Справа № 805/17141/13-а
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2013 р.
Справа № 805/17141/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Галатіна О.О.
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Жовтневої об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Маріуполя Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення № від 01.10.2013
року про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, суд -

В С Т А Н О В И
В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Жовтневої об'єднаної державної
податкової інспекції м. Маріуполя
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
недійсним податкового
повідомлення-рішення № від 01.10.2013
року про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, мотивуючи вимоги тим, що
на підставі акту документальної
позапланової виїзної перевірки №
501/17-3/НОМЕР_2 ФОП ОСОБА_1 за період з
01.04.2010 року по 31.03.2013 року відповідачем
було винесене податкове
повідомлення-рішення № від 01.10.2013
року про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачуються
податковими агентами, із доходів
платника податку у вигляді заробітної
плати у розмірі 510 грн. Позивач вважає,
вказане рішення податкового органу
незаконним, оскільки на думку позивача
він не є податковим агентом та не
зобов'язаний подавати у строки
встановлені Податковим кодексом
України податкові розрахунки сум
доходу нарахованого на користь
підприємця, якому згідно договору
оренди від сплачував орендну плату.
Посилаючись на вказані обставини,
просить суд скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 01.10.2013
року.

На адресу суду від представника
позивача надійшла заява про розгляд
справи за його відсутністю.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. Про дату, час та
місце судового засідання повідомлявся
належним чином. Через канцелярію суду
надав заперечення на адміністративний
позов відповідно до якого, не визнає
позовні вимоги. Посилається на те, що
перевіркою було встановлено, що
позивач здійснює підприємницьку
діяльність в орендованому торговому
павільйоні за адресою: АДРЕСА_1, згідно
договору оренди нежитлового
приміщення від 05.02.2011 року (строк дії з
05.02.2011 року по 31.12.2014 року) з ФОП ОСОБА_3
Згідно договору оренди ФОП ОСОБА_1
орендує у ФОП ОСОБА_3 торговий
павільйон та сплачує орендну плату у
сумі 1156 грн. за місяць. Відповідно до п.
51.1 ст. 51 Податкового кодексу України,
податковий агент зобов'язаний подавати
у строки, встановлені цим Кодексом для
податкового кварталу, податковий
розрахунок сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податків, а також сум нарахованого та
утриманого з них податку органу
державної податкової служби за місцем
свого обліку.» В порушення цієї статті,
будучі податковим агентом позивач не
сплатив суму податку, а отже рішення
про донарахування податку у розмірі 510
грн. прийняте відповідачем цілком
законно. Посилаючись на вказані
обставини просив суд відмовити
позивачу у задоволені позову та
розглянути справу за відсутністю
представника відповідача.

Суд визнав за можливе розглянути
справу за відсутністю представників
сторін на підставі наявних доказів.

Розгляд справи здійснювався із
фіксуванням судового процесу за
допомогою звукозаписувального
пристрою „Камертон".

Дослідивши та оцінивши надані докази,
суд вважає позов таким, що підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною
особою - підприємцем, зареєстрований
21.08.2003 року, ІНН НОМЕР_2, перебуває на
податковому обліку в Жовтневій ОДПІ м.
Маріуполя ГУ Міндоходів у Донецькій
області.

Відповідачем проведено документальну
позапланову виїзну перевірку позивача
за період з 01.04.2010 року по 31.03.2013 року за
результатами якої складений акт від
03.09.2013 року № 501/17-3/НОМЕР_2 та прийняте
податкове повідомлення-рішення №
від 01.10.2013 року про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на доходи фізичних осіб, що сплачуються
податковими агентами, із доходів
платника податку у вигляді заробітної
плати у розмірі 510 грн., у зв'язку з
порушенням п. 51.1 ст. 51 Податкового
кодексу України, в частині не подання
податкового розрахунку по формі 1-ДФ за
1 кв. 2011 року - 1 кв. 2013 року.

Такі висновки були зроблені виходячи з
того, що перевіркою було встановлено,
що позивач здійснює підприємницьку
діяльність в орендованому торговому
павільйоні за адресою: АДРЕСА_1, згідно
договору оренди нежитлового
приміщення від 05.02.2011 року (строк дії з
05.02.2011 року по 31.12.2014 року) укладеного з
ФОП ОСОБА_3

Згідно договору оренди ФОП ОСОБА_1
(орендар) орендує у ФОП ОСОБА_3
(орендодавець) торговий павільйон та
сплачував орендну плату у сумі 1156 грн.
на місяць.

Відповідно до приписів п. 51.1 ст. 51
Податкового кодексу України,
податковий агент зобов'язаний подавати
у строки, встановлені цим Кодексом для
податкового кварталу, податковий
розрахунок сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податків, а також сум нарахованого та
утриманого з них податку контролюючому
органу за місцем свого обліку.

Підпунктом 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України визначено, що
податковий агент щодо податку на
доходи фізичних осіб - юридична особа
(її філія, відділення, інший
відокремлений підрозділ), самозайнята
особа, представництво нерезидента -
юридичної особи, інвестор (оператор) за
угодою про розподіл продукції, які
незалежно від організаційно-правового
статусу та способу оподаткування
іншими податками та/або форми
нарахування (виплати, надання) доходу (у
грошовій або негрошовій формі)
зобов'язані нараховувати, утримувати
та сплачувати податок, передбачений
розділом IV цього Кодексу, до бюджету
від імені та за рахунок фізичної особи
з доходів, що виплачуються такій особі,
вести податковий облік, подавати
податкову звітність контролюючим
органам та нести відповідальність за
порушення його норм в порядку,
передбаченому статтею 18 та розділом IV
цього Кодексу.

В даному випадку, суд вважає, що позивач
не є податковим агентом.
Правовідносини, які склалися між
позивачем та ФОП ОСОБА_3 є
цивільно-правовими. Орендна плата, яку
сплачує позивач кожного місяця ФОП
ОСОБА_3 не може вважатися заробітною
платою, яку сплачує позивач, оскільки
це зовсім різні поняття.

Так, стаття 94 КЗпроП України визначає
поняття заробітної плати.

Відповідно до приписів цієї статті
заробітна плата - винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від
складності та умов виконуваної роботи,
професійно-ділових якостей працівника,
результатів його праці та
господарської діяльності
підприємства, установи, організації і
максимальним розміром не обмежується.

Питання державного і договірного
регулювання оплати праці, прав
працівників на оплату праці та їх
захисту визначається цим Кодексом,
Законом України "Про оплату праці" та
іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 286 Господарського кодексу
України передбачено, що орендна плата -
це фіксований платіж, який орендар
сплачує орендодавцю незалежно від
наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може
бути змінений за погодженням сторін, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством.

Орендар має право вимагати зменшення
розміру орендної плати, якщо через
обставини, за які він не відповідає,
змінилися передбачені договором умови
господарювання або істотно погіршився
стан об'єкта оренди.

Орендна плата встановлюється у
грошовій формі. Залежно від специфіки
виробничої діяльності орендаря
орендна плата за згодою сторін може
встановлюватися в натуральній або
грошово-натуральній формі.

Строки внесення орендної плати
визначаються в договорі.

Таким чином, виходячи з аналізу цих
понять, суд вважає, що позивач в даному
випадку не виступає податковим
агентом, а отже у нього відсутній
обов'язок, щодо подання до податкового
органу податкового розрахунку по формі
1-ДФ.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В судовому засіданні відповідач не
довів, правомірність рішення, що є
предметом оскарження в даній справі, у
зв'язку з чим суд вважає за необхідне
задовольнити позовні вимоги позивача
повністю.

Керуючись статтями 2, 17, 94, 158-163, 167, 185-186
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

П О С Т А Н О В И В
:

Адміністративний позов фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 до Жовтневої
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Маріуполя Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення №
від 01.10.2013 року про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на доходи фізичних осіб - задовольнити
повністю.

Визнати недійсним податкове
повідомлення-рішення Жовтневої
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Маріуполя Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області № від 01.10.2013 року про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб у
сумі 510 грн.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті
24 грудня 2013 року.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Галатіна О.О.