Справа № 2а-494/08/8/0170
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2013-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" грудня 2013 р. м. Київ
К/800/15505/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів : Логвиненко А.О.
(доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

здійснивши попередній розгляд
касаційної скарги
сільськогосподарського публічного
акціонерного товариства агрофірма
«Крим» на ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 25.02.2013р. у справі

за позовом
Сільськогосподарського публічного
акціонерного товариства агрофірма
«Крим»

до відповідача-1 Державного
підприємства "Центр державного
земельного кадастру" в особі Кримської
регіональної філії Державного
підприємства "Центр державного
земельного кадастру при Державному
комітеті України по земельним
ресурсам"

відповідача-2 Бахчисарайського
відділу Кримської регіональної філії
ДП "Центр Державного земельного
кадастру"

з участю третіх осіб без самостійних
вимог на предмет спору : Відділ
Держкомзему у Бахчисарайському районі
АР Крим, ОСОБА_3, Київській національній
університет імені Тараса Шевченка, за
участю прокуратури АР Крим, треті
особи: Державне підприємство
"Агрофірма "Магарач" Національного
інституту винограду і вина "Магарач",
Українська академія аграрних наук,
Піщанівська сільська рада
Бахчисарайського району АР Крим, Центр
оздоровлення та відпочинку "Піщане"
Державної прикордонної служби України,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25,
ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29,
ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33,
ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37,
ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41,
ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45,
ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49,
ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53,
ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57,
ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61,
ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65,
ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_228,
ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72,
ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75, ОСОБА_76,
ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79, ОСОБА_80,
ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83, ОСОБА_84,
ОСОБА_85, ОСОБА_86, ОСОБА_87, ОСОБА_88,
ОСОБА_89, ОСОБА_90, ОСОБА_91, ОСОБА_92,
ОСОБА_93, ОСОБА_94, ОСОБА_95, ОСОБА_96,
ОСОБА_97, ОСОБА_98, ОСОБА_99, ОСОБА_100,
ОСОБА_101, ОСОБА_102, ОСОБА_103, ОСОБА_104,
ОСОБА_105, ОСОБА_106, ОСОБА_107, ОСОБА_108,
ОСОБА_229, ОСОБА_109, ОСОБА_110, ОСОБА_111,
ОСОБА_112, ОСОБА_113, ОСОБА_114, ОСОБА_115,
ОСОБА_116, ОСОБА_117, ОСОБА_118, ОСОБА_119,
ОСОБА_120, ОСОБА_121, ОСОБА_122, ОСОБА_123,
ОСОБА_124, ОСОБА_125, ОСОБА_126, ОСОБА_127,
ОСОБА_128, ОСОБА_129, ОСОБА_130, ОСОБА_131,
ОСОБА_132, ОСОБА_133, ОСОБА_134, ОСОБА_135,
ОСОБА_136, ОСОБА_231, ОСОБА_137, ОСОБА_138,
ОСОБА_139, ОСОБА_140, ОСОБА_141, ОСОБА_142,
ОСОБА_143, ОСОБА_144, ОСОБА_145, ОСОБА_146,
ОСОБА_147, ОСОБА_148, ОСОБА_149, ОСОБА_150,
ОСОБА_151, ОСОБА_152, ОСОБА_153, ОСОБА_154,
ОСОБА_155, ОСОБА_156, ОСОБА_157, ОСОБА_158,
ОСОБА_159, ОСОБА_160, ОСОБА_161, ОСОБА_162,
ОСОБА_163, ОСОБА_164, ОСОБА_165, ОСОБА_166,
ОСОБА_167, ОСОБА_168, ОСОБА_169, ОСОБА_170,
ОСОБА_230, ОСОБА_171, ОСОБА_172, ОСОБА_173,
ОСОБА_174, ОСОБА_175, ОСОБА_176, ОСОБА_177,
ОСОБА_178, ОСОБА_179, ОСОБА_180, ОСОБА_181,
ОСОБА_182, ОСОБА_183, ОСОБА_184, ОСОБА_185,
ОСОБА_186, ОСОБА_187, ОСОБА_188, ОСОБА_189,
ОСОБА_190, ОСОБА_191, ОСОБА_192, ОСОБА_193,
ОСОБА_194, ОСОБА_195, ОСОБА_196, ОСОБА_197,
ОСОБА_198, ОСОБА_199, ОСОБА_200, ОСОБА_232,
ОСОБА_201, ОСОБА_202, ОСОБА_203, ОСОБА_204,
ОСОБА_205, ОСОБА_206, ОСОБА_207, ОСОБА_208,
ОСОБА_209, ОСОБА_127, ОСОБА_210, ОСОБА_211,
ОСОБА_212, ОСОБА_27, ОСОБА_26, ОСОБА_38,
ОСОБА_213, ОСОБА_214, ОСОБА_215, ОСОБА_216,
ОСОБА_217, ОСОБА_28, ОСОБА_103, ОСОБА_101,
ОСОБА_218, ОСОБА_219, ОСОБА_220, ОСОБА_221,
ОСОБА_222, ОСОБА_223, ОСОБА_224, ОСОБА_225,
ОСОБА_226, ОСОБА_227,

про визнання бездіяльності
протиправною та спонукання до вчинення
певних дій, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 20.10.2011р. відмовлено в задоволенні
позову сільськогосподарського
публічного акціонерного товариства
агрофірма «Крим» (далі Товариство) про
визнання протиправною бездіяльності
відповідача щодо реєстрації права
землекористування Товариства та про
зобов'язання відповідача здійснити
державну реєстрацію цього права.

25.12.2012р. позивач звернувся до суду із
заявою про перегляд постанови від
20.10.2011р. за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 25.02.2013р. відмовлено в задоволенні
заяви позивача.

Не погодившись з ухвалою
апеляційного суду, Товариство
звернулось з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, просило
скасувати ухвалу і постанову суду від
20.10.2011р. та залишити в силі рішення
місцевого суду, яким було задоволено
позов Товариства. При цьому, скаржник
зазначив, що суд дійшов помилкового
висновку про відсутність підстав для
перегляду постанови за нововиявленими
обставинами.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті
245 КАС України підставами для перегляду
судового рішення за нововиявленими
обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи;

2) встановлення вироком суду, що набрав
законної сили, завідомо неправдивих
показань свідка, завідомо
неправильного висновку експерта,
завідомо неправильного перекладу,
фальшивості документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необґрунтованого
рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав
законної сили, вини судді у вчиненні
злочину, внаслідок якого було ухвалено
незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке
стало підставою для прийняття
постанови чи постановлення ухвали, що
належить переглянути;

5) встановлення Конституційним Судом
України неконституційності закону,
іншого правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконано.

Нововиявленою обставиною Товариство
вважає те, що постановою Вищого
господарського суду України від
11.12.2012р. скасовано постанову
Севастопольського апеляційного
господарського суду від 29.04.2011р., а
справу направлено на новий розгляд.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 20.10.2011р. скасовано рішення
місцевого суду та відмовлено в
задоволенні позову Товариства. При
цьому, свої висновки апеляційний суд
мотивував тим, що частину землі, яка
знаходилась у користуванні
правопопередника Товариства, у
законному порядку було вилучено та
передано у подальшому іншим юридичним
та фізичним особам. Крім того, суд
дійшов висновку про те, що у спірних
правовідносинах відповідачі діяли у
межах своїх повноважень та у спосіб,
передбачений законом, оскільки позивач
не надав всіх передбачених чинним
законодавством документів, необхідних
для проведення державної реєстрації
прав Товариства на спірні земельні
ділянки.

Ці висновки суд обґрунтовував
посиланнями на матеріали справи, до
яких, серед іншого, залучено копії
рішень органів місцевого
самоврядування щодо передання
земельних ділянок, копію постанови
Севастопольського апеляційного
господарського суду від 29.04.2011р., якою
залишено без змін судове рішення про
відмову в задоволенні позову
Товариства про визнання недійсними
рішень органів місцевого
самоврядування щодо розпорядження
спірними земельними ділянками, копії
документів, наданих позивачем для
здійснення державної реєстрації, та
інші докази, які було враховано судом
при прийнятті постанови.

З висновками суду апеляційної
інстанції, викладеними в постанові від
20.10.2011р. погодився і суд касаційної
інстанції, який у своїй ухвалі від
27.03.2012р. також послався на відсутність
підстав для задоволення
адміністративного позову.

Відтак, прийняття постанови
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 20.10.2011р.
обумовлено не лише наявністю постанови
Севастопольського апеляційного
господарського суду від 29.04.2011р., а й
іншими правовими підставами, які у
своїй сукупності надали можливість
судам апеляційної та касаційної
інстанцій дійти висновку про
відсутність підстав для задоволення
адміністративного позову.

За таких обставин, скасування
постанови суду господарської
юрисдикції від 29.04.2011р. та направлення
господарської справи на новий судовий
розгляд не створює передбачених
статтею 245 КАС України підстав для
перегляду постанови Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 20.10.2011р. за нововиявленими
обставинами.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судове рішення - без змін, якщо визнає,
що суд апеляційної інстанції не
допустив порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судового рішення чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231, 254
КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу
сільськогосподарського публічного
акціонерного товариства агрофірма
«Крим» залишити без задоволення,
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 25.02.2013р. -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України в
порядку, передбаченому ст.ст. 235-244 КАС
України.

Судді
А.О.
Логвиненко

О.Є.
Донець

В.Ф. Мороз