Справа № 819/2473/13-а
Суддя: Мандзій О.П.
Дата ухвалення: 2013-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2473/13-a

02 грудня 2013 року

Тернопільський окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Мандзія О.П.

при секретарі
Бойко Н.Б.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача
Харкавої Л.О.

представника третьої особи
Світлика О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тернополі
справу за адміністративним позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
відділу державної виконавчої служби
Тернопільського районного управління
юстиції, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
Управління пенсійного фонду України в
Тернопільському районі про визнання
дій неправомірними та скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 17.10.2013 ВП №40268400,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач,) звернувся до
Тернопільського окружного
адміністративного суду з позовом до
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Тернопільського районного управління
юстиції Федів І.С. про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 17.10.2013 ВП №40268400.

За клопотанням представника
відповідача ухвалою суду від 07
листопада 2013 року судом залучено в
якості третьої особи третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору Управління Пенсійного
фонду України в Тернопільському районі
(далі - УПФУ в Тернопільському районі).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
старшим державним виконавцем відділу
ДВС Тернопільського РУЮ Федів І.С.
винесено постанову №40268400 від 17.10.2013
року про відкриття виконавчого
провадження, про примусове виконання
вимоги про сплату боргу №Ф 75 від 03.10.2013
року УПФУ в Тернопільській області.

Позивач вважає, що зазначені у даній
постанові державним виконавцем статті
не містять жодного пункту, яким можна
було б керуватись відкриваючи
виконавче провадження за вимогою про
сплату боргу Управління Пенсійного
фонду України. Законодавством
передбачено, що примусове виконання
рішень здійснюється державною
виконавчою службою на підставі
виконавчих документів, рішень органів
державної влади. Однак, Пенсійний фонд
України відповідно до ст.58 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» не є
органом державної влади, що є підставою
вважати дії Федів І.С. не
обгрунтованими, неправомірними та
протиправними, вчиненими з
перевищенням службових повноважень.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав повністю, просив суд
їх задовольнити, звернув увагу на те, що
державний виконавець мав би відповідно
до норм Закону України «Про виконавче
провадження» винести постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження у зв'язку з неподанням
Управлінням ПФУ у Тернопільському
районі виконавчого документа,
зазначеного ст.17 даного Закону.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнала, просила
відмовити у задоволенні позовних
вимог. Відзначила, що згідно пункту 8
частини 2 статті 17 Закону Законом
України «Про виконавче провадження»,
підлягають виконанню державною
виконавчою службою рішення інших
органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
органи ДВС.

Представник третьої особи, в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
відзначивши, що Пенсійний фонд України
є центральним органом виконавчої
влади, діяльність якого спрямовується
і координується Кабінетом Міністрів
України через Віце-прем'єр-міністра
України - Міністра соціальної політики
України. Доводи позивача, що вимога про
сплату боргу зі сплати внесків, станом
на час відкриття виконавчого
провадження з приводу її примусового
виконання не була виконавчим
документом є необґрунтованими, та
такими, що викривляють зміст правової
норми з метою уникнення сплати внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Заслухавши в судовому засіданні
представників сторін, оцінивши
представлені у справі докази у їх
сукупності, на підставі чинного
законодавства судом встановлені
наступні обставини.

У відповідності до ст.19 Закону України
«Про виконавче провадження», ст.106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та п.1.1 спільного наказу
№25/5/39 від 17.03.2004 року «Про взаємодію
органів ДВС та Пенсійного фонду
України», Управління ПФУ в
Тернопільському районі 15 жовтня 2013
року звернувся до ДВС Тернопільського
РУЮ із заявою за Вих. №3038/02 про
прийняття до примусового виконання
вимогу про сплату боргу по платежах до
Пенсійного фонду з ОСОБА_1 №Ф75-у від
03.10.2013 року (а.с. 41).

Як слідує із матеріалів справи, 17.10.2013
року старшим державним виконавцем
відділу ДВС Тернопільського РУЮ Федів
І.С. при примусовому виконанні вимоги
Управління Пенсійного фонду України в
Тернопільському районі №Ф75 від 03.10.2013
року, керуючись ст.ст.17, 19, 20, 25, Закону
України «Про виконавче провадження»
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП №40268400 та
зобов'язано боржника, ОСОБА_1 у
добровільному порядку сплатити борг в
сумі 1288,80 грн. на користь УПФУ в
Тернопільському районі в період до
24.10.2013 року (а.с. 7).

Постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП №40268400 направлені
сторонам для відома та виконання 17.10.2013
року листами за Вих. №22870/3-44/10 (а.с. 9).

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про
узгодження вимоги про сплату недоїмки
від 03.10.2013 року №Ф14, начальником УПФУ в
Тернопільському районі 22.10.2013 року
прийнято рішенням про результати
розгляду заяви про узгодження вимоги
про сплату недоїмки №3109/02 - вимогу про
сплату недоїмки від 03.10.2013 року №Ф14
залишено без змін, а заяву боржника без
задоволення.

Поряд з тим, позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Тернопільській області із скаргою на
рішення УПФУ в Тернопільському районі
№3109/02 від 22.10.2013 року по заяві про
узгодження вимоги про сплату боргу №Ф14
від 03.10.2013 року (а.с. 22).

Рішенням УПФУ в Тернопільській області
від 19.11.2013 року №550/11-11 (а.с.37-39) про
результати розгляду скарги від 31.10.2013
року, відповідно до п.п. 5, 6 Порядку
розгляду органами Пенсійного фонду
України скарг на рішення про
накладення штрафу, нарахування пені та
заяв страхувальників при узгодженні
ними вимог про сплату недоїмки із
сплати страхових внесків на
загальнообов'язове державне пенсійне
страхування, затвердженого Постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 року №21-2 скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 задоволено. Рішення
УПФУ в Тернопільському районі від
22.10.2013 року №3/09/02 про результати
розгляду заяви про узгодження вимоги
про сплату недоїмки скасовано.

У зв'язку із задоволенням скарги ОСОБА_1
щодо скасування рішення УПФУ в
Тернопільському районі від 22.10.2013 року
№3/09/02, керуючись п.п. «б» п.8.6 розділу 8
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
Правління Пенсійного фонду України
№21-1 від 19.12.2003 року, УПФУ в
Тернопільському районі 02.12.2013 року
звернулось до ДВС Тернопільського РУЮ
із заявою за Вих. №3406/04 про повернення
без виконання вимогу про сплату боргу
№Ф75 від 03.10.2013 року про стягнення з
боржника заборгованості зі сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування (а.с. 40).

Оцінивши зібрані по справі докази,
з'ясувавши всі обставини справи та
дослідивши норми чинного
законодавства, суд прийшов до висновку,
що позовні вимоги до задоволення не
підлягають, виходячи з наступного.

Як встановлено а.1 п.1 Положення Про
Пенсійний фонд України, затвердженого
Указом Президента України №384/2011 від
06.04.2011 року, Пенсійний фонд України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Віце-прем'єр-міністра
України - Міністра соціальної політики
України.

У відповідності з п.7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України від
08.07.2010, № 2464-VI «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Суд відзначає, на момент виникнення
заборгованості діяли норми Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» №1058/ІV
від 09.07.2003 року, згідно ч.3, 4 ст.106 якого,
територіальний орган Пенсійного фонду
за формою і у строки, визначені
правлінням Пенсійного фонду
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога
про сплату недоїмки є виконавчим
документом.

Протягом десяти робочих днів із дня
одержання вимоги про сплату недоїмки
страхувальник зобов'язаний сплатити
суми недоїмки та суми фінансових
санкцій. Страхувальник у разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки, зазначеної
у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує
її з органами Пенсійного фонду в
порядку, встановленому правлінням
Пенсійного фонду, а в разі неузгодження
вимоги із органами Пенсійного фонду
має право на оскарження вимоги в
судовому порядку.

Вимога про сплату недоїмки або рішення
суду про стягнення недоїмки
виконується державною виконавчою
службою в порядку, встановленому
законом.

Згідно пункту 8 частини 2 статті 17
Закону України «Про виконавче
провадження», підлягають виконанню
державною виконавчою службою рішення
інших органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» вимога про
сплату недоїмки є виконавчим
документом.

Фактично абз. 2 ч. 4 ст. 25 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» дублюється з
приписами ч.3 ст.106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та вказує, що вимога про
сплату недоїмки є виконавчим
документом.

Таким чином, з огляду на вищенаведені
норми, суд прийшов до висновку, що
вимога УПФУ в Тернопільському районі
про сплату боргу від 03.10.2013 № 75 Ф є
виконавчим документом, виконання якого
за законом покладено на державну
виконавчу службу.

Як слідує з матеріалів справи, старшим
державним виконавцем на підставі заяви
УПФУ в Тернопільському районі №3038/02,
керуючись ст. 17, 19, 20, 25 Закону України
«Про виконавче провадження», прийнято
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП №40268400 від 17.10.2013 року
вимогу про сплату боргу №Ф75-у від 03.10.2013
року щодо примусового виконання вимоги
про сплату боргу №Ф75-у від 03.10.2013 року.

Підстав для відмови у відкритті
виконавчого провадження щодо вимоги
№Ф75-у, передбачених ст. 26 Закону
України «Про виконавче провадження», у
державного виконавця не було, а судом
не встановлено.

Щодо рішення, УПФУ в Тернопільській
області від 19.11.2013 року №550/11-11, яким
скасовано рішення Управління ПФУ в
Тернопільському районі від 22.10.2013 року
№3/09/02, суд відзначає, що державний
виконавець при відкритті виконавчого
провадження 17.10.2013 діяв на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачений Конституцією та законами
України, оскільки на час відкриття
виконавчого провадження йому не було
відомо про задоволення скарги ОСОБА_1
щодо скасування рішення УПФУ в
Тернопільському районі від 22.10.2013 року
№3/09/02.

Вказані обставини стали причиною для
подання УПФУ у Тернопільському районі
заяви від 02.12.2013 року про повернення без
виконання вимоги про сплату боргу
№Ф75-у від 03.10.2013 року.

Таким чином, Законом передбачено, що
державний виконавець повинен відкрити
виконавче провадження за вимогою
органу Пенсійного фонду про сплату
недоїмки, яка є виконавчим документом,
при цьому Законом не встановлюється
державному виконавцю обов'язок при
відкритті виконавчого провадження
перевіряти чи є узгодженою така вимога.

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відтак, беручи до уваги наведене, та
оцінюючи наявні в матеріалах справи
письмові докази в сукупності, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 не
ґрунтуються на приписах чинного
законодавства, а отже задоволенню не
підлягають.

Керуючись, ст.ст. 2, 69, 86, 94, 128, 160-163,
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої
служби Тернопільського міського
управління юстиції, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору Управління пенсійного фонду
України в Тернопільському районі про
визнання дій неправомірними та
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження від 17.10.2013 ВП
№40268400 - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд в порядку і
строки, визначені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

/Постанова складена в повному обсязі та
підписана 6 грудня 2013 року/

Головуючий суддя
Мандзій О.П.

копія вірна

Суддя
Мандзій О.П.