Справа № 112/2557/13-а
Суддя: Бриндя М. А.
Дата ухвалення: 2013-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 112/2557/13-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2013 року Нижньогірський
районний суд АР Крим в складі:

головуючого - судді Бриндя
М.А.

секретаря - Коваленко
Т.І.,

за участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду с. Нижньогірське
справу за позовом ОСОБА_1 до
Нижньогірського РВ ГУ МВС України в АР
Крим про скасування постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності,

в с т а н о в
и в :

постановою серії АА2 № 937659 по справі
про адміністративне правопорушення
від 04.11.2013 року ОСОБА_1 було притягнуто
до адміністративної відповідальності
за порушення п. 12.4 Правил дорожнього
руху України за ч. 1 ст. 122 КУпАП до
штрафу у розмірі 255 гривень.

Позивач звернувся із позовом до
відповідача про скасування постанови
про притягнення до адміністративної
відповідальності, мотивуючи незгодою з
накладенням адміністративного
стягнення, у зв’язку з тим, що Правил
дорожнього руху України не порушував,
швидкості не перевищував, рухався із
швидкістю 60 км/год., крім того вважає, що
вимірювальний прилад «Візир» не може
бути допустимим доказом по справі,
оскільки він застосовується в
порушення діючого законодавства; також
зазначив, що його не повідомили про час
та місце розгляду справи та розглянули
справу за його відсутності; просить
відновити пропущений термін на
оскарження постанови, оскільки він не
був присутнім при розгляді справи, а
постанову про адміністративне
правопорушення отримав тільки 12.11.2013
року.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав, пославшись на зазначені у
ньому мотиви, також пояснив, що ПДР
України не порушував, рухався в с.
Желябовка із швидкістю близько 60
км/год., під час зупинки співробітник
ДАІ не роз’яснював йому його прав, але,
надавши час для підготування для
захисту в присутності захисника, не
повідомив про час та місце розгляду
адміністративної справи, не надав йому
копії протоколу про адміністративне
правопорушення, крім того пояснив, що
копію протоколу запропонували йому
отримати, але тільки після його
підпису; зробити підпис він відмовився,
оскільки вважав, що внесені про нього
дані у протокол, в графі підпис особи,
яка притягається до адміністративної
відповідальності, не були вірними,
оскільки даними він вважав суть
правопорушення, яка викладена у
протоколі; також після огляду
відеозапису, наданого відповідачем,
пояснив, що на ньому зображений його
автомобіль, але щодо швидкості вважає,
що не має доказів, які б свідчили
відсутність можливості внесення змін
до відеозапису.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
пояснив, що 30.10.2013 року на автодорозі
с.Желябовка - с. Совєтський, 2-му
кілометрі, в зоні дії дорожнього знаку
5.45, рух автомобілю під керуванням
позивача був зафіксований із швидкістю
90 км/год., що було зафіксовано приладом
«Візир», який працював в автоматичному
режимі, інших транспортних засобів на
зазначеній ділянці дороги не було; під
час складання протоколу, водій пояснив,
що він поспішає по своїм справам в с.
Совєтський; коли було складено
протокол, ОСОБА_1 було роз,яснино про
його права, передбачені ст.. 63
Конституції України, ст.. 268 КУпАП;
оскільки він не погодився із
протоколом, про що зробив у ньому запис,
у тому числі своє бажання про розгляд
справи за участю захисника, то на місці
постанову про притягнення до
адміністративної відповідальності
складено не було, а було повідомлено
про час та місце розгляду в ВДАІ с.
Нижньогірське, про що було зроблено
відповідний запис у протоколі;
протокол не отримав ОСОБА_1, оскільки
відмовився ставити свій підпис про
отримання; також пояснив, що прилад
«Візир» є сертифікованим приладом,
користування яким передбачено Наказом
МВС України.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засідання
показала, що разом із ОСОБА_1 їхали в с.
Совєтський, швидкість автомобіля
становила 60 км./год.

2

Заслухав пояснення сторін, дослідив
матеріали справи, суд знаходить позов
необґрунтованим та підлягаючим
залишенню без задоволення із слідуючих
підстав.

Згідно зі статтею 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи
зобов’язані діяти на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб’єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо;
добросовісно; розсудливо; з дотримання
принципу рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно ст.. 251 КУпАП – доказами в справі
про адміністративне правопорушення, є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до ст.. 254 КУпАП про вчинення
адміністративного правопорушення
складається протокол уповноваженою на
те посадовою особою, у двох
екземплярах, один з яких під розписку
вручається особі, яка притягається до
адміністративної відповідальності.

У відповідності ст.. 256 КУпАП, згідно
якої - у протоколі про адміністративне
правопорушення зазначаються, у тому
числі, прізвища, адреси свідків і
потерпілих, якщо вони є, пояснення
особи, що притягується до
адміністративної відповідальності;
інші відомості, необхідні для
вирішення справи. При складанні
протоколу особі, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
роз’яснюються його права і обов’язки,
передбачені статтею 268 цього Кодексу,
про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до п. 12.7.1. Інструкції з
питань діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС, затвердженої
наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 27 березня 2009 р. № 111,
основним методом несення
дорожньо-патрульної служби є
спостереження за дорожнім рухом. Під
спостереженням за дорожнім рухом слід
розуміти візуальний або за допомогою
працюючих в автоматичному режимі
спеціальних технічних засобів, які
мають функції фото-, кінозйомки,
відеозапису чи засобів фото- і
кінозйомки, відеозапису, контроль за
дотриманням учасниками дорожнього
руху встановлених правил, норм та
стандартів у сфері безпеки дорожнього
руху, доцільністю та ефективністю
організації дорожнього руху на посту,
маршруті.

Згідно з нормами КУпАП підтвердженням
наявності чи відсутності
адміністративного правопорушення є
докази.

Таким чином, факт наявності чи
відсутності адміністративного
правопорушення, винності водія
транспортного засобу в його вчиненні
повинен доводитися шляхом зібрання
належних доказів, тобто таких доказів,
які містять інформацію щодо предмету
доказування

Протоколом про адміністративне
правопорушення від 04.11.2013 року серії АВ2
№ 937659 підтверджується про рух
автомобіля позивача на а/д Желябовка -
с. Совєтський 2 км. в населеному пункті
с. Желябовка, позначеному дорожніми
знаками 5.45-5.46 ПДР України з
перевищенням швидкості більш 20км/год.,
рухався із швидкістю 90 км/год.;
вимірювання правопорушення
проводилось приладом «Визир» № 0812431.
Крім того, зазначений протокол містить
дані про сповіщення правопорушника, що
розгляд адміністративної справи
відбудеться 04.11.2013 року о 09 год. В ВДАІ с.
Нижньогірськє, зазначене спростовує
пояснення позивача про неналежне
повідомлення про час та місце розгляду
справи.

Наказом МВС України від 01.03.2010 року за №
33, зареєстрованим в Міністрерстві
юстиції Украни 30.03.2010 року за № 262/17557,
було затверджено Перелік технічних
засобів, що використовуються в
підрозділах ДАІ МВС для виявлення та
фіксування порушень Правил дорожнього
руху, серед яких є вимірювач швидкості
радіолокаційний відеозаписувальний
«Визир».

Свідоцтвом про повірку робочого заходу
вимірювальної техніки № 001784 ДП
«Кримський науково-виробничий центр
стандартизації, метрології і
сертифікації» підтверджується
дійсність вимірювального
радіолокаційного приладу «Визир» до
17.01.2014 року; робоча частота
випромінювання дальності дії
перевищення швидкості на менш 400м.

У відповідності до вимог п. 12.4 ПДД
України, у населених пунктах рух
транспортних засобів дозволяється із
швидкістю не більше 60 км/год.

3

Фото таблицею та відеозаписом до
адміністративного протоколу серії АВ2
№ 535692 підтверджується рух автомобіля
марки Пежо, державний номер НОМЕР_1,
належного ОСОБА_1В, зі швидкістю: 30.10.13 –
11:16:31 - 90 км/год; 30.10.2013 – 11:16:38 – 86км/год.,
а 30.10.13- 11:16:40 – 83 км/год.

Вищезазначене спростовує показання
ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_3 про рух
автомобіля в населеному пункті 60
км/год.

Частиною 1 статті 122 КУпАП
передбачається відповідальність за
перевищення водіями транспортних
засобів встановлених обмежень
швидкості руху транспортних засобів
більш як на двадцять кілометрів на
годину, порушення вимог дорожніх
знаків та розмітки проїзної частини
доріг, правил перевезення вантажів,
буксирування транспортних засобів,
зупинки, стоянки, проїзду пішохідних
переходів, ненадання переваги у русі
пішоходам на нерегульованих
пішохідних переходах, а так само
порушення встановленої для
транспортних засобів заборони
рухатися тротуарами чи пішохідними
доріжками.

Таким чином, з матеріалів справи
слідує, що позивачем було допущення
швидкісного режиму в населеному
пункті, що підтверджується протоколом
про адміністративне правопорушення,
відеозаписом, фотоматеріалом до
адміністративного протоколу, а також
іншими документами дозвільного
характеру за вимірювальний прилад
«Визир», у зв'язку з чим, суд вважає, що
підстав для задоволення позову немає.

Відповідно до ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльність суб’єкта владних
повноважень обов’язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову, з огляду на це, суд знаходить
обґрунтованим накладення
адміністративного стягнення на
позивача за ч.1 ст. 122 КУпАП України,
оскільки відповідачем надано докази,
які свідчать про наявність вини
позивача у скоєні правопорушення.

Статтею 289 КУпАП встановлено, що скаргу
на постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути подано протягом десяти днів з дня
винесення постанови.

Матеріалами справи підтверджується, що
постанова про притягнення до
адміністративної відповідальності
була винесена 04.11.2013 року, а отримано,
відповідно до поштового конверту,
ОСОБА_1 11.11.2013 року, то суд вважає
причину пропуску терміну на оскарження
постанови поважною.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10,71,159-163 КАС України,

п о с т а н о в
и в :

відновити ОСОБА_1 строк звернення до
суду для оскарження постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності.

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Нижньогірського РВ ГУ
МВС України в АР Крим про скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення серії АА2 № 937659 від
04.11.2013 року про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в
розмірі 255 грн. – відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий: