виїзди з якої
позначаються дорожніми знаками 5.45, 5.46,
5.47 та 5.48.

Згідно п. 8.2-1. ПДР України дорожні знаки
застосовуються відповідно до цих
Правил і повинні відповідати вимогам
національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися
таким чином, щоб їх було добре видно
учасникам дорожнього руху як у світлу,
так і в темну пору доби. При цьому
дорожні знаки не повинні бути закриті
повністю або частково від учасників
дорожнього руху будь-якими
перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на
відстані не менш як 100 м за напрямком
руху та розміщеними не вище 6 м над
рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч
дороги на тому її боці, що відповідає
напрямку руху. Для поліпшення
сприйняття дорожніх знаків вони можуть
бути розміщені над проїзною частиною.
Якщо дорога має більше ніж одну смугу
для руху в одному напрямку,
установлений обабіч дороги
відповідного напрямку дорожній знак
дублюється на розділювальній смузі,
над проїзною частиною або на
протилежному боці дороги (у разі, коли
для руху в зустрічному напрямку є не
більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким
чином, щоб інформацію, яку вони
передають, могли сприймати саме ті
учасники руху, для яких вона
призначена.

Статтею 1 Закону України «Про
автомобільні дороги» визначені
терміни, в тому числі, термін вулиця,
тобто автомобільна дорога, призначена
для руху транспорту і пішоходів,
прокладання наземних і підземних
інженерних мереж у межах населених
пунктів.

Таким чином, в судовому засіданні було
встановлено, що ділянка дороги по якій
рухався позивач на належному йому
автомобілі не мала дорожніх знаків, які
б свідчили, в даному випадку по кінець
населеного пункту і рух позивача поза
ним, більш того було встановлено, що
позивач рухався по вулиці Південній с.
Нижньогірське, оскільки доказів, які б
свідчили про протилежне відповідачами
представлено не було, в свою чергу
пояснення позивача підтверджуються
наданими ним доказами, в тому числі
викопіровкою із опорного плану с.
Нижньогірське (а.с.15,16), картою с.
Нижньогірське (а.с.17), відеозаписом про
наявність дорожнього знаку 5.45. на вул..
Придорожня с. Нижньогірське, з якої
позивач звертав на вул.. Лісна, а також
відсутністю дорожніх знаків під час
його руху до місця зупинки
співробітниками ДАІ, у зв'язку з чим,
суд вважає позов обґрунтованим
внаслідок наявності підстав для його
задоволення.

Відповідно до ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльність суб’єкта владних
повноважень обов’язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

3

З урахуванням вищезазначеного, суд
знаходить необґрунтованим накладення
адміністративного стягнення на
позивача за ч.2 ст. 122 КУпАП України,
оскільки доказів, які б свідчили про
наявність вини позивача у скоєнні
правопорушення, не надано.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10,71,159-163 КАС України,

п о с т а н о
в и в :

адміністративний позов задовольнити.
Постанову серії ПС1 № 422482 по справі про
адміністративне правопорушення від
02.12.2013 року про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 за скоєння правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, з
накладенням адміністративного
стягнення у вигляді штрафу у сумі 425
гривень, визнати протиправною та
скасувати.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий: