Справа № 217/2162/13-а
Суддя: Соболєва І. П.
Дата ухвалення: 2013-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/217/94/2013
Справа № 217/2162/13-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2013 року Авдіївський міський
суд Донецької області в складі:

головуючого судді Соболєвої І.П.,

при секретарі Сильчевій Ю.С.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Сбежнєвої
М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Авдіївка
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України у м. Авдіївці про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Авдіївці про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що він звернувся до
відповідача із заявою про включення до
пільгового стажу періоду роботи в
Ясинуватському ремонтно-транспортному
підприємстві
електрогазозварювальником з
сумісництвом обов'язків водія
автомобіля першого класу у період з
15.09.1986 по 01.02.1992 при призначення пенсії
за віком за Списком № 2. На
підтвердження стажу роботи позивачем
були надані усі передачені
законодавством документи. Проте,
відповідач відмовив у включенні до
пільгового стажу вказаного періоду
роботи із посиланням на вимоги п.п. 2, 9
Порядку застосування списків № 1 і № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженого
Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18.11.2005
№ 383, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731.
Позивач вважає зазначену відмову
протиправною та такою, що суперечить
вимогам вказаного Порядку та наказам
підприємства, в якому позивач працював.
Зазначив, що він працював
електрогазозварювальником повний
робочий день не менше 80% робочого часу,
що дає йому право на включення цього
періоду роботи до пільгового стажу.
Просив визнати дії відповідача
незаконними в частині відмови у
зарахуванні до пільгового стажу
вказаного періоду роботи та
зобов'язати при призначенні пенсії за
віком зарахувати до пільгового стажу
цей період.

У судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
надала письмові заперечення проти
позову, в яких вказала, що для
підтвердження стажу роботи зі
шкідливими і важкими умовами праці
подається трудова книжка з оформленими
належним чином записами про обійману
посаду і період роботи, виписка з
наказу по підприємству про проведення
атестації на відповідному робочому
місці. Відповідно до записів в трудовій
книжці позивача він працював з 15.09.1986 по
31.07.1997 на посаді
електрогазозварювальника із
сумісництвом обов'язків водія. Згідно з
п. 9 Порядку застосування списків № 1 і
№ 2 виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженого
Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18.11.2005
№ 383, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731,
пенсії за сумісними роботами,
професіями та посадами працівників,
зайнятих у виробництвах та на роботах,
передбачених Списками, призначаються
на загальних підставах, якщо одна з
виконуваних робіт, професій чи посад
передбачена в Списку № 1 або в Списку №
2, а інша цими списками не передбачена. У
випадку позивача посада
електрогазозварювальника передбачена
Списком № 2, а посада водія - ні. Крім
того, позивачем надано довідку від
01.07.1994, яка не містить інформації,
передбаченої п. 20 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993
№ 637. Отже, відсутні підстави для
зарахування періоду роботи позивача з
15.09.1986 по 14.03.1994 на посаді
електрогазозварювальника із
сумісництвом обов'язків водія до
пільгового стажу за Списком № 2.
Просила у задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши обставини справи
та перевіривши їх доказами в межах
заявлених позовних вимог, суд
встановив наступне.

З наданої суду копії трудової книжки
позивача вбачається, що він у спірний
період, тобто з 15.09.1986 по 14.03.1994 працював
в Ясинуватському
ремонтно-транспортному підприємстві
електрогазозварювальником третього та
четвертого розрядів із суміщенням
обов'язків водія першого класу.

17.07.2013 з метою включення періоду роботи
з 15.09.1986 по 01.02.1992 до пільгового стажу за
Списком № 2 позивач звернувся до УПФУ в
м. Авдіївці із заявою про надання
відповідних роз'яснень з цього питання.

Листом від 19.07.2013 № 30/О-19-01-06 УПФУ в м.
Авдіївці надало позивачеві відповідь
на його заяву, в якій вказано, що
оскільки в період з 15.09.1986 по 31.07.1991
позивач працював на посаді
«електрогазозварювальника із
сумісництвом обов'язків водія», тому
пенсія позивачеві має бути призначена
на загальних підставах.

Судом встановлено, що професія
позивача «електрогазозварювальник»
відноситься до пільгового стажу,
передбачена Списком № 2 виробництв,
цехів, професій і посад з важкими
умовами праці, робота яка дає право на
державну пенсію на пільгових умовах і в
пільгових розмірах, затвердженим
постановою РМ СРСР від 22.08.1956 року за
№1173, в розділі XXXII "Загальні професії".

Також, відповідно до наказу
підприємства, в якому працював позивач,
№ 94 від 15.08.1994, була проведена
атестація, за наслідками якої
підтверджено право на пільгову пенсію
за Списком № 2
електрогазозварювальникам.

Пунктом 2 Розділу XV Прикінцеві
положення Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за списком N1 та на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за списком N 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
особам, зазначеним в абзаці першому
цього пункту, пенсії призначаються за
нормами цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
«Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи, працівники, зайняті повний
робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
жінки - після досягнення 50 років і при
стажі роботи не менше 20 років, з них не
менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з п. 3 Порядку застосування
Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників, при
обчисленні стажу роботи, що дає право
на пенсію на пільгових умовах,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 18.11.2005 року № 383 та зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 01.12.2005
року за №1451/11731 (далі - Порядок), при
визначенні права на пенсію за віком, на
пільгових умовах, застосовуються
Списки, що чинні на період роботи особи.

Відповідач в обґрунтування своїх
доводів посилається на суміщення
посад, одна з яких передбачена Списком
№ 2, а інша - ні, що згідно п.9 Порядку є
підставою для призначення пенсії на
загальних підставах.

Відповідно до названого положення
Порядку, пенсії за сумісними роботами,
професіями та посадами працівників,
зайнятих у виробництвах та на роботах,
передбачених Списками призначаються: 1)
за списком №2 якщо одна із виконуваних
робіт, професій чи посад передбачена в
Списку №1, а інша в Списку №2; 2) на
загальних підставах, якщо один із
виконуваних робіт, професій чи посад
передбачених в Списку №1 або Списку №2,
а інша цими Списками не передбачена.

При цьому, п. 2 цього Порядку
передбачено, що під повним робочим
днем слід уважати виконання робіт в
умовах, передбачених Списками, не менше
80 відсотків робочого часу,
установленого для працівників даного
виробництва, професії чи посади, з
урахуванням підготовчих, допоміжних,
поточних ремонтних робіт, пов'язаних з
виконанням своїх трудових обов'язків.

Факт роботи позивача
електрогазозварювальником не менше 80
відсотків робочого часу підтверджено
довідкою підприємства
«Райагротехніка» від 01.07.1994, з якої
вбачається, що ОСОБА_1 працював у період
з 15.09.1986 по 14.03.1994
електрогазозварювальником ручної
дугової зварки з повним робочим днем.

Також відповідно до наданих суду
особових рахунків №№ 54, 136, 873, 1162 по
нарахуванню позивачеві заробітної
плати ОСОБА_1 нараховувалась заробітна
плата за роботу по професії
електрогазозварювальника.

Отже, на переконання суду, позивачем до
УПФУ в м. Авдіївці був наданий
достатній обсяг документів, які дають
підставу для зарахування періоду
роботи з 15.09.1986 по 01.02.1992 до пільгового
стажу за Списком № 2.

Крім того, суд звертає увагу, що у п. 9
Порядку, на який посилається
відповідач, зазначені вимоги щодо
призначення пенсій у разі сумісництва
посад. В трудовій книжці позивача
вказано, що він працював не за
сумісництвом, а за суміщенням.

Так, відповідно до вимог статті 105
Кодексу законів про працю України
встановлено умови оплати праці при
суміщенні професій (посад) і виконанні
обов'язків тимчасово відсутнього
працівника. Так, відповідно до цієї
статті, працівникам, які виконують на
тому ж підприємстві, в установі,
організації поряд з своєю основною
роботою, обумовленою трудовим
договором, додаткову роботу за іншою
професією (посадою) або обов'язки
тимчасово відсутнього працівника без
звільнення від своєї основної роботи,
провадиться доплата за суміщення
професій (посад) або виконання
обов'язків тимчасово відсутнього
працівника.

В цей же час, статтею 102-1 цього Кодексу
передбачено, що умови роботи за
сумісництвом працівників державних
підприємств, установ, організацій
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Так, сумісництво передбачає виконання
працівником, крім основної, іншої
регулярної оплачуваної роботи на
умовах трудового договору у вільний
від основної роботи час на тому ж або
іншому підприємстві, в установі,
організації або у громадянина
(підприємця, приватної особи) за наймом.
Питання роботи за сумісництвом
працівників державних підприємств,
установ і організацій регулюються
постановою Кабінету Міністрів України
№ 245 від 3 квітня 1993 р. та Положенням про
умови роботи за сумісництвом,
затвердженим наказом Мінпраці,
Мін'юсту та Мінфіну № 43 від 28 червня 1993
р. З працівником, який працює за
сумісництвом, укладаються окремі
трудові договори: за основною роботою і
за сумісництвом. На відміну від
сумісництва, додаткова робота у
порядку суміщення професій (посад)
провадиться працівниками за одним
трудовим договором, на одному
підприємстві, в установі, організації
поряд з основною роботою і в межах
установленої тривалості робочого дня.

Отже, відповідачем ототожнюються два
різних правових поняття: сумісництво і
суміщення. При цьому, обмеження щодо
призначення пенсії на пільгових
умовах, вказані у п. 9 Порядку,
стосуються лише сумісництва посад, а не
їх суміщення. Отже, у відповідача
відсутні підстави розповсюджувати дію
п. 9 Порядку на позивача.

Також, суд не приймає до уваги
посилання відповідача на п. 20 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N637,
з таких підстав.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п.20 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 р. №
637, у тих випадках, коли в трудовій
книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
установлені для окремих категорій
працівників для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників.

Як зазначено судом вище, у трудовій
книжці позивача зазначено, що він
працював в Ясинуватському
ремонтно-транспортному підприємстві
електрогазозварювальником третього та
четвертого розрядів із суміщенням
обов'язків водія першого класу. Трудова
книжка у позивача є у наявності, також в
ній наявні відповідні записи на
підтвердження трудового стажу, що дає
право на призначення пільгової пенсії.
Крім того, суд зауважує, що відповідно
до наданої позивачем довідки
підприємства «Райагротехніка» від
01.07.1994, ОСОБА_1 працював у період з 15.09.1986
по 14.03.1994 електрогазозварювальником
ручної дугової зварки з повним робочим
днем. Отже, у відповідача відсутні
підстави для додаткового витребування
уточнюючих довідок щодо підтвердження
пільгового стажу позивача.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про обґрунтованість
заявленого ОСОБА_1 позову, з огляду на
що задовольняє позовні вимоги у
повному обсязі.

На підставі ст. 94 КАС України, суд
присуджує до стягнення з Державного
бюджету України на користь позивача
судові витрати зі сплати судового
збору, що документально підтверджені.

На підставі ст.ст. 13, 62 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», Порядку
застосування списків № 1 і № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженим
Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18.11.2005
№ 383, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731,
керуючись статтями 1, 2, 4, 5, 6, 10, 11, 14, 15, 17,
23, 48, 58, 69-71, 79, 86, 87, 94, 98, 104, 105, 111, 112, 114, 121,
160, 161, 162, 163, 185, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Авдіївці про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України у м. Авдіївці
щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні при
призначенні пенсії до пільгового стажу
за Списком № 2 періоду роботи
газоелектрозварювальником з 15 вересня
1986 року по 1 лютого 1992 року в
Ясинуватському ремонтно-транспортному
підприємстві.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у м. Авдіївці зарахувати
при призначення пенсії ОСОБА_1 до
пільгового стажу за Списком № 2 періоду
роботи газоелектрозварювальником з 15
вересня 1986 року по 1 лютого 1992 року в
Ясинуватському ремонтно-транспортному
підприємстві.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судові витрати зі
сплати судового збору у розмірі 34
(тридцять чотири) гривні 41 копійка.

Постанову ухвалено в нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частини у судовому
засіданні 19 грудня 2013 року.

Повний текст постанови виготовлено 24
грудня 2013 року.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя:

Провадження № 2-а/217/94/2013

Справа № 217/2162/13-а

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

19 грудня 2013 року Авдіївський міський
суд Донецької області в складі:

головуючого судді Соболєвої І.П.,

при секретарі Сильчевій Ю.С.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Сбежнєвої
М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Авдіївка
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України у м. Авдіївці про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії, -

На підставі ст.ст. 13, 62 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
Порядку застосування списків № 1 і № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженим
Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18.11.2005
№ 383, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731,
керуючись статтями 1, 2, 4, 5, 6, 10, 11, 14, 15, 17,
23, 48, 58, 69-71, 79, 86, 87, 94, 98, 104, 105, 111, 112, 114, 121,
160, 161, 162, 163, 185, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Авдіївці про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України у м. Авдіївці
щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні при
призначенні пенсії до пільгового стажу
за Списком № 2 періоду роботи
газоелектрозварювальником з 15 вересня
1986 року по 1 лютого 1992 року в
Ясинуватському ремонтно-транспортному
підприємстві.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у м. Авдіївці зарахувати
при призначення пенсії ОСОБА_1 до
пільгового стажу за Списком № 2 періоду
роботи газоелектрозварювальником з 15
вересня 1986 року по 1 лютого 1992 року в
Ясинуватському ремонтно-транспортному
підприємстві.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судові витрати зі
сплати судового збору у розмірі 34
(тридцять чотири) гривні 41 копійка.

Постанову ухвалено в нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частини у судовому
засіданні 19 грудня 2013 року.

Повний текст постанови буде
виготовлено 24 грудня 2013 року.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя: