Справа № 262/251/13- а
Суддя: Ульяніч І. В.
Дата ухвалення: 2013-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 262/251/13- а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29.08.2013 року

м. Донецьк

Пролетарський районний суд міста
Донецька у складі:

Головуючої судді
Ульяніч І.В.

при секретарі
Михайл
овської Р.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті Донецьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної у м.
Донецьку ради, виконкому ОСОБА_2
районної у м. Донецьку ради, треті
особи: ОСОБА_3, Житлово-будівельний
кооператив «Мир-66» «про визнання дій
неправомірними та скасування
рішення», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_2 районної у м.
Донецьку ради, виконкому ОСОБА_2
районної у м. Донецьку ради, треті
особи: ОСОБА_3, Житлово-будівельний
кооператив «Мир-66» «про визнання дій
неправомірними та скасування
рішення». Зазначив в позові, що він був
ознайомлений з рішенням Виконкому
ОСОБА_2 районної у м. Донецьку ради № 261/1
від 08.06.2011 р., яким було вирішено
оформити право власності на
кооперативну квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_3. Він є
співвласником зазначеної квартири, не
погодившись із рішенням, подав заяву
до відповідача №2 із зазначенням того,
що оскаржуване рішення прийнято
помилково та просив його скасувати. У
підтвердження своїх доводів, до заяви
він додав копії довідок, що також є
членом кооперативу та виплатив пайовий
внесок за ту ж саму квартиру, однак
листом № 1274-03-15 від 08.01.2013 року
відповідач відмовив у скасуванні
оскаржуваного рішення зазначивши, що
відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування визнаються
незаконними виключно в судовому
порядку. Після цього, на підставі ст. 9
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» позивач
звернувся до Відповідача №1 - ОСОБА_2
районної у м. Донецьку ради з
аналогічним проханням скасувати
оскаржуване рішення, однак йому вдруге
було відмовлено листом 03-0103-15 від 11.02.2013
року. Вважав відмову відповідачів
протиправними, а Рішення № 261/1 від
08.06.2011 року таким, що підлягає
скасуванню, з наступних підстав: 21.11.1973
року, сплативши вступний внесок, він
разом із своєю колишньою дружиною
ОСОБА_3 став членом ЖБК «Мир-66», і в його
володінні та користуванні знаходиться
квартира АДРЕСА_2, що підтверджується
довідкою ЖБК «Мир-66» від 14.12.2011 року та
відповідною квитанцією від 03.10.1973 року.
Кожного місяця він сплачував належні
платежі нараховані бухгалтером ЖБК
«Мир-66». Згодом спільне життя з ОСОБА_3
стало неможливим, вони розлучились та
позивач залишив спірну квартиру, але
ніхто не виключав його із складу
кооперативу та не позбавляв прав та
обов'язків як члена ЖБК «Мир-66», він
продовжував виконувати свої обов'язки
по сплаті пайових внесків доки не
виплатив їх повністю, що
підтверджується довідкою ЖБК «Мир-66»
від 16.05.2007 року. Таким чином, будучі
повноправним членом ЖБК «Мир-66» він
набув право власності на спірну
квартиру.

Однак ОСОБА_3І, надавши довідку ЖБК
«Мир-66» від 28.03.2011 року, приховала факт
його майнових прав на квартиру та
ввела Виконком ОСОБА_2 районної у м.
Донецьку в оману, так як право
власності на кооперативну квартиру
№124, загальною площею 59,8 кв.м., житловою
площею 36,0 кв.м. у жилому будинку за
адресою: м. Донецьк, вул. Роздольна, 9
належить їм обом у рівних частках.
Позивач просив визнати протиправною
відмову Виконкому ОСОБА_2 районної у м.
Донецьку ради у скасуванні рішення
Виконкому ОСОБА_2 районної у м. Донецьку
ради № 261/1 від 08.06.2011 року, за № 1274-03-15
від 08.01.2013 року, визнати протиправною
відмову ОСОБА_2 районної у м. Донецьку
ради у скасуванні рішення Виконкому
ОСОБА_2 районної у м. Донецьку ради № 261/1
від 08.06.2011 року, за № 03.0103-15 від 11.02.2013
року, визнати незаконним та скасувати
Рішення Виконкому ОСОБА_2 районної у м.
Донецьку ради № 261/1 від 08.06.2011 року,
згідно якого вирішено оформити право
власності на кооперативну квартиру
№124, загальною площею 36,0 кв.м. в
житловому будинку за адресою: м.
Донецьк, вул. Роздольна, 9 за ОСОБА_3.

У судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали, при цьому давши пояснення
аналогічні тим, що викладені у
адміністративному позові, просили
позов задовольнити. Крім того, позивач
пояснив, що паєнакопичення було
повністю сплачено в 1988 році, в 1990 році
рішенням ЖБК було розділено
паєнакопичення між ним та колишньою
дружиною, та за ним була закріплена
кімната розміром 13 кв.м., за яку він в
подальшому сплачував комунальні
послуги.

Представники відповідачів
ОСОБА_2 районної у м. Донецьку ради та
виконкому ОСОБА_2 районної у м.
Донецьку ради, у судове засідання не
з»явились, надали заяву про розгляд
справи у їх відсутності.

Представник третьої особи
Житлово-будівельного кооперативу
«Мир-66» в судовому засіданні пояснив,
що вона як голова ЖБК видавала довідки
про виплату паєнакопичення для
оформлення права власності на спірну
квартиру спочатку позивачу ОСОБА_1 на
частку паєнакопичення, потім ОСОБА_3
також на частку паєнакопичення. В
подальшому вона видала довідку на всю
суму паєнакопичення на ім.»я ОСОБА_3 для
оформлення права власності.

Третя особа ОСОБА_3 та її
представник в судовому засіданні позов
не визнали, просили відмовити у
задоволення, при цьому ОСОБА_3 пояснила,
що з позивачем перебувала у
зареєстрованому шлюбі, паєнакопичення
за квартиру вона виплатила сама і
приватизувала квартиру на своє ім»я. В
судовому засіданні ОСОБА_3 підтвердила
ті обставини, що рішенням ЖБК була
розділена спірна квартира та
паєнакопичення, за ними були
закріплені кімнати, проти даного
рішення вона на зборах ЖБК не
заперечувала.

Суд, вислухавши позивача,
відповідача, їх представників, третіх
осіб, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно рішення виконкому
Донецької ради депутатів трудящих №
25/430 від 27.12.1972 року було вирішено
затвердити постанову про організацію
ЖБК «Мир-66» (а.с.12).

Згідно копій квитанцій від
25.06.1973 року та 03.10.1973 року, вбачається, що
ОСОБА_1 сплачував паєнакопичення до ЖБК
«Мир-66». Згідно відомості та довідки
ЖБК «Мир-66» погашення паєнакопичення
за спірну квартиру вбачається, що воно
було погашено в 1988 році (а.с.13, 143,152,171)

Згідно копій квитанцій за
2007-2011 роки, вбачається, що позивач
сплачував нараховані комунальні
послуги за виділену йому кімнату в
спірній квартирі (а.с.14-29).

Згідно копії свідоцтва про
розірвання шлюбу, вбачається, що шлюб
між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був розірваний
21.11.1983 року (а.с.30)

У судовому засіданні
встановлено, що рішенням виконкому
ОСОБА_2 районної в м.Донецьку ради № 261/1
від 08.06.2011 року, було вирішено оформити
право власності на кооперативну
квартиру №124, загальною площею 36,0 кв.м.
в житловому будинку за адресою: м.
Донецьк, вул. Роздольна, 9 за ОСОБА_3 та
просити Головне управління
благоустрою та комунального
обслуговування Донецької міської ради
видати свідоцтво про право власності
(а.с.6)

Згідно копії свідоцтва про право
власності на нерухому майно від 22.09.2011
року, вбачається, що Головним
управлінням благоустрою та
комунального обслуговування Донецької
міської ради від 22.09.2011 року було
видано свідоцтво про право власності
на спірну квартиру за адресою:
м.Донецьк, вул. Раздольна, 9/124 на ім.»я
ОСОБА_3 (а.с.31)

Згідно відповіді голови ОСОБА_2
районної у м. Донецьку ради ОСОБА_4 за №
03.0103-15 від 11.02.2013 року, було зазначено, що
рішення від 08.06.2011 року було прийнято в
рамках делегованих повноважень та у
відповідності до чинного
законодавства, а акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування визнаються незаконними
в судовому порядку (а.с.76)

Згідно копії довідок ЖБК «Мир-66»
зазначено, що позивач ОСОБА_1 є членом
ЖБК з 21.11.1973 року, рішенням загальних
зборів від 06.01.2013 року був виключений із
числа членів кооперативу (а.с.9,129,142) .

Згідно копії виписки з рішення
загальних зборів членів ЖБК «Мир-66» від
25.07.1990 року, вбачається, що було
постановлено розподілити
паєнакопичення між колишніми
подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по ? частині
кожному, за сторонами були закріплені
частки паєнакопичення. За позивачем
ОСОБА_1 була закріплена кімната
розміром 13 кв.м.,а за ОСОБА_3 – кімнати
розмірами 17,2 кв.м та 7,1 кв.м. (а.с.11). Хоча
в судове засідання була надана лише
копія зазначеного рішення, сумнівів
щодо його достовірності у суду не має,
так як в судовому засіданні сторонами
не оспорювалось, що дане рішення ЖБК
мало місце в 1990 році. Крім того, його
наявність підтверджується його
тривалим виконанням, нарахування ЖБК
та сплатою позивачем комунальних
послуг саме за свою кімнату.

Відповідно до Конституції України
народ здійснює владу безпосередньо і
через органи державної влади та органи
місцевого самоврядування (ч.2 ст.5).

Згідно зі ст. 19 Конституції
України - органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі ст. 144 Конституції
України - органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 7-рп/2009 (у007р710-09) від 16.04.2009 року
визначено, що органи місцевого
самоврядування, вирішують питання
місцевого значення, представляючи
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ та міст, приймають
нормативні та ненормативні акти. До
нормативних належать акти, які
встановлюють, змінюють чи припиняють
норми права, мають локальний характер,
розраховані на широке коло осіб та
застосовуються неодноразово, а
ненормативні акти передбачають
конкретні приписи, зверненні до
окремого суб'єкта чи юридичної особи,
застосовуються одноразово і після
реалізації вичерпують свою дію.

Згідно ст. 150 Конституції України
Конституційний Суд України ухвалює
рішення, які є обов'язковими до
виконання на території України,
остаточними і не можуть бути оскаржені.

Частиною 3 ст. 24 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
передбачено, що органи місцевого
самоврядування та їх посадові особи
діють лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, передбачені
Конституцією і законами України, та
керуються у своїй діяльності
Конституцією і законами України,
актами Президента України, Кабінету
Міністрів України, а в Автономній
Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами
Верховної Ради і Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, прийнятими
у межах їхньої компетенції.

Частиною десятою статті 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» визначено, що акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ст. 21 ЦК України
правовий акт індивідуальної дії,
виданий органом державної влади,
органом влади Автономної Республіки
Крим або органом місцевого
самоврядування, якщо він суперечить
актам цивільного законодавства і
порушує цивільні права або інтереси
визнає незаконним та скасовує суд.

Закріплені у ст. 144 Конституції України
і ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в
Україні» норми про акти органів
місцевого самоврядування, крім
юридичної форми реалізації завдань і
функцій, визначають порядок прийняття
і перевірки рішень органів місцевого
самоврядування. В Законі встановлено,
що ради правомочні розглядати і
висувати питання, віднесені
Конституцією України та законами
України до їх відання, і що рішення
відповідної ради може бути внесене на
повторний розгляд цієї ж ради.

Таким чином, суд проаналізувавши
надані та досліджені в судовому
засіданні докази, вважає, що ОСОБА_2
районна у м. Донецьку рада та виконком
ОСОБА_2 районної у м. Донецьку ради не
могли прийняти рішення про скасування
рішення ради № 261/1 від 08.06.2011 року, яким
вирішено оформити право власності на
кооперативну квартиру №124, в житловому
будинку за адресою: м. Донецьк, вул.
Роздольна, 9 за ОСОБА_3. Органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов»язані з реалізацією суб»єктивних
прав та охоронюваних законом
інтересів, і суб»єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення, тому позов в
частині визнання неправомірними дій
відповідачів не підлягають
задоволенню, так як відмова
відповідачів щодо скасування рішення
була правомірною. Але в судовому
засіданні було встановлено, що рішення
ОСОБА_2 районної у м. Донецьку ради № 261/1
від 08.06.2011 року, було помилково
постановлено, у зв»язку із наданням
недостовірної довідки, виданої головою
ЖБК, про сплату паєнакопичення тільки
ОСОБА_3, що було підтверджено в судовому
засіданні, тому рішення ОСОБА_2
районної у м. Донецьку ради № 261/1 від
08.06.2011 року, підлягає скасуванню.

Враховуючи вищенаведене, та
керуючись ст.ст. 11, 17-18, 94, 158-163, 167,
185-186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2
районної у м. Донецьку ради, виконкому
ОСОБА_2 районної у м. Донецьку
ради, треті особи: ОСОБА_3,
Житлово-будівельний кооператив «Мир-66»
«про визнання дій неправомірними та
скасування рішення» - задовольнити
частково.

Скасувати рішення виконкому
ОСОБА_2 районної у м. Донецьку ради № 261/1
від 08.06.2011 року, згідно якого вирішено
оформити право власності на
кооперативну квартиру АДРЕСА_3 за
ОСОБА_3.

У задоволені іншої частини
позовних вимог відмовити.

Постанову ухвалено в нарадчій кімнаті
29 серпня 2013 року, та проголошено
вступну та резолютивну частини в
присутності представника позивача та
представника третьої особи ОСОБА_3

Повний текст постанови буде
виготовлено 03 вересня 2013 року.

Постанова може бути оскаржена
в апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Пролетарський районний суд міста
Донецька. Апеляційна скарга на
постанову суду подається у письмовій
формі протягом десяти днів з дня її
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
постанови, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цієї
постанови.

Суддя

І.В. Ульяніч