Справа № 817/4411/13-а
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2013-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/4411/13-а

26 грудня 2013 року 18год. 10 хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Шарапи В.М. за участю
секретаря судового засідання Климчук
В.В. та сторін і інших осіб, які беруть
участь у справі:

позивача: Герасимчук Ю.В.,

відповідача: представник Рощенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Заступника прокурора
Здолбунівського району до
Здолбунівської міської ради про
визнання протиправним та скасування
рішення ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Здолбунівського
району звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Здолбунівської міської ради про
визнання протиправним та скасування
рішення №951 від 03.12.2013 року "Про
звернення депутатів Здолбунівської
міської ради до Президента України та
Верховної ради України щодо
стабілізації ситуації в країні".

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала у повному обсязі. На
їх обґрунтування пояснила, що в порядку
здійснення нагляду за додержанням і
застосуванням законів заступником
прокурора Здолбунівського району було
виявлено порушення відповідачем норм
Конституції та законів України під час
прийняття оспорюваного рішення.
Зазначила, що дане рішення прийнято із
виходом за межі повноважень органу
місцевого самоврядування, оскільки
були вирішені питання, не віднесені до
компетенції міської ради. Позивач
вважає, що оспорюване рішення підлягає
визнанню протиправним та скасуванню,
просить позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник
відповідача проти задоволення
позовних вимог заперечила. На
обґрунтування своїх заперечень
пояснила, що міська рада є
представницьким органом народу в особі
територіальної громади та в силу
положень Конституції України
наділяється повноваженнями щодо
захисту прав та інтересів останньої.
Зазначила, що оспорюване рішення було
прийнято з питань, які відповідають
прагненням та настроям більшості
територіальної громади, не містить
обов'язкових до виконання вимог і
носить декларативний характер.
Вказала, що міська рада не мала намірів
оголошувати страйк, а лише
висловлювала свою підтримку
страйкуючим громадянам. Представник
відповідача вважає, що оспорюване
рішення прийнято в межах повноважень
органу місцевого самоврядування і є
правомірним, просить у задоволенні
позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, повно і
всебічно з'ясувавши всі обставини
справи в їх сукупності на підставі
чинного законодавства, перевіривши їх
дослідженими у судовому засіданні
доказами, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення
повністю.

Судом встановлено, що 03.12.2013 року на
засіданні позачергової сесії
Здолбунівської міської ради
Рівненської області шостого скликання
прийнято рішення №951 "Про звернення
депутатів Здолбунівської міської ради
до Президента України та Верховної
ради України щодо стабілізації
ситуації в країні" (а.с. 8-13).

Вказаним рішенням депутати
Здолбунівської міської ради,
враховуючи складну
суспільно-політичну ситуацію в країні,
невмотивовані жорстокі дії силових
структур в ніч на 30.11.2013 року з метою
придушення мирного протесту
українських громадян, які вимагають
відновлення євроінтеграційних
заходів, виступаючи від імені
територіальної громади міста
Здолбунів вирішили:

1. Схвалити текст звернення депутатів
Здолбунівської міської ради до
Президента України Януковича В.Ф. та
Верховної Ради України щодо
стабілізації ситуації в країні;

2. Направити дане звернення у Верховну
Раду України та Адміністрацію
Президента України, керівникам
опозиційних сил та оприлюднити в
засобах масової інформації;

3. Висловити підтримку учасникам
протестних заходів за відновлення
євроінтеграції та вимог про негайну
відставку Кабінету Мністрів України,
покарання усіх причетних до побиття
мирних протестувальників на майдані
Незалежності у місті Києві 30.11.2013 року;

4. Підтримати рішення трудових
колективів про участь в
загальнонаціональному безстроковому
страйку, як законному засобі протесту
проти антиконституційних дій влади;

5. Закликати усіх жителів міста
Здолбунів підтримати дане рішення та
висловити свою громадянську позицію
щодо стабілізації ситуації в країні та
недопущення згортання євроінтеграції;

6. Розмістити на приміщенні
Здолбунівської міської ради поруч із
Державним Прапором України прапор
Євросоюзу в знак солідарності з
учасниками мирних акцій протесту до
підписання угоди з Євросоюзом;

7. Контроль за виконанням рішення
покласти на секретаря ради Капітулу
В.В.

В свою чергу, у затвердженому даним
рішенням зверненні депутати
Здолбунівської міської ради поставили
вимоги про:

- відставку Кабінету Міністрів України
та притягнення до кримінальної
відповідальності осіб, винних у
скоєнні ганебного злочину проти
власного народу;

- невідкладне прийняття Верховною
Радою України законів України, які
вимагаються як умова для підписання
Угоди про асоціацію з Європейським
Союзом;

- добровільне складення повноважень
Президентом України.

11.12.2013 року заступником прокурора
Здолбунівського району винесено
постанову про проведення перевірки в
порядку нагляду за додержанням і
застосуванням законів у
Здолбунівській міській раді, яку
вручено відповідачеві (а.с. 34-38).

За наслідками виявлених під час
перевірки порушень закону, без
внесення подання, заступник прокурора
Здолбунівського району звернувся до
суду щодо визнання протиправним та
скасування рішення Здолбунівської
міської ради №951 від 03.12.2013 року "Про
звернення депутатів Здолбунівської
міської ради до Президента України та
Верховної ради України щодо
стабілізації ситуації в країні".

Частиною 2 статті 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Конституції
України, носієм суверенітету і єдиним
джерелом влади в Україні є народ. Народ
здійснює владу безпосередньо і через
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конституції України,
державна влада в Україні здійснюється
на засадах її поділу на законодавчу,
виконавчу та судову.

Статтею 7 Конституції України
передбачено, що в Україні визнається і
гарантується місцеве самоврядування.

Частиною 1 статті 140 Конституції
України визначено, що місцеве
самоврядування є правом
територіальної громади - жителів села
чи добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища та
міста - самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Частиною 3 вказаної статті встановлено,
що місцеве самоврядування
здійснюється територіальною громадою
в порядку, встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи.

Таким чином, місцеве самоврядування є
одним із проявів здійснення народом, у
формі територіальної громади, влади,
яка, в свою чергу, не належить до жодної
із гілок державної влади, що
характеризується самостійністю у
вирішенні певного кола питань.

Водночас, предметом відання місцевого
самоврядування є не будь-які питання
суспільного життя, а питання саме
місцевого значення, тобто ті, що
пов'язані із життєдіяльністю
територіальних громад.

Висновки аналогічного характеру
наведені у пункті 4 рішення
Конституційного Суду України від 26.03.2002
року №6-рп/2002 у справі за
конституційним поданням Міністерства
внутрішніх справ України щодо
офіційного тлумачення положення
частини другої статті 28 Закону України
"Про статус депутатів місцевих Рад
народних депутатів".

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" від
21.05.1997 року №280/97-ВР, сільські, селищні,
міські ради правомочні розглядати і
вирішувати питання, віднесені
Конституцією України, цим та іншими
законами до їх відання (загальна
компетенція).

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" від
21.05.1997 року №280/97-ВР, сільські, селищні,
міські ради на пленарних засіданнях
вирішують визначений перелік питань,
які віднесено до їх виключної
компетенції.

Вказані статті не відносять ні до
загальної, ні до виключної компетенції
міських рад повноваження щодо розгляду
та вирішення питань про призначення
дострокових виборів Верховної Ради
України та Президента України,
відставки Кабінету Міністрів України,
прийняття законів України, притягнення
осіб до кримінальної відповідальності,
а також участі громадян у страйках.

Крім того, пунктом 49 частини 1 статті 26
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" від 21.05.1997
року №280/97-ВР передбачено, що до
виключної компетенції сільських,
селищних, міських рад віднесено
вирішення на пленарних засіданнях
питання затвердження відповідно до
закону Положення про зміст, опис та
порядок використання символіки
територіальної громади.

Отже, до компетенції міських рад не
віднесено повноваження щодо розгляду
та вирішення питань встановлення
порядку використання державних
символів України та будь-яких інших
символік, крім місцевих.

У свою чергу, частиною 1 статті 65
Конституції України визначено, що
шанування державних символів України є
обов'язком громадян України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 20 Конституції
України, Державний Прапор України є
державним символом України та являє
собою стяг із двох рівновеликих
горизонтальних смуг синього і жовтого
кольорів.

Згідно з ч. 6 ст. 20 Конституції України,
опис державних символів України та
порядок їх використання
встановлюються законом, що приймається
не менш як двома третинами від
конституційного складу Верховної Ради
України.

Тому, встановлення на засіданні
міської ради порядку використання
державного символу України -
Державного Прапору України, шляхом
вивішення поряд із ним прапору
Європейського Союзу, є порушенням
вимог Конституції України.

Із системного аналізу наведених норм,
суд приходить до висновку, що
відповідач, приймаючи від імені
територіальної громади міста
Здолбунів оспорюване рішення, вирішив
питання, які не стосуються
життєдіяльності даної територіальної
громади та не належать до його
компетенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 Конституції
України, органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" від
21.05.1997 року №280/97-ВР, рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень.

Як зазначено у пункті 4 рішення
Конституційного Суду України від 16.04.2009
року №7-рп/2009 у справі за
конституційним поданням Харківської
міської ради щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 19, статті 144 Конституції України,
статті 25, частини чотирнадцятої статті
46, частин першої, десятої статті 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", органи
місцевого самоврядування, вирішуючи
питання місцевого значення,
представляючи спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ та
міст, приймають нормативні та
ненормативні акти. До нормативних
належать акти, які встановлюють,
змінюють чи припиняють норми права,
мають локальний характер, розраховані
на широке коло осіб та застосовуються
неодноразово, а ненормативні акти
передбачають конкретні приписи,
звернені до окремого суб'єкта чи
юридичної особи, застосовуються
одноразово і після реалізації
вичерпують свою дію.

Враховуючи зазначене, Конституція та
закони України не передбачають
прийняття органами місцевого
самоврядування рішень декларативного
характеру, оскільки, незалежно від того
чи має рішення органів місцевого
самоврядування нормативний характер,
воно є обов'язковим до виконання у
межах відповідної територіальної
громади.

У зв'язку з тим, що за своєю правовою
природою оспорюване рішення не
стосується питань територіальної
громади, викладення його у формі
рішення міської ради та, як наслідок,
надання йому ознак обов'язкового
виконання, є виходом за межі
повноважень відповідача.

Частиною 10 статті 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" від
21.05.1997 року №280/97-ВР встановлено, що акти
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

З огляду на наведене, рішення
Здолбунівської міської ради №951 від
03.12.2013 року "Про звернення депутатів
Здолбунівської міської ради до
Президента України та Верховної ради
України щодо стабілізації ситуації в
країні" підлягає визнанню протиправним
та скасуванню, а адміністративний
позов - задоволенню повністю.

В силу вимог ст. 94 КАС України, судові
витрати на користь сторін не
присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Здолбунівської міської ради
№951 від 03.12.2013 року "Про звернення
депутатів Здолбунівської міської ради
до Президента України та Верховної
ради України щодо стабілізації
ситуації в країні".

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Шарапа
В.М.