Справа № 826/12618/13-а
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2013-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2013 року
м. Київ К/800/54973/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Головуючий:Нечитайло О.М.Судді:
Лосєв А.М. Цвіркун Ю.І.,розглянувши у
попередньому судовому
засіданнікасаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві

на ухвалу Окружного адміністративного
суду м. Києва від 07.08.2013 р.

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.10.2013 р.

у справі №826/12618/13-а

за позовом Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві

до Закритого акціонерного товариства
«Енерготехкомплекс»

про стягнення заборгованості у розмірі
3 112 782, 91 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 07.08.2013 р., залишеною без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.10.2013 р.,
позовну заяву Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві (далі - позивач) до Закритого
акціонерного товариства
«Енерготехкомплекс» (далі - відповідач)
про стягнення заборгованості у розмірі
3 112 782,91 грн., залишено без руху.

Не погоджуючись із такими судовими
рішеннями, позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, у якій з підстав
порушення вказаними судовими
інстанціями норм процесуального права
просить скасувати вказані судові
рішення, а справу направити до суду
першої інстанції для подальшого
розгляду.

Письмових заперечень на касаційну
скаргу позивача відповідачем не
надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що Державна податкова
інспекція у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві звернулась до адміністративного
суду з позовом до Закритого
акціонерного товариства
«Енерготехкомплекс» про стягнення
заборгованості у розмірі 3 112 782, 91 грн.

Вирішуючи питання про необхідність
залишення вказаної позовної заяви без
руху, суди попередніх інстанцій
виходили з того, що позивачем в
порушення вимог ч. 2, 3 ст. 106 КАС України
не було надано доказів направлення
відповідачу першої податкової вимоги
№1/7911 від 30.07.2010 року та другої
податкової вимоги №2/10938 від 09.10.2010 року,
а також доказів надіслання відповідачу
копії позовної заяви та доданих до неї
документів на адресу, вказану у витягу
з Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб підприємців.

Судова колегія Вищого
адміністративного суду України
погоджується з таким висновком судових
інстанцій зважаючи на наступне.

Положеннями ч. 2 ст. 106 КАС України
визначено, що на підтвердження
обставин, якими обґрунтовуються
позовні вимоги, позивач надає докази, а
в разі неможливості - зазначає докази,
які не може самостійно надати, із
зазначенням причин неможливості
подання таких доказів.

У той же час, як свідчать матеріали
справи, на підтвердження заявлених
позовних вимог податковою інспекцією
було надано суду копії першої
податкової вимоги №1/7911 від 30.07.2010 року
та другої податкової вимоги №2/10938 від
09.10.2010 року, тоді як доказів направлення
відповідачу другої податкової вимоги
№2/10938 від 09.10.2010 року надано не було.

Суд касаційної інстанції також вважає
обґрунтованими висновки судів першої
та апеляційної інстанції при
визначенні того, що надані позивачем
докази направлення відповідачу першої
податкової вимоги від 30.07.2010 року №1/7911,
як то - копія конверту та довідки про
причини повернення (досилання), не
можуть бути визнані належними,
оскільки з них неможливо встановити
дату направлення та повернення
вказаної податкової вимоги.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 106 КАС
України, суб'єкт владних повноважень
при поданні адміністративного позову
зобов'язаний додати до позовної заяви
доказ надіслання рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
відповідачу і третім особам копії
позовної заяви та доданих до неї
документів.

У той же час, в порушення наведених
процесуальних приписів позивачем не
було надано суду доказів надіслання
відповідачу копії позовної заяви та
доданих до неї документів на адресу,
вказану у витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
ухвалу Окружного адміністративного
суду м. Києва від 07.08.2013 р. та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.10.2013 р.
такими, що прийняті з правильним
застосуванням норм процесуального
права, а тому суд касаційної інстанції
не знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210 - 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві залишити без
задоволення.

2. Ухвалу Окружного адміністративного
суду м. Києва від 07.08.2013 р. та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.10.2013 р. у
справі №826/12618/13-а залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:О.М. Нечитайло
Судді:А.М. Лосєв Ю.І. Цвіркун