Справа № 225/7116/13-а
Суддя: Челюбєєв Є. В.
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/225/105/2013
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 грудня 2013 року Дзержинський міський
суд Донецької області у складі
головуючого – судді Челюбєєва Є.В.,

при секретарі - Бондарчук Т.І.,

за участю:

позивача – ОСОБА_1,

представника відповідача – ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Дзержинського
міського суду Донецької області
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення ОСОБА_3
міської ради про визнання дій
незаконними та зобов’язання вчинення
певних дій -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив визнати незаконними дії
Управління праці та соціального
захисту населення ОСОБА_3 міської ради
(надалі – УПСЗН) з питань призначення
компенсації на оплату електроенергії,
газу і центрального опалення житла
відповідно до Гірничого закону
України.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він
з 06.08.1989 року займає виборчу посаду
голови первинної профспілкової
організації ВП «Шахта ім. Ф.Е.
Дзержинського» ДП
«Дзержинськвугілля». До цього він
також знаходився у трудових відносинах
з вугледобувним підприємством, тому
має право на безоплатне отримання
вугілля на побутові потреби відповідно
до ст.43 Гірничого закону України.
Відповідно до цього закону йому, як
особі, яка має право на безоплатне
вугілля на побутові потреби, але
проживає в будинку, що має центральне
опалення, повинна бути виплачена
компенсація за оплату електроенергії,
газу та центрального опалення житла, що
виплачується за рахунок субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам.
З цих підстав він звернувся до
відповідача з письмовою заявою, в якій
зазначив періоди своєї роботи на
вугледобувному підприємстві та
підстави права на безоплатне отримання
побутового палива, на що отримав
відмову, з посиланням на різні
нормативні документи. Позивач вважає,
що відмова в призначенні такої
компенсації є незаконною, так як його
право на отримання цієї компенсації
передбачено Гірничим законом України
та іншими нормативними документами,
які регулюють дані правовідносини.

Позивач у судовому засіданні заявлені
вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача із
адміністративним позовом не
погодилася, обґрунтовуючи тим, що
виключно Гірничим законом України
визначено категорії осіб, яким
підприємства з видобутку вугілля та
вугледобувні підприємства безкоштовно
надають вугілля на побутові потреби у
розмірі, що визначається колективним
договором. ОСОБА_4 категорій осіб, які
мають право на побутові потреби у
статті 43 Гірничого закону України є
вичерпним. З 16.06.1999 року позивачу
призначена пенсія за віком при стажі
роботи за списком № 1 – 9 років 6 днів.
Так як стаж роботи на підземних роботах
на підприємствах з видобутку вугілля
становить 4 роки 9 місяців 29 днів, тобто
менше 10 років, як передбачено ст. 43
Гірничого закону України, підстав для
визначення права та призначення
компенсації за оплату електроенергії,
газу та центрального опалення житла у
позивача як пенсіонера немає.
Посилання позивача на колективний
договір вугільного підприємства є
безпідставними. Крім того, посади
голови профкому шахти первинної
профспілкової організації шахти чи
заступника секретаря парткому шахти,
які займав позивач ОСОБА_4 професій
працівників з видобутку (переробки)
вугілля та працівників вуглебудівних
підприємств, яким безоплатно надається
вугілля на побутові потреби і до складу
загального місячного або річного
оподаткованого доходу яких не
включається вартість такого вугілля,
не передбачені. Також заперечує проти
стверджень позивача щодо права на
компенсацію як особі, нагородженій
знаками ОСОБА_5 або ОСОБА_5 Доблесті
трьох ступенів, так як ОСОБА_1 в період
нагородження зазначеними відзнаками
не перебував у трудових відносинах з
вугледобувним підприємством.
Відповідно до наказів Міністерства
вугільної промисловості від 07.02.2006 року
такими знаками можуть бути нагороджені
не лише робітники, керівники і
спеціалісти, які мають конкретний
підземний стаж роботи на підземних
роботах діючих шахт з видобутку
вугілля, а і робітники інших державних
підприємств, організацій та установ
при наявності певного безперервного
стажу роботи на підприємствах.
Відповідно до Гірничого закону України
нагороджені особи такими знаками
повинні перебувати у трудових
відносинах з вугледобувним або
вуглебудівним підприємством або бути
пенсіонерами зазначених підприємств.
Разом з цим, позивачем був порушений
порядок звернення з заявою про
призначення йому компенсації
відповідно до Гірничого закону
України. Просила суд повністю
відмовити позивачу в задоволенні
заявлених вимог.

Вислухавши пояснення всіх учасників
судового засідання, дослідивши
матеріали справи та надані докази в їх
сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно - правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Між сторонами по справі виникли
правовідносини, які регулюються
спеціальним законом та іншими
нормативно – правовими актами.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач з 06.08.1989 року по теперішній час
є головою профкому Первинної
профспілкової організації ВП «Шахта
ім.. ОСОБА_3» ДП «Дзержинськвугілля»
(а.с. ). З 16.06.1999 року ОСОБА_1 отримує
пенсію за віком при стажі роботи за
списком № 1. Згідно наданих документів
ОСОБА_1 нагороджений знаками ОСОБА_5 та
ОСОБА_5 Доблесті трьох ступенів (а.с. ).

Суд зазначає, що виключно ст. 43
Гірничого закону України встановлені
підстави для визначення права на
призначення особам, які мають право на
безоплатне отримання вугілля на
побутові потреби, але проживають у
будинках, що мають центральне опалення,
компенсації за оплату електроенергії,
газу та центрального опалення житла, що
виплачується за рахунок субвенцій з
державного бюджету місцевим бюджетам.

Відповідно до п. 2 Порядку надання
компенсації особам, які мають право на
безоплатне отримання вугілля на
побутові потреби, але проживають у
будинках з центральним опаленням,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.2009 року № 887
(надалі – Порядок № 887 від 12.08.2009 року),
отримувачі компенсації подають заяву
про надання компенсації за формою № 96,
затвердженою наказом Міністерства
соціальної політики України від 22.02.2009
року, відомості про забезпеченість
житловою площею та комунальними
послугами за формою, затвердженою
розпорядженням голови обласної
держадміністрації від 29.09.2009 року № 499,
копію про присвоєння
ідентифікаційного номера, надати
трудову книжку та пенсійне
посвідчення, копії посвідчення на
право носіння знаків ОСОБА_5 або ОСОБА_5
Доблесті трьох ступенів, копії
платіжних документів (розрахункових
книжок, платіжних квитанцій) про
щомісячну фактичну оплату спожитих
електроенергії, природного газу для
приготування їжі і послуг з
центрального опалення житла. Питання
щодо призначення (відмови у
призначенні) компенсації особам, які
мають право на безоплатне отримання
вугілля на побутові потреби, але
проживають у будинках з центральним
опаленням, може бути прийняте тільки
після надання вищевказаних документів
та визначення права на компенсацію на
підставі наданих документів.

Отже, підставою для призначення
зазначеної компенсації є заява особи
відповідного зразку. Однак судом
встановлено та підтверджено сторонами
по справі, що позивач з відповідною
вище заявою та іншими документами, як
того вимагає Порядок № 887 від 12.08.2009
року до Управління праці та
соціального захисту населення ОСОБА_3
міської ради не звертався. Письмова
заява позивача від 23.01.2013 року до УПСЗН
з приводу призначення компенсації була
розглянута ними відповідно до вимог
Закону України «Про звернення
громадян», рішення про відмову в
призначенні компенсації УПСЗН не
приймало.

Виходячи з цього, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги про
визнання дій Управління праці та
соціального захисту населення ОСОБА_3
міської ради у відмові в призначенні
компенсації на оплату електроенергії,
газу і центрального опалення житла
відповідно до Гірничого закону України
неправомірними та зобов’язанні
призначити таку компенсацію заявлені
ОСОБА_1 необґрунтовано. За таких
підстав такі вимоги задоволенню не
підлягають.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції
України однією із засад судочинства є
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведеність перед судом їх
переконливості. Виходячи із цього
принципу, суд не може за власною
ініціативою збирати докази або робити
інші процесуальні дії, направлені на
збирання доказів, а лише оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об’єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Керуючись ст.ст. 3, 6-11, 71, 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
після спливу строку передбаченого для
її апеляційного оскарження. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не було скасовано, набирає
законної сили після прийняття рішення
судом апеляційної інстанції.

Постанова суду може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Дзержинський міський суд протягом
десяти днів з дня отримання копії
повного тексту постанови.

Суддя: