Справа № 2а-2864/11
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2011-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" грудня 2011 р.

Личаківський районний суд м. Львова

Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо
С.І.

при секретарі
Станько Р.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Личаківської районної
адміністрації Львівської міської ради,
треті особи Львівська міська рада,
Львівське комунальне підприємство «№
507» про визнання протиправним та
скасування розпорядження,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про визнання протиправним
та скасування розпорядження
Личаківської районної адміністрації
Львівської міської ради № 760 від 18.11.2009
року «Про демонтаж самовільно
збудованої господарської споруди на
вул. Личаківській, 273». Свої вимоги
мотивує тим, що зазначене
розпорядження винесено передчасно із
порушенням вимог статті 376 ЦК України
та “Положення про порядок
врегулювання питань самочинного
будівництва у м. Львові”,
затвердженого Рішенням Львівської
міської ради №406 від 06.05.2005 року (в
редакції, що діяла станом на момент
винесення оскаржуваного
розпорядження).

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
дала пояснення аналогічні його мотивам
та вказала, що незаконність
розпорядження полягає також і в тому,
що при винесенні розпорядження не були
належним чином досліджені матеріали,
що стали підставою для прийняття
даного розпорядження.

Представник відповідача
адміністративний позов заперечила.
Пояснила суду, що оскаржуване
розпорядження Личаківської районної
адміністрації Львівської міської ради
№ 760 від 18.11.2009 року є правомірним,
оскільки таке було прийнято на
підставі встановленої процедури та
закону. Зазначила, що за здійснення
самочинних будівельних робіт
Інспекцією Державного
архітектурного-будівельного контролю
у Львівській області позивача було
притягнуто до адміністративної
відповідальності, до останнього
видавались приписи ЛКП. Питання
здійснення самочинного будівництва
ОСОБА_5 розглядалось на засіданні
міжвідомчої комісії на якому і
прийнято рішення про те, що самочинно
споруджена господарська споруда за
адресою Личаківська 273 підлягає
демонтажу. Оскільки до повноважень
Личаківської районної адміністрації
Львівської міської ради віднесено
питання встановлення фактів
самочинного будівництва, вважає, що
ОСОБА_6 № 760 від 18.11.2009 року прийнято
адміністрацією в межах її повноважень.

Представник третьої особи проти позову
заперечив. В судовому засіданні
пояснив, що приписи оскаржуваного
розпорядження носять рекомендаційний
характер для позивача, питання
знесення самочинного будівництва буде
вирішуватися в судовому порядку.
Вважає, що таке розпорядження винесене
відповідачем в межах наділених
повноважень.

Суд заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача та третьої особи,
дослідивши зібрані по справі докази в
їх сукупності, з’ясувавши дійсні
обставини справи приходить до
висновку, що адміністративний позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Згідно із нормами статті 64 Конституції
України, конституційні права і свободи
людини і громадянина не можуть бути
обмежені, крім випадків, передбачених
Конституцією України.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством.

Органи державної влади, їх посадові
особи зобов’язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України.

Відповідно до статті 9 КАС України,
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
службові і посадові особи зобов’язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

У відповідності до приписів ч.ч.3, 4
статті 8 Кодексу адміністративного
судочинства України, звернення до
адміністративного суду для захисту
прав і свобод людини і громадянина
безпосередньо на підставі Конституції
гарантується.

Судом встановлено, що 18.11.2009 року
Личаківською районною адміністрацією
Львівської міської ради прийнято
ОСОБА_6 №760 «Про демонтаж самовільно
збудованої господарської споруди на
вул. Личаківській, 273». ОСОБА_6
затверджено висновок міжвідомчої
комісії від 13.10.09 р. та зобов’язано гр.
ОСОБА_4 демонтувати самовільно
збудовану господарську споруду
розміром 4, 7 х 5, 5 м. на вул.
Личаківській, 273.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦК
України, житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Відповідно до частини 7 ст. 376 ЦК
України у разі істотного відхилення
від проекту, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
істотного порушення будівельних норм і
правил суд за позовом відповідного
органу державної влади або органу
місцевого самоврядування може
постановити рішення, яким зобов’язати
особу, яка здійснила (здійснює)
самочинне будівництво, провести
відповідну перебудову. Якщо проведення
такої перебудови є неможливим або
особа, яка здійснила (здійснює)
самочинне будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво,
зобов’язана відшкодувати витрати,
пов’язані з приведенням земельної
ділянки до попереднього стану.

Таким чином, диспозицією частини 7
статті 376 ЦК України передбачено, що
рішення про знесення самочинного
будівництва віднесено виключно до
компетенції суду. Лише у випадку
встановлення судом факту самочинного
будівництва та у випадку якщо суд дійде
до висновку, що проведення перебудови
такого будівництва є неможливим, або ж
особа, яка здійснила самочинне
будівництво відмовиться від
проведення перебудови, суд виносить
рішення про знесення самочинно
збудованого нерухомого майна. Таким
чином, районна адміністрація, як орган
місцевого самоврядування, у випадку
виявлення ознак самочинного
будівництва вправі передати матеріали,
зібрані нею по кожному конкретному
випадку до суду, в межах судового
процесу доводити факт самочинного
будівництва та необхідність знесення
такого.

З урахуванням вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що Личаківська
районна адміністрація Львівської
міської прийняла розпорядження № 760
від 18.11.2009 року «Про демонтаж
самовільно збудованої господарської
споруди на вул. Личаківській,
273»передчасно, з порушенням чинного
законодавства, вийшовши за межі
повноважень, визначених приписами
статті 376 Цивільного кодексу України.

Керуючись ст. ст. 19, 64 Конституції
України, ст.ст. 6, 9, 17, 18, 69-71, 99, 103-106, 158-163
КАС України, ст. ст. 15, 16, 376, ЦК України,
суд,-

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
розпорядження Личаківської районної
адміністрації Львівської міської ради
№ 760 від 18 листопада 2009 року «Про
демонтаж самовільно збудованої
господарської споруди на вул.
Личаківській, 273».

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Личаківський районний суд м.
Львова шляхом подачі апеляційної
скарги в порядку та строки передбачені
ст.186 КАС України.

Суддя

Леньо С. І.