Справа № 6/150
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2013-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

25 грудня 2013 року м. Київ
В/800/4986/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі: Лосєва А.М., Бившевої Л.І.,
Нечитайла О.М., Пилипчук Н.Г., Шипуліної
Т.М.,перевіривши заяву ОСОБА_6

про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
16.10.2012

у справі № 6/150 (№ К-27235/10 - номер
справи у Вищому адміністративному суді
України)

за позовом ОСОБА_6

до Державної податкової інспекції
у Святошинському районі м. Києва

про скасування податкових
повідомлень,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_6 звернулася до Верховного Суду
України із заявою про перегляд ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 16.10.2012 у названій справі.

Згідно частини першої статті 238 Кодексу
адміністративного судочинства
України, заява про перегляд судових
рішень подається протягом трьох
місяців з дня ухвалення судового
рішення, щодо якого заявлено
клопотання про перегляд.

При цьому за змістом частини третьої
статті 238 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі пропущення
строку, встановленого частинами
першою, другою цієї статті, з причин,
визнаних судом поважними, суд за
клопотанням особи, яка подала заяву про
перегляд судового рішення, може
поновити цей строк. Заява про перегляд
судового рішення залишається без
розгляду, якщо особа, яка її подала, не
порушує питання про поновлення цього
строку, а також якщо у поновленні
строку відмовлено.

З матеріалів заяви та доданих до неї
документів вбачається, що заява подана
представником ОСОБА_6 - ОСОБА_7 12.12.2013
(згідно відтиску календарного штемпеля
відділення поштового зв'язку на
рекомендованому конверті № 096), у
той час як судове рішення, яке просять
переглянути заявник, прийнято 16.10.2012.

У клопотанні про поновлення строку
подання заяви про перегляд рішення
Верховним Судом України заявник
посилається на те, що про рішення
Вищого адміністративного суду України
від 06.08.2013 у справі № 6/25 (2-а-8498/08), яке
може бути підставою для перегляду
оскаржуваного рішення, вона дізналася
лише у жовтні 2013 року із Єдиного
державного реєстру судових рішень.

Враховуючи положень статті 238 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд вважає обґрунтованими доводи
заявника щодо поважності причин
пропуску строку подання заяви про
перегляд рішення Верховного Суду
України.

Однак, відповідно до статті 2391 Кодексу
адміністративного судочинства України
(зі змінами та доповненнями, внесеними
Законом України від 07.07.2010 № 2453-VІ «Про
судоустрій і статус суддів»), заява про
перегляд судових рішень подається до
Верховного Суду України через Вищий
адміністративний суд України, який за
змістом статей 2392 та 240 Кодексу
адміністративного судочинства України
перевіряє відповідність заяви вимогам
цього Кодексу та вирішує питання про
допуск справи до провадження.

Згідно статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

У заяві про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
16.10.2012 заявник посилається на
неоднакове застосування судами
касаційної інстанції норми
матеріального права, а саме: підпункту
4.3.18 пункту 4.3 статті 4 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб».

В обґрунтування своїх вимог заявник
додав копію постанови Вищого
адміністративного суду України від
06.08.2013 у справі № 6/25 (2-а-8498/08) (№ К/800/23639/13,
К/800/23644/13 - номер справи у Вищому
адміністративному суді України), у
якій, на його думку, згадана норма
матеріального права застосована
інакше, ніж у даній справі.

Між тим, як вбачається зі змісту заяви
ОСОБА_6, доданих до неї матеріалів,
фактичні обставини справи не свідчать
про різне застосування одних і тих же
норм матеріального права.

Приписи статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначають виключними мотивами
подання заяви про перегляд судових
рішень неоднакове застосування судом
(судами) касаційної інстанції саме
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Зокрема, у рішенні, яке заявник просить
переглянути, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погодилася з висновками судів
попередніх інстанцій, які відмовляючи
у задоволенні позову зазначили, що
частка приватизаційного майнового
сертифікату ОСОБА_6, що дає право на
застосування пільги у формуванні
майнового паю позивача під час
приватизації Колективного
підприємства «Київського заводу
безалкогольних напоїв «Росинка»
склала лише 4,31 відсотки у загальній
вартості цього паю, у зв'язку з цим, до
річного оподатковуваного доходу
позивача не включалися лише 4,31
відсотки доходу, одержаного від
продажу майнового паю.

У рішенні Вищого адміністративного
суду України від 06.08.2013 у справі № 6/25
(2-а-8498/08) (№ К/800/23639/13, К/800/23644/13 - номер
справи у Вищому адміністративному суді
України), суд касаційної інстанції
дотримується такої ж позиції, вказуючи
на те, що при обчисленні загального
фінансового результату операцій із
інвестиційними активами у вигляді
корпоративних прав у статутному фонді
підприємства підставою для
невключення до об'єкта оподаткування
податком з доходів фізичних осіб сум
доходу внаслідок відчуження таких
активів є використання у приватизації
підприємства приватизаційного
сертифікату фізичної особи - продавця
цих активів. З огляду на це суди
погодилися з тим, що до річного
оподаткованого доходу платника
податку не включається лише частка
доходу, одержаного від продажу
майнового паю.

З огляду на викладене, колегія суддів
касаційної інстанції вважає, що у
викладених випадках відсутнє різне
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права.

Зважаючи на викладене, підстав для
допуску справи до провадження для
перегляду судового рішення Верховним
Судом України у даній адміністративній
справі немає.

Керуючись ст.ст. 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А:

Клопотання ОСОБА_6 про поновлення
строку подання заяви про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
16.10.2012 у справі № 6/150 (№ К-27235/10 - номер
справи у Вищому адміністративному суді
України) задовольнити.

Поновити ОСОБА_6 строк подання заяви
про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 16.10.2012 у справі № 6/150 (№
К-27235/10 - номер справи у Вищому
адміністративному суді України).

Відмовити ОСОБА_6 у допуску справи № 6/150
(№ К-27235/10 - номер справи у Вищому
адміністративному суді України) до
провадження для перегляду Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
16.10.2012.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:(підпис)А.М. Лосєв
Судді(підпис)Л.І. Бившева (підпис)О.М.
Нечитайло (підпис)Н.Г. Пилипчук
(підпис)Т.М. Шипуліна