Справа № 2а/2470/1481/11
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2013-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2013 р. м.
Чернівці Справа №
2а/2470/1481/11

16:10 год.

Чернівецький окружний
адміністративний суд колегією в
складі:

головуючого судді Левицького В.К.,

суддів Григораша В.О., Маренича І.В.,

за участю секретаря судового засідання
Жураковської Ю.М.,

сторін:

позивача - ОСОБА_1;

представника відповідачів - Швець О.І.,

прокурор - не з'явився,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у
Сторожинецькому районі Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області, Головного управління
Міндоходів у Чернівецькій області

про визнання нечинними та скасування
податкових повідомлень - рішень.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивачка) звернулась до
суду із вказаним адміністративним
позовом, в якому просила:

- визнати нечинним та скасувати
податкове повідомлення - рішення ДПІ у
Сторожинецькому районі від 12.04.2011 р.
форми «С» № про застосування до
неї фінансових санкцій у розмірі 12039047,10
грн.;

- визнати нечинним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення ДПІ у Сторожинецькому районі
від 12.04.2011 р. форми «Р» № , яким
збільшено їй суму грошового
зобов'язання податку на додану
вартість у розмірі 427584,90 грн.;

- визнати нечинним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення ДПІ у Сторожинецькому районі
від 12.04.2011 р. форми «Р» № , яким їй
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб у
розмірі 231403,14 грн.;

- визнати нечинним та
скасувати рішення ДПА у Чернівецькій
області про результати розгляду скарги
на податкове повідомлення-рішення,
якими додатково збільшено 68413 грн.
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість та на 20503,35 грн. штрафні
санкції, що визначені у податковому
повідомленні - рішенні ДПІ у
Сторожинецькому районі № від
12.04.2011 р.;

- визнати нечинним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення ДПІ у Сторожинецькому районі №
від 11.05.2011 р., яким їй додатково
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі
88916,35 грн.

В обґрунтування позову позивачка
вказувала, що зазначенні податкові
повідомлення-рішення прийнято на
підставі акту про результати
позапланової документальної виїзної
перевірки з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_3 за період з 01.01.2008 р. по
30.04.2010 р. Під час перевірки ревізорами
не були використані документи надані
позивачем, а виключно бухгалтерська
інформація 1-С, нібито виявлена у
системному блоці комп'ютера, що був
вилучений під час проведення обшуку в
магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1».

В судовому засіданні представник
позивачки зазначав, що позивачка
ніколи не застосовувала електронні
програми для ведення бухгалтерського
обліку результатів своєї діяльності,
оскільки така форма документообігу не
передбачена для фізичних
осіб-підприємців, що працюють на
єдиному податку. У матеріалах
перевірки немає жодних первинних
документів, складених та підписаних
ОСОБА_3, на підставі яких можна було б
зробити висновки, що у 2008 р. виручка
позивачки склала понад 500 тис. грн.
Також відсутні докази того, що програма
1-С, яка використовувалася під час
перевірки та нарахування санкцій
містить електронний цифровий підпис
ОСОБА_3 та належить саме позивачці, а не
будь-якому іншому. Також у акті
перевірки неправдиво вказано, що
позивачка не вела облік в Книзі обліку
доходів та витрат, оскільки в Книзі
обліку доходів та витрат №926 з 01.01.2009 р.
немає жодного запису. Книга обліку
доходів та витрат №926 є старою книгою, а
з 01.01.2009 р. ОСОБА_3 вела нову Книгу обліку
доходів та витрат, яка під час
перевірки використана не була.

Наведені обставини, на думку позивачки,
призвели до винесення відповідачем
незаконних податкових
повідомлень-рішень, відтак повинні
бути визнані судом нечинними.

В судовому засіданні представник
позивачки позовні вимоги підтримав,
просив задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Державною податковою інспекцією у
Сторожинецькому районі подано
письмові заперечення проти позову,
відповідно до яких, вважає позовні
вимоги безпідставними та такими, що не
відповідають дійсності. Відповідач
зазначав, що фізична особа-підприємець
ОСОБА_3 перевищила граничний розмір
обсягу виручки (500000,00 грн.) отриманого в
податковий період з 01.01.2008 р. по 30.09.2008 р.
По даним перевірки обсяг виручки від
реалізації товарів, робіт та послуг
складає 777042,05 грн. Перевищення виникло
05.07.2008 р. (за період з 01.01.2008 р. по 05.07.2008 р.
сума отриманої виручки за даними
перевірки склала 500204,7 тис. грн.), а отже
позивачка зобов'язана була з 01.10.2008 р.
перейти на загальну систему
оподаткування. Крім того, в ході
перевірки встановлено неналежне
ведення обліку доходів та витрат
позивачкою в книзі обліку доходів і
витрат за формою №10 №926 від 05.10.2005 р. за
період з 01.01.2008 р. по 31.12.2008 р. та не
ведення обліку доходів і витрат за
період з 01.01.2009 р. по 30.04.2010 р.

Під час судового розгляду відповідачем
заявлено клопотання, в якому просив
допустити заміну відповідача -
Державну податкову інспекцію у
Сторожинецькому районі її
процесуальним правонаступником -
Державною податковою інспекцією у
Сторожинецькому районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у Чернівецькій області.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів
України «Про утворення територіальних
органів Міністерства доходів і зборів»
від 20.03.2013 р. № 229 передбачено, що
територіальні органи Міністерства
доходів і зборів є правонаступниками
територіальних органів Державної
податкової служби.

Відповідно до ст. 55 КАС України у разі
вибуття або заміни сторони чи третьої
особи у відносинах, щодо яких виник
спір, суд допускає на будь-якій стадії
адміністративного процесу заміну
відповідної сторони чи третьої особи
її правонаступником. Усі дії, вчинені в
адміністративному процесі до вступу
правонаступника, обов'язкові для нього
в такій самій мірі, у якій вони були б
обов'язкові для особи, яку він замінив.

Ухвалою суду від 23.12.2013 р., занесеною до
журналу судового засідання, допущено
процесуальну заміну сторони
відповідача - Державної податкової
інспекції у Сторожинецькому районі її
правонаступником - Державною
податковою інспекцією у
Сторожинецькому районі Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області.

Також ухвалою суду від 23.12.2013 р.,
занесеною до журналу судового
засідання, залучено до участі Головне
управління Міндоходів у Чернівецькій
області як відповідача.

Представник відповідачів в судовому
засіданні проти позову заперечував,
просив відмовити в задоволенні
позовних вимог посилаючись на
викладені в запереченнях обставини.

18.11.2013 р. на адресу суду надійшло
клопотання від прокуратури
Чернівецької області, про вступ
прокурора в справу, так як у даному
спорі зачіпаються інтереси держави.

В судове засідання 23.12.2013 р. прокурор не
з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про дату, час і місце
судового засідання, що підтверджується
матеріалами справи.

Враховуючи положення ст. 128 КАС України,
суд приходить до висновку, що
неприбуття в судове засідання
прокурора належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового засідання не є перешкодою для
розгляду та вирішення справи на
підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи судом
встановлено наступне.

ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_5) зареєстрована Сторожинецькою
районною державною адміністрацію
27.08.1999 р. як фізична особа-підприємець
та взята на податковий облік 27.08.1999 р. в
ДПІ у Сторожинецькому районі за № 112 (Т.1
а.с. 27).

На виконання постанови заступника
прокурора м. Чернівці від 17.06.2010 р. по
матеріалах кримінальної справи № Х -
109017 та на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20,
п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу
України, відповідно до направлень № 1897
від 16.12.2010 р. та наказу від 16.12.2010 р. № 436,
виданого ДПА в Чернівецькій області,
працівниками державної податкової
служби в Чернівецькій області, в
приміщенні податкового органу,
проведена документальна позапланова
виїзна перевірка
фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання ОСОБА_3 вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2008 р. по
30.04.2010 р., за результатами якої 21.02.2011 р.
складено акт № 4/17-121/НОМЕР_5 (Т.1 а.с. 26-53).

Перевіркою правильності ведення
результатів фінансово-господарської
діяльності, правильності обчислення,
повноти і своєчасності сплати до
бюджетів, державних цільових фондів
податків і зборів (обов'язкових
платежів), встановлених
законодавством, а також дотримання
вимог валютного та іншого
законодавства встановлено, що в період
з 01.01.2008 р. по 30.04.2010 р. суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_3
перебувала на спрощеній системі
оподаткування відповідно до Указу
Президента України № 727/98 від 03.07.1998 р.
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємства» та здійснювала
роздрібну торгівлю промисловою групою
товарів (біжутерією, шкіргалантереєю
та аксесуарами). Вказану господарську
діяльність позивачка здійснювала в
орендованих приміщеннях в АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_3.

Згідно даних відділу обліку і
звітності та на підставі поданих заяв
про право застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності фізична особа - підприємець
ОСОБА_3 отримала свідоцтва про право
сплати єдиного податку з таких видів
діяльності:

- на період з 01.01.2008 р. по 31.12.2008 р.
торгівельно-посередницька діяльність;

- на період з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р.
торгівельно-посередницька діяльність;

- на період з 01.01.2010 р. по 30.04.2010 р.
торгівельно-посередницька діяльність.

В акті перевірки зафіксовано, що при
перевірці правильності визначення
валового доходу (обсягу виручки), а
також витрат, безпосередньо пов'язаних
з одержанням доходу (документально
підтверджених) та оподатковуваного
доходу (чистого доходу)
використовувались: відомості,
відображені в звітах платника єдиного
податку фізичної особи - підприємця;
відомості з центральної бази даних
ДРФО ДПА України про суми виплачених
доходів; надані для перевірки
документи (бухгалтерська інформація,
виявлена в системному блоці комп'ютера,
який був вилучений під час проведення
обшуку в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», де
здійснювала підприємницьку діяльність
підприємець ОСОБА_3, в рамках
розслідування кримінальної справи) з
прокуратури міста Чернівці.

В акті перевірки вчинено запис, що
підприємцем для здійснення
підприємницької діяльності
використовувався реєстратор
розрахункових операцій ДАТЕКС МР-500
(незареєстрований в органах ДПС
Чернівецької області). Перевіркою
встановлено неналежне ведення обліку
доходів і витрат фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_3 в Книзі обліку
доходів і витрат за формою №10
(зареєстрована в ДПІ у Сторожинецькому
районі за № 926 від 05.10.2005 р.) за
період з 01.01.2008 р. по 31.12.2008 р. та не
ведення обліку доходів і витрат за
період з 01.01.2009 р. по 30.04.2010 р. Відповідно
до бухгалтерської інформації,
виявленої в системному блоці
комп'ютера, який був вилучений
прокуратурою міста Чернівці під час
проведення обшуку в магазині
«ІНФОРМАЦІЯ_1» в рамках розслідування
кримінальної справи № Х-109017 від 17.06.2010
р. (1-С «Звіти про гроші за 2008 рік, за 2009
рік та за період з 1 січня 2010 року по 1
травня 2010 р.»"). фізична особа -
підприємець ОСОБА_3 з 01.01.2008 р. по 31.03.2010
р. отримала дохід в готівковій формі в
сумі 2556916,82 грн., в т. ч. за 2008 р. - 1113118,56
грн., 2009 р. - 1214718,76 грн. та
січень-березень 2010 р. - 229079,5 грн. В акті
перевірки зазначено, що в даних звітах
вказується надходження готівкових
коштів по двох точках, магазину в ТЦ ТОВ
«Боянівка» та магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» в
ТЦ «Майдан», при цьому в графі документ
вказано «чеки» з відповідними номерами
та датами. Перевіркою встановлено факт
перевищення фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_3 граничного розміру
обсягів виручки, встановленого ст. 1
Указу Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва», отриманого в
податковий період з 01.01.2008 р. по 30.09.2008 р.,
перевищення виникло 05.07.2008 р. Загальна
сума перевищення граничного обсягу
склала 2056916,82 грн. Оскільки для
перевірки не представлено документи,
що підтверджують фактичні витрати, які
безпосередньо понесені під час
одержання доходу, то валові витрати
обчислені перевіркою за нормами у
відсотках до валового доходу (25%) в сумі
514229,21 грн. Враховуючи викладене,
перевіркою визначено сукупний чистий
дохід (загальний оподатковуваний
дохід) в сумі 1542687,61 грн. та донараховано
231403,14 грн. податку з доходів фізичних
осіб.

Крім того, на порушення п. «а» п.п. 12.1 п. 12
Положення про реєстрацію платників
податку на додану вартість,
затвердженого наказом ДПА України від
01.03.2000 р. № 79, фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_3 до ДПІ у
Сторожинецькому районі не подано
реєстраційну заяву платника ПДВ
протягом двадцяти календарних днів з
моменту перевищення граничного
розміру обсягів виручки від реалізації
продукції, встановленого ст. 1 Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва». Починаючи з дня,
наступного за днем граничного строку
подання заяви про реєстрацію платником
ПДВ ОСОБА_3 отримано виручки від
реалізації товарів з 26.07.2008 р. по 30.04.2010
р. в сумі 2052403,72 грн. Перевіркою
донараховано 342068,00 грн. податку на
додану вартість.

Відповідно до 1-С «Звіти про гроші за
період з 01.01.2008 р. по 30.04.2010 р.», фізична
особа - підприємець ОСОБА_3 отримала
дохід в готівковій формі у сумі
2620264,42 грн. Перевіркою встановлено
порушення п.п. 2.2 та 2.6 п. 2 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15.12.2004
р. № 637 в частині не відображення та не
оприбуткування готівкових коштів
платником єдиного податку - ФОП ОСОБА_3
у Книзі обліку доходів і витрат
(зареєстрована в ДПІ у Сторожинецькому
районі за № 926 від 05.10.2005 р.) в сумі 2407809,42
грн.

За результатами проведеної
документальної позапланової виїзної
перевірки зроблено висновки про
порушення суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_3, а саме:

п.п. 19.1. в) п. 19.1 ст. 19 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб», п. 4
ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян» та п.п. 4.1.4. 6) п. 4.1 ст. 4
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» - неподання до податкового
органу декларації про отримані доходи
за 3 квартал 2008 р. (термін подання до
09.11.2008 р.); за 4 квартал 2008 р. (термін
подання до 09.02.2009 р.); за 1 квартал 2009 р.
(термін подання до 10.05.2009 р.); за 2
квартал 2009 р. (термін подання до 09.08.2009
р.); за 3 квартал 2009 р. (термін подання до
09.11.2009 р.) за 4 квартал 2009 р. (термін
подання до 09.02.2010 р.); за 1 квартал 2010 р.
термін подання до 10.05.2010 р.);

розділ IV Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян» - не визначення суми
отриманого чистого доходу від
здійснення підприємницької
діяльності, в результаті чого
донараховано податку в сумі 231403,14 грн.

ст. 9 Порядку видачі Свідоцтва про
сплату єдиного податку, затвердженого
наказом ДПА України - несвоєчасне
подання звіту суб'єкта малого
підприємництва-фізичної особи -
платника єдиного податку за 2 кв. 2008 р.
(термін подання 05.07.2008 р., подано 08.07.2008
р.);

ст. 9 ч. 2 Закону України «Про Державний
реєстр фізичних осіб - платників
податків та інших обов'язкових
платежів» не подання звітності 1ДФ за
період з 01.01.2008 р. по 31.03.2010 р.;

ст. 12.1.а «Положення про реєстрацію
платників податку на додану вартість»
затвердженого наказом ДПА України - не
реєстрація платником податку на додану
вартість в визначений термін, заяву
підприємець повинна була подати не
пізніше 25.07.2008 р., оскільки перевищення
виникло 05.07.2008 р.

пп. 7.3.1 п. 7.3 та пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» - не включення до складу
податкових зобов'язань наступних сум з
ПДВ від реалізації продукції, кошти які
відображені в представленій,
прокуратурою міста Чернівці,
бухгалтерській звітності 1-С та невірне
визначення суми ПДВ, яка підлягає
сплаті в бюджет в сумі 342068 грн.;

п.п. 2.2 та 2.6. Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
- не відображення та не оприбуткування
готівкових коштів у зареєстрованій
Книзі обліку доходів і витрат № 926 від
05.10.2005 р. за 2008 р. в сумі 900663,56 грн., за
період з 01.01.2009 р. по 30.04.2010 р. в сумі
1507145,86 грн.

ст. 1 Указу Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» - не вірне зазначення
виручки від реалізації продукції;

п. 8 Наказу ДПА України «Про
затвердження Свідоцтва про сплату
єдиного податку та Порядку його
видачі», п.6 ст. 128 Господарського
Кодексу України та пп. 19.1.а п. 19.1 ст. 19
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб», а саме неналежне
ведення обліку доходів і витрат в книзі
обліку доходів і витрат за № 926 від
05.10.2005 р. за період з 01. 01.2008 р.
по 30.04.2010 р.

За наслідками розгляду акту перевірки
від 21.02.2011 р. № 4/17-121/НОМЕР_5, ДПІ у
Сторожинецькому районі прийнято
податкові повідомлення-рішення від
12.04.2011 р.:

- форми «С» № , яким
застосовано штрафну (фінансову)
санкцію у розмірі 12039047,10 грн. за
порушення норм з регулювання обігу
готівки;

- форми «Р» № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 427584,90 грн., в т.ч.
за основним платежем на 342068,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями на
85516,90 грн.;

- форми «Р» № , яким збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на доходи фізичних осіб на суму 231403,14
грн., в т.ч. за основним платежем на 231403,14
грн. (Т.1 а.с. 10, 11, 12);

Не погоджуючись з вказаними
податковими-повідомленнями -
рішеннями, позивач оскаржив їх до ДПА у
Чернівецькій області.

За результатами розгляду скарги, 06.05.2011
р. ДПА у Чернівецькій області прийняла
рішення, яким залишила без змін
податкові повідомлення-рішення ДПІ у
Сторожинецькому районі від 12.04.2011 р. №
про сплату 231403,14 грн. податку з
доходів фізичних осіб, № про
сплату 12039047,1 грн. застосованої
штрафної санкції за порушення норм з
регулювання обігу готівки та №
про сплату 342068,00 грн. податку на додану
вартість та 85516,00 грн. застосованої
штрафної санкції, а також збільшила на
68413 грн. податкове зобов'язання з
податку на додану вартість та на 20503,35
грн. застосовану штрафну (фінансову)
санкцію визначені у податковому
повідомленні-рішенні ДПІ у
Сторожинецькому районі від 12.04.2011 р. №
(Т.1 а.с. 13-18).

Під час розгляду первинної скарги ДПА у
Чернівецькій області встановила, що
перевіркою не правильно визначено суму
податку на додану вартість при
отриманні фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_3 виручки від
реалізації товарів в сумі 2052403,72 грн. за
період з 26.07.2008 р. по 30.04.2010 р. Зокрема, не
вірно визначено базу оподаткування та
не враховано вимоги п. 7.1 ст. 7, пп. 6.1.1 п.
16.1 ст. 6 Закону України «Про податок на
додану вартість», де зазначено, що
поставка товарів (робіт, послуг)
здійснюється за договірними
(контрактними) цінами з додатковим
нарахуванням податку на додану
вартість. Податок становить 20
відсотків бази оподаткування,
визначеної ст. 4 цього Закону, та
додається до ціни товарів (робіт,
послуг). Враховуючи зазначене, при
отриманні виручки від реалізації
товарів в сумі 2052403,42 грн. необхідно
було нарахувати 410481 грн. (2052403,72 грн. х 20%)
податку на додану вартість та з
посиланням на пункт 123.1 статті 123
Податкового кодексу України
застосувати штрафну санкцію в сумі
102620,25 грн., замість 342068 грн. податку на
додану вартість та 85516,9 грн.
застосованої штрафної санкції. Крім
того, при прийнятті податкового
повідомлення-рішення від 12.04.2011 р.
№, ДПІ у Сторожинецькому районі
не враховано, що фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_3. не подано до
податкового органу декларації з
податку на додану вартість за 20
податкових періодів і відповідно до
п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу
України неподання або несвоєчасне
подання платником податків або іншими
особами, зобов'язаними нараховувати та
сплачувати податки, збори податкових
декларацій (розрахунків) тягне за собою
накладення штрафу в розмірі 170 грн., за
кожне таке неподання або несвоєчасне
подання.

На суму збільшеного зобов'язання зі
сплати податку на додану вартість, ДПІ
у Сторожинецькому районі прийняло
податкове повідомлення-рішення від
11.05.2011 р. форми «Р» № , яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі
88916,35 грн., в т.ч. за основним платежем на
68413,00 грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями на 20503,35 грн. (Т.1 а.с. 19).

За результатами повторної скарги,
27.05.2011 р. Державна податкова
адміністрація України залишила без
змін податкові повідомлення-рішення
ДПІ у Сторожинецькому районі від 12.04.2011
р. №, № і № з
урахуванням рішення ДПА у Чернівецькій
області від 06.05.2011 р. № 3074/10/25-008,
прийнятого за розглядом первинної
скарги фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3, а скаргу - без змін (Т.1 а.с. 20-25).

Вважаючи вказані рішення
протиправними, позивач звернувся до
суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини в
справі, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення проти позову,
дослідивши та оцінивши надані докази в
сукупності, проаналізувавши
законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
адміністративний позов необхідно
задовольнити частково, з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд
зазначає, що спеціальний режим
оподаткування, обліку та звітності,
спрямований на підтримку суб'єктів
малого підприємництва запроваджено
Указом Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 03.07.1998 р. № 727/98
(далі - Указ).

Пунктом 1 ст. 1 зазначеного Указу (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) надано фізичним
особам право перебувати на спрощеній
системі оподаткування за умови, якщо
вони здійснюють підприємницьку
діяльність без створення юридичної
особи і у трудових відносинах з якими,
включаючи членів їх сімей, протягом
року перебуває не більше 10 осіб та
обсяг виручки від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищує 500 тис. грн.

Згідно з положенням п. 4 ст. 1 цього Указу
під виручкою розуміють суму, фактично
отриману суб'єктом підприємницької
діяльності на розрахунковий рахунок
або (та) в касу за здійснення операцій з
продажу продукції (товарів, робіт,
послуг).

Судовим розглядом встановлено, що
ОСОБА_3 протягом 2008-2010 р.р. перебувала на
спрощеній системі оподаткування,
обліку та звітності і оподатковувала
власні доходи на підставі Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва».

Статтею 5 Указу визначено, що в разі
порушення вимог, установлених ст. 1
цього Указу, платник єдиного податку
повинен перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності,
починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу). Суб'єкти малого
підприємництва несуть
відповідальність за правильність
обчислення, своєчасність подання
розрахунків та сплати сум єдиного
податку згідно із законодавством
України.

Суд констатує, що питання
оподаткування сум, що перевищують
установлений законодавцем граничний
обсяг виручки, положеннями Указу
врегульовані не були. У той же час
згідно з приписами п. 22.10 ст. 22
Прикінцевих положень Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
від 22.05.2003 р. № 889-IV (далі - Закон № 889-IV в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) правовідносини
з оподаткування доходів фізичних осіб
від зайняття підприємницькою
діяльністю врегульовувались
положеннями розділу IV Декрету, який
підлягав застосуванню з урахуванням
положень пункту 9.12 статті 9 цього
Закону.

Так, оподатковуваним доходом громадян
від заняття підприємницькою
діяльністю згідно зі ст. 13 розділу IV
Декрету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян» № 13-92
від 26.12.1992 р. вважається сукупний чистий
дохід, тобто різниця між валовим
доходом (виручки у грошовій та
натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу.

Відповідно до підпункту 9.12.1 пункту 9.12
статті 9 Закону N 889-IV оподаткування
доходів, отриманих фізичною особою від
продажу нею товарів (надання послуг,
виконання робіт) у межах її
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, а також
фізичною особою, яка сплачує ринковий
збір, здійснюється за правилами,
встановленими спеціальним
законодавством з цих питань, з
урахуванням норм цього пункту. Інші
доходи, ніж визначені у підпункті 9.12.1,
отримані вказаними фізичними особами,
оподатковуються згідно з підпунктом
9.12.2 зазначеного пункту за загальними
правилами, встановленими цим Законом
для платників податку, що не є такими
суб'єктами підприємницької діяльності.

Аналіз загальних принципів
оподаткування, закріплених
Конституцією України та Законом
України «Про систему оподаткування»,
якими встановлювались засади
податкових відносин в Україні на час
виникнення спірних відносин, та
наведених норм матеріального права дає
підстави дійти висновку, що
оподаткування доходів суб'єкта малого
підприємництва - фізичної особи -
платника єдиного податку, отриманих з
порушенням умов перебування на
спрощеній системі оподаткування, має
здійснюватись із застосуванням
встановлених Законом № 889-IV правил
загальної системи оподаткування для
платників податків, що не є такими
суб'єктами підприємницької діяльності.

З матеріалів справи видно, що
податковим органом за результатами
документальної позапланової перевірки
встановлено, що фізична особа -
підприємець ОСОБА_3 перевищила
граничний розмір обсягу виручки (500000,00
грн.) отриманого в податковий період з
01.01.2008 р. по 30.09.2008 р. По даним платника
обсяг виручки від реалізації товарів,
робіт та послуг складає в сумі 143411,00
грн. По даним перевірки обсяг виручки
від реалізації товарів, робіт та послуг
складає 777042,05 грн. Перевищення виникло
05.07.2008 р. (за період з 01.01.2008 р. по 05.07.2008 р.
сума отриманої виручки за даними
перевірки склала 500204,7 тис. грн.).

Судовим розглядом встановлено, що
висновки податкового органу, зазначені
в акті перевірки від 21.02.2011 р., зроблено
виключно на підставі бухгалтерської
інформації 1-С, виявленої в системному
блоці комп'ютера, який був вилучений
під час проведення обшуку в магазині
«ІНФОРМАЦІЯ_1» в рамках розслідування
кримінальної справи №Х-109017 від 17.06.2010 р.
прокуратурою міста Чернівці.

В обґрунтування позовних вимог та під
час судового розгляду справи
представник позивачки вказував, що
ОСОБА_3 ніколи не застосовувала
електронні програми для ведення
бухгалтерського обліку результатів
своєї діяльності, оскільки дана форма
документообігу не передбачена для
фізичних осіб-підприємців, що працюють
по єдиному податку. Також, в належних
позивачці магазинах вона не
використовувала та застосовувала
реєстратори розрахункових операцій
ДАТЕКС МР-500, про які зазначено в акті
перевірки.

Також представник позивачки
стверджував, що відсутні докази того,
що програма 1-С, яка використовувалась
під час перевірки та нарахування
санкцій містить електронний підпис
ОСОБА_3 та належить саме їй.

Основні організаційно-правові засади
електронного документообігу та
використання електронних документів
визначає Закон України «Про електронні
документи та електронний
документообіг» від 22.05.2003р. № 851-IV (далі -
Закон № 851-IV).

Відповідно до ст. 5 цього Закону
електронний документ - документ,
інформація в якому зафіксована у
вигляді електронних даних, включаючи
обов'язкові реквізити документа.

Склад та порядок розміщення
обов'язкових реквізитів електронних
документів визначається
законодавством.

Електронний документ може бути
створений, переданий, збережений і
перетворений електронними засобами у
візуальну форму.

Відповідно до ст. 6 Закону № 851-IV
електронний підпис є обов'язковим
реквізитом електронного документа,
який використовується для
ідентифікації автора та/або
підписувача електронного документа
іншими суб'єктами електронного
документообігу.

Накладанням електронного підпису
завершується створення електронного
документа.

Відносини, пов'язані з використанням
електронних цифрових підписів,
регулюються законом.

Використання інших видів електронних
підписів в електронному
документообігу здійснюється
суб'єктами електронного
документообігу на договірних засадах.

Статтею 12 Закону № 851-IV встановлено, що
перевірка цілісності електронного
документа проводиться шляхом
перевірки електронного цифрового
підпису.

Таким чином, щоб електронна програма
могла бути самостійним доказом на
підставі якого можна було б робити
висновки про її належність певній
особі, а також робити висновки про
результати фінансової діяльності
такої особи, така програма повинна мати
електронний цифровий підпис.

Згідно ст. 2 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-XIV
(далі - Закон № 996-XIV) дія цього закону
поширюється на всіх юридичних осіб,
створених відповідно до законодавства
України, незалежно від їх
організаційно-правових форм і форм
власності, а також на представництва
іноземних суб'єктів господарської
діяльності (далі - підприємства), які
зобов'язані вести бухгалтерський облік
та подавати фінансову звітність згідно
з законодавством. Суб'єкти
підприємницької діяльності, яким
відповідно до законодавства надано
дозвіл на ведення спрощеного обліку
доходів і витрат, ведуть
бухгалтерський облік і подають
фінансову звітність у порядку,
встановленому законодавством про
спрощену систему обліку і звітності.

Господарською операцією вважається
дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства. За
змістом цієї статті Закону
первинним документом є документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення
(ст. 1 Закону № 996-XIV).

Статтею 9 Закону № 996-XIV встановлено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до абз. 1 п.п. 2.1 п. 2 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 р. № 88,
зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704,
первинні документи - це документи,
створені у письмовій або електронній
формі, що фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів за
готівку допускається складання
первинного документа не рідше одного
разу на день на підставі даних касових
апаратів, чеків тощо. Для контролю та
впорядкування обробки інформації на
основі первинних документів можуть
складатися зведені документи (п.п. 2 п. 2
Положення).

Підпункт 2.5 п. 2 згаданого Положення
встановлює, що документ має бути
підписаний особисто, а підпис може бути
скріплений печаткою. Електронний
підпис накладається відповідно до
законодавства про електронні
документи та електронний
документообіг.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що бухгалтерська інформація, виявлена
в системному блоці комп'ютера, який був
вилучений під час проведення обшуку в
магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», в розумінні
Законів України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» та «Про електронні документи
та електронний документообіг» не є
первинними документами, які
підтверджують факти здійснення
позивачкою операцій з продажу товарів
та, відповідно отримання нею виручки.

В судовому засіданні відповідачем не
доведено, що програма 1-С, яка
використовувалася під час перевірки та
нарахування санкцій містить цифровий
електронний підпис позивача, як того
вимагає законодавство.

За правилами п.п. 4.5 п. 4 Методичних
рекомендацій щодо централізованого
приймання та комп'ютерної обробки
податкової звітності платників
податків в ОДПС України (додаток №
1 до наказу Державної податкової
адміністрації України від 31.12.2008 № 827) (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) передбачено,
якщо податкова звітність, надана
органу ДПС платником податків,
заповнена всупереч правилам,
визначеним у затвердженому порядку її
заповнення, то вона може бути не
визнана органом ДПС як податкова
звітність. Підставою про невизнання
податкової звітності є, зокрема,
відсутність підпису відповідних
посадових осіб, в даному випадку
відсутність електронного підпису
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

Як слідує із матеріалів справи, під час
проведення перевірки та прийняття
оскаржуваних податкових повідомлень -
рішень, податковий орган керувався
положеннями Податкового кодексу
України.

Відповідно до ст. 83 ПК України для
посадових осіб контролюючих органів
під час проведення перевірок
підставами для висновків є: документи,
визначені цим Кодексом; податкова
інформація; експертні висновки; судові
рішення; інші матеріали, отримані в
порядку та у спосіб, передбачені цим
Кодексом або іншими законами, контроль
за дотриманням яких покладений на
контролюючі органи.

Отже, податковим кодексом чітко
визначено матеріали, які є підставами
для висновків під час проведення
перевірок.

Пунктом 73.5 ст. 73 ПК України передбачено,
що з метою отримання податкової
інформації контролюючі органи мають
право проводити зустрічні звірки даних
суб'єктів господарювання щодо платника
податків. Зустрічною звіркою
вважається співставлення даних
первинних бухгалтерських та інших
документів суб'єкта господарювання, що
здійснюється контролюючими органами з
метою документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків. За
результатами зустрічних звірок
складається довідка, яка надається
суб'єкту господарювання у десятиденний
термін.

Як вже встановлено судом, податкова
перевірка позивачки була проведена
виключно на підставі бухгалтерської
інформації 1-С, виявленої в системному
блоці комп'ютера в її магазині,
справжність якої не перевірено та не
підтверджено податковим органом.

Тобто, докази які використовувалися
під час перевірки ОСОБА_3 не
відповідають вимогам закону щодо
документів, які можуть підтверджувати
факти здійснення позивачкою операцій з
продажу товарів та, відповідно
отримання нею виручки. Як наслідок,
надані відповідачем документи не
відповідають вимогам первинних
документів встановлених Законом
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», у
зв'язку з чим не можуть слугувати
підставою для визначення податкових
зобов'язань позивачці.

Крім того, суд констатує, що відповідач
не вжив жодних заходів документального
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій та розрахунків, а також
встановлення покупців, що здійснювали
придбання товару у позивачки, які
зазначені в бухгалтерській інформації
1-С та використовувались під час
перевірки та нарахування їй санкцій.

Частиною 4. ст. 70 КАС України
встановлено, що обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

З досліджених під час судового
розгляду справи доказів, які
використовувалися під час перевірки
позивачки видно, що вони не
відповідають вимогам закону щодо
документів, які можуть підтверджувати
факти здійснення позивачкою операцій з
продажу товарів та, відповідно
отримання нею виручки. Водночас, в
супереч вимог ч. 2 ст. 72 КАС України,
відповідач не надав суду інших доказів,
які б підтверджували правомірність
визначення виручки позивачці за 2008-2010
р.р. у обсягах, відображених в акті
перевірки та висновки про порушення
нею вимог податкового законодавства.

Також відповідачем не були спростовані
доводи позивачки про отримання нею в
2008 - 2010 р. р. виручки в
гранично допустимих обсягах,
визначеного в ст. 1 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва», що
підтверджується звітами суб'єкта
малого підприємництва - фізичної особи
- платника єдиного податку за 2008 р. та 2010
р., які щоквартально подавалися
позивачкою у ДПІ у Сторожинецькому
районі (Т.3 а.с. 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64,
65).

За наведених обставин, суд приходить до
висновку, що позивачка не перевищила
гранично допустимий обсяг виручки від
здійснення підприємницької діяльності
на умовах спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності,
який визначений Указом Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» на
рівні 500000,00 грн. за календарний рік.

Статтею 6 Указу Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» встановлено, що
суб'єкт малого підприємництва, який
сплачує єдиний податок, не є платником
таких видів податків і зборів
(обов'язкових платежів): податку на
додану вартість, крім випадку, коли
юридична особа обрала спосіб
оподаткування доходів за єдиним
податком за ставкою 6 відсотків;
податку на прибуток підприємств;
податку на доходи фізичних осіб (для
фізичних осіб - суб'єктів малого
підприємництва); плати (податку) за
землю; збору на спеціальне
використання природних ресурсів; збору
до Фонду для здійснення заходів щодо
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи та соціального захисту
населення; збору до Державного
інноваційного фонду; збору на
обов'язкове соціальне страхування;
відрахувань та зборів на будівництво,
реконструкцію, ремонт і утримання
автомобільних доріг загального
користування України; комунального
податку; податку на промисел; збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування; збору за видачу дозволу на
розміщення об'єктів торгівлі та сфери
послуг; внесків до Фонду України
соціального захисту інвалідів; внесків
до Державного фонду сприяння
зайнятості населення; плати за патенти
згідно із Законом України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності».

Суб'єкти підприємницької діяльності -
фізичні особи - платники єдиного
податку мають право не застосовувати
електронні контрольно-касові апарати
для проведення розрахунків із
споживачами.

Оскільки відповідачем не доведено факт
перевищення позивачем граничного
обсягу виручки за рік, установленого
ст. 1 Указом Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва», ОСОБА_3 протягом 2008 р. -
2010 р.р. законно перебувала на спрощеній
системі оподаткування, обліку та
звітності, відтак на неї
розповсюджувалися норми ст. 6 вказаного
Указу щодо не віднесення до категорії
платників податку з доходів фізичних
осіб, податку на додану вартість від
здійснення оподаткованої єдиним
податком діяльності. Також, ОСОБА_3
позбавлена обов'язку застосовувати РРО
під час проведення розрахунків
готівкою.

Відтак позивачці, всупереч вимог
законодавства, визначено грошові
зобов'язання зі сплати податку з
доходів фізичних осіб та податку на
додану вартість, а також штрафні
санкції за проведення розрахунків
готівкою без застосування РРО за
спірними податковими
повідомленнями-рішеннями.

Згідно ч. 2 ст. 162 КАС України у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення. Суд може прийняти іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Судом звернуто увагу на те, що вимоги
позивачки про визнання нечинними
спірних податкових повідомлень-рішень
є невірно обраним нею способом захисту
порушеного права, з огляду на
невідповідність цих вимог
матеріально-правовим способам захисту
порушеного права, визначених законом
щодо оскарження правових актів
індивідуальної дії, оскільки нечинним
визнається нормативно-правовий акт.
Тому, суд вважає, що належним способом
захисту прав позивачки є визнання
протиправними та скасування спірних
податкових повідомлень-рішень.

З урахуванням наведеного, суд визнає
протиправними та скасовує податкові
повідомлення-рішення № від 12.04.2011
р., № від 12.04.2011 р., № від
12.04.2011 р. та № від 11.05.2011 р.

Стаття 19 Конституції України визначає,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС
України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією або законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Оцінюючи правомірність дій та рішень
відповідача, суд керується критеріями,
закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які
певною мірою відображають принципи
адміністративної процедури, яких
повинні дотримуватися суб'єкти владних
повноважень при реалізації
дискреційних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Судовим розглядом встановлено
порушення зазначених критеріїв
відповідачем під час прийняття
оскаржуваних податкових повідомленнях
- рішеннях, а тому вказані рішення є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Відповідно до положень, закріплених ст.
11 КАС України, розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів правомірність
податкових повідомлень - рішень, відтак
в цій частині позов підлягає
задоволенню.

Однак, суд вважає, що вимога позивачки
про визнання нечинним та скасування
рішення ДПА у Чернівецькій області від
06.05.2011 р. № 3074/10/25-008 про результати
розгляду первинної скарги не підлягає
задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до п. 56.18 ст. 56 ПК України з
урахуванням строків давності платник
податків має право оскаржити в суді
податкове повідомлення - рішення або
інше рішення контролюючого органу про
нарахування грошового зобов'язання у
будь-який момент після отримання
такого рішення.

Оскарження є одним із способів
забезпечення захисту порушених прав.
Незважаючи на існуючий загальний
судовий порядок, встановлений КАС
України щодо захисту прав у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних повноважень,
платникам податків додатково надано
право оскаржувати незаконні рішення і
дії податкових органів в
адміністративному порядку шляхом
подання скарг до відповідного
податкового органу, керуючись нормами
чинного законодавства.

Суд може приймає постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивачка оскаржила в
адміністративному порядку оспорювані
податкові повідомлення - рішення до ДПА
в Чернівецькій області.

За результати розгляду скарг, ДПА у
Чернівецькій області від 06.05.2011 р.
№ 3074/10/25-008 про результати
розгляду первинної скарги прийнято
рішення, яким залишено без змін
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення та додатково
збільшено на 68413 грн. податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість та на 20503, 35 грн. штрафні
санкції, що визначені у податковому
повідомлені рішенні ДПІ у
Сторожинецькому районі № від
12.04.2011 р.

Вважаючи вказана рішення протиправним,
позивачка оскаржила його до суду.

Суд вважає, що вимога позивачки про
визнання нечинним та скасування
рішення ДПА у Чернівецькій області від
06.05.2011 р. № 3074/10/25-008 про результати
розгляду первинної скарги не підлягає
задоволенню, оскільки вказане рішення
не несе для позивачки жодних
зобов'язань, а також не порушує її
права, свободи та інтереси.

У процесі розгляду справи не виявлено
інших фактичних обставин, що мають
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 19 та 129 Конституції України, ст. ст. 2,
70, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
частково.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення ДПІ у
Сторожинецькому районі від 12.04.2011 р.
форми "С" №.

3. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення ДПІ у
Сторожинецькому районі від 12.04.2011 р.
форми "Р" №.

4. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення ДПІ у
Сторожинецькому районі від 12.04.2011 р.
форми "Р" №.

5. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення ДПІ у
Сторожинецькому районі № від
11.05.2011 р.

6. Присудити з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_3 судовий збір
в розмірі 3,40 грн.

7. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Порядок та строки набрання постановою
законної сили та оскарження.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 254 КАС України
постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова, згідно ст. 186 КАС України,
може бути оскаржена в апеляційному
порядку до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі в
десятиденний строк з дня її
проголошення апеляційної скарги. У
разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано 30 грудня 2013 р.

Головуючий суддя
Левицький
В.К.

Судді
Григораш
В.О.

Маренич
І.В.