Справа № 271/2235/13-а
Суддя: Кононихіна Н. Ю.
Дата ухвалення: 2013-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

рава № 271/2235/13-а
Провадження № 2-а/271/58/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2013 року.

Червоногвардійський районний
суд міста Макіївки Донецької області у
складі:

головуючого судді
Кононихіної Н.Ю.,

при секретарі Кулініч Н.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Макіївці справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету
Макіївської міської Ради про визнання
бездіяльності неправомірною та
зобов’язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Червоногвардійському районі м.
Макіївки про визнання дій відповідача
неправомірним, в обґрунтування якого
зазначила, що у 2009 році, ОСОБА_1,
звернулася до Відокремленого
підрозділу «Макіївспецремонт»
Державного підприємства
«Макіїввугілля» з клопотанням про
виключення жилого приміщення, а саме
квартири № 5, що у будинку № 16 по вулиці
Уральській у м.Макіївка з числа
службових, оскільки дана квартира не
використовується як службова, впродовж
більш аніж 20 років у ній проживання,
іншого жилого приміщення замість
службового позивачці у продовж
багатьох років місцевою владою
запропоновано не було, тому існують усі
підстави вважати, що потреба у
використанні даного житлового фонду,
як службового, відсутня.

У жовтні 2009 року керівництвом
Відокремленого підрозділу
«Макіївспецремонт» Державного
підприємства «Макіїввугілля» за
наслідками розгляду звернення
позивачки, було складено клопотання
про виключення службової квартири № 5,
що у будинку № 16 по вулиці Уральській у
м.Макіївка з числа службових, яке разом
із письмовою заявою про виключення
даної квартири з числа службової та
переведення у державний житловий фонд
(копія додається), було направлено у
виконавчий комітет Макіївської
міської ради Донецької області.

У січні 2010 року мною було отримано лист
виконавчого комітету Макіївської
міської ради про відмову у задоволені
клопотання про виключення зазначеної
вище службової квартири з числа
службових. При цьому така відмова була
аргументована тим, що розглянути
питання про виключення квартири з
числа службових не надається можливим
за обставин того, що до службового
житла не застосовуються норми
Житлового Кодексу України про зміну
умов договору найму відповідно до ст.
103-106 ЖК України. При цьому позивачці
було рекомендовано звернутися до суду
за вирішенням поставленого перед
органами місцевого самоврядування
питання.

Відмову Відповідача щодо виключення
жилого приміщення з числа службових,
позивачка вважаю неправомірною, з
наступних підстав:

Громадянину ОСОБА_2, який доводився
чоловіком позивачки, у відповідності
із рішенням виконавчого комітету
Макіївської міської ради депутатів
трудящихся від 13.08.1975 року за № 343/4 та
виданого на його підставі Посвідчення
№ 9 на право заняття службової житлової
площі від 21.01.1976 року (копія додається)
було виділене службове жиле
приміщенняАДРЕСА_1, що у будинку № 16 по
вулиці Уральській у м.Макіївка, як
працівнику Червоногвардійського УЖКГ
ВО «Макіїввугілля» де він обіймав
посаду майстра. Зазначене службове
приміщення було надано ОСОБА_2 для його
особистого проживання та проживання
членів його родини.

Порядок надання службових жилих
приміщень в будинках державного і
громадського житлового фонду і
користування ними визначається
Положенням про порядок надання
службових жилих приміщень і
користування ними в Українській РСР,
затвердженого постановою Ради
Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року №37
«Про службові жилі приміщення».

Пунктом 14, 27 зазначеного вище
Положенням про порядок надання
службових жилих приміщень і
користування ними в Українській РСР
передбачається, що службове жиле
приміщення надається працівникові на
всіх членів сім'ї, які проживають разом
з ним; наймач службового жилого
приміщення вправі проживати в ньому
разом з членами своєї родини.

Одразу після отримання службової
квартири родина позивачки, тобто вона і
її чоловік - ОСОБА_2, а також матір
позивачки - ОСОБА_3 та у подальшому
(після народження) син - ОСОБА_4
заселилися та були в ній зареєстровані.
З часом матір померла 23.12.1998 року, у
зв'язку із чим була знята уданому
житловому приміщенні з реєстраційного
обліку. ОСОБА_4 після реєстрації шлюбу
вибув на інше постійне місце мешкання.

ОСОБА_2 відпрацював в УЖКГ ВО
«Макіїввугілля» 11 років з 01.02.1967 року по
08.12.1967 року, 12.1967 року по 11.1970 року вибув
до армії, з 27.11.1970 року по 24.10.1977 року
знов працював на займаній раніше
посаді. До відома суду маю зазначити, що
у продовж часу назва підприємства у
якому працював ОСОБА_2 неодноразово
змінювалася.

Згідно із пунктом 34, 35 Положенням про
порядок надання службових жилих
приміщень і користування ними в
Українській РСР робітники і службовці,
що припинили трудові відносини з
підприємством, установою,
організацією, підлягають виселенню з
службового жилого приміщення з усіма
особами, які з ними проживають, без
надання іншого жилого приміщення; без
надання іншого жилого приміщення у
зазначеному вище випадку не можуть
бути виселені, в тому числі осіб, які
пропрацювали на підприємстві, в
установі, організації, що надали їм
службове жиле приміщення, не менш як
десять років.

Таким чином ОСОБА_2 разом із своєю
сім'єю залишився на законних підставах
проживати у спірному житловому
приміщенні. При цьому, ОСОБА_2 та його
родині замість службового жилого
приміщення інше жиле приміщення не
надавалося, питання стосовно
виключення даної квартири з числа
службових з подальшим проживанням у
неї нашої родини остаточно вирішено не
було.

11.06.1980 року ОСОБА_2 помер.

Зі спливом часу після смерті чоловіка
позивачка у 2008 році звернулася до
Комунального підприємства
«Житловик-2», що на сьогодні є
обслуговуючою організацією
зазначеного житлового фонду з питанням
переоформлення договору найму
житлового приміщення та 04.12.2008 року їй
був наданий дозвіл змінити договір
найму житлового приміщення з померлого
чоловіка на себе, про що виданий
Типовий договір найма житла.

На теперішній час у квартирі
зареєстрована та залишилася проживати
одна позивачка. З цього приводу вона у
2013 році знов звернулася до відповідача
з питань виключення займаної квартири
з числа службових. Однак, знов отримала
відмову та роз'яснення щодо
необхідності звернення до суду з
даного питання.

Представник позивачки у судовому
засіданні заявлені позовні вимоги
підтримала у повному обсязі, просила
суд їх задовольнити.

Представник Відповідача у судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
проаналізувавши матеріали справи та
надані суду докази, приходить до
висновку, зо позовні вимоги ОСОБА_1 до
Виконавчого комітету Макіївської
міської Ради про визнання
бездіяльності неправомірною та
зобов’язання вчинити певні дії
необхідно задовольнити виходячи з
наступного, так у судовому засіданні
було встановлено, що у 2009 році, ОСОБА_1,
звернулася до Відокремленого
підрозділу «Макіївспецремонт»
Державного підприємства
«Макіїввугілля» з клопотанням про
виключення жилого приміщення, а саме
квартири № 5, що у будинку № 16 по вулиці
Уральській у м.Макіївка з числа
службових, оскільки дана квартира не
використовується як службова, впродовж
більш аніж 20 років у ній проживання,
іншого жилого приміщення замість
службового позивачці у продовж
багатьох років місцевою владою
запропоновано не було, тому існують усі
підстави вважати, що потреба у
використанні даного житлового фонду,
як службового, відсутня.

У жовтні 2009 року керівництвом
Відокремленого підрозділу
«Макіївспецремонт» Державного
підприємства «Макіїввугілля» за
наслідками розгляду звернення
позивачки, було складено клопотання
про виключення службової квартири № 5,
що у будинку № 16 по вулиці Уральській у
м.Макіївка з числа службових, яке разом
із письмовою заявою про виключення
даної квартири з числа службової та
переведення у державний житловий фонд
(копія додається), було направлено у
виконавчий комітет Макіївської
міської ради Донецької області.

У січні 2010 року мною було отримано лист
виконавчого комітету Макіївської
міської ради про відмову у задоволені
клопотання про виключення зазначеної
вище службової квартири з числа
службових. При цьому така відмова була
аргументована тим, що розглянути
питання про виключення квартири з
числа службових не надається можливим
за обставин того, що до службового
житла не застосовуються норми
Житлового Кодексу України про зміну
умов договору найму відповідно до ст.
103-106 ЖК України. При цьому позивачці
було рекомендовано звернутися до суду
за вирішенням поставленого перед
органами місцевого самоврядування
питання.

Відмову Відповідача щодо виключення
жилого приміщення з числа службових,
позивачка вважаю неправомірною, з
наступних підстав:

Громадянину ОСОБА_2, який доводився
чоловіком позивачки, у відповідності
із рішенням виконавчого комітету
Макіївської міської ради депутатів
трудящихся від 13.08.1975 року за № 343/4 та
виданого на його підставі Посвідчення
№ 9 на право заняття службової житлової
площі від 21.01.1976 року (копія додається)
було виділене службове жиле
приміщенняАДРЕСА_1, що у будинку № 16 по
вулиці Уральській у м.Макіївка, як
працівнику Червоногвардійського УЖКГ
ВО «Макіїввугілля» де він обіймав
посаду майстра. Зазначене службове
приміщення було надано ОСОБА_2 для його
особистого проживання та проживання
членів його родини.

Порядок надання службових жилих
приміщень в будинках державного і
громадського житлового фонду і
користування ними визначається
Положенням про порядок надання
службових жилих приміщень і
користування ними в Українській РСР,
затвердженого постановою Ради
Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року №37
«Про службові жилі приміщення».

Пунктом 14, 27 зазначеного вище
Положенням про порядок надання
службових жилих приміщень і
користування ними в Українській РСР
передбачається, що службове жиле
приміщення надається працівникові на
всіх членів сім'ї, які проживають разом
з ним; наймач службового жилого
приміщення вправі проживати в ньому
разом з членами своєї родини.

Одразу після отримання службової
квартири родина позивачки, тобто вона і
її чоловік - ОСОБА_2, а також матір
позивачки - ОСОБА_3 та у подальшому
(після народження) син - ОСОБА_4
заселилися та були в ній зареєстровані.
З часом матір померла 23.12.1998 року, у
зв'язку із чим була знята уданому
житловому приміщенні з реєстраційного
обліку. ОСОБА_4 після реєстрації шлюбу
вибув на інше постійне місце мешкання.

ОСОБА_2 відпрацював в УЖКГ ВО
«Макіїввугілля» 11 років з 01.02.1967 року по
08.12.1967 року, 12.1967 року по 11.1970 року вибув
до армії, з 27.11.1970 року по 24.10.1977 року
знов працював на займаній раніше
посаді. До відома суду маю зазначити, що
у продовж часу назва підприємства у
якому працював ОСОБА_2 неодноразово
змінювалася.

Згідно із пунктом 34, 35 Положенням про
порядок надання службових жилих
приміщень і користування ними в
Українській РСР робітники і службовці,
що припинили трудові відносини з
підприємством, установою,
організацією, підлягають виселенню з
службового жилого приміщення з усіма
особами, які з ними проживають, без
надання іншого жилого приміщення; без
надання іншого жилого приміщення у
зазначеному вище випадку не можуть
бути виселені, в тому числі осіб, які
пропрацювали на підприємстві, в
установі, організації, що надали їм
службове жиле приміщення, не менш як
десять років.

Таким чином ОСОБА_2 разом із своєю
сім'єю залишився на законних підставах
проживати у спірному житловому
приміщенні. При цьому, ОСОБА_2 та його
родині замість службового жилого
приміщення інше жиле приміщення не
надавалося, питання стосовно
виключення даної квартири з числа
службових з подальшим проживанням у
неї нашої родини остаточно вирішено не
було.

11.06.1980 року ОСОБА_2 помер.

Зі спливом часу після смерті чоловіка
позивачка у 2008 році звернулася до
Комунального підприємства
«Житловик-2», що на сьогодні є
обслуговуючою організацією
зазначеного житлового фонду з питанням
переоформлення договору найму
житлового приміщення та 04.12.2008 року їй
був наданий дозвіл змінити договір
найму житлового приміщення з померлого
чоловіка на себе, про що виданий
Типовий договір найма житла.

На теперішній час у квартирі
зареєстрована та залишилася проживати
одна позивачка. З цього приводу вона у
2013 році знов звернулася до відповідача
з питань виключення займаної квартири
з числа службових. Однак, знов отримала
відмову та роз'яснення щодо
необхідності звернення до суду з
даного питання.

Відповідно до статті 125 Житлового
кодексу Української РСР, а також пункту
35 Положенням про порядок надання
службових жилих приміщень і
користування ними в Українській РСР я,
як члени сім'ї померлого працівника,
якому було надано службове жиле
приміщення, віднесена до кола осіб,
яких не може бути виселено з службових
жилих приміщень без надання іншого
жилого приміщення.

Відповідно до ст. 118 ЖК України,
службові жилі приміщення
призначаються для заселення
громадянами, які у зв’язку з
характером їх трудових відносин
повинні проживати за місцем роботи або
поблизу від нього. Жиле приміщення
включається до числа службових
рішенням виконавчого комітету
районної, міської, районної в місті
Ради народних депутатів. Під службові
жилі приміщення виділяються, як
правило, окремі квартири.

Згідно ст. 122 ЖК України, на підставі
рішення про надання службового жилого
приміщення виконавчий комітет
районної, міської, районної в місті
Ради народних депутатів видає
громадянинові спеціальний ордер, який
є єдиною підставою для вселення у
надане жиле приміщення.

Згідно з п.6 Положення про порядок
надання службових жилих приміщень і
користування ними в Україні від 04
лютого 1988 року №37 , зі змінами і
доповненнями, жиле приміщення
виключається з числа службових, якщо
відпала потреба в такому його
використанні, а також у випадках, коли у
встановленому порядку воно виключено з
числа службових. Виключення жилого
приміщення з числа службових
провадиться на підставі клопотання
підприємства, установи, організації
рішенням виконавчого комітету
відповідної районної, міської і т.д.
ради народних депутатів. В зазначеному
пункті Положення не зазначений перелік
документів, який необхідно додавати
для винесення рішення.

Виходячи з викладеного, слід зробити
висновок, що відмова виконавчого
комітету Макіївської міської ради про
виключення спірної квартири з числа
службових є неправомірною. Таким чином,
позивачка позбавлена можливості
реалізувати свої житлові права та
обов'язки, гарантовані мені
Конституцією України та законами
України.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. 47 Конституції України, ст.ст. 118, 122, 125
ЖУ України, ст.ст. 6-11, 18, 19, 71, 105, 106, 162
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого
комітету Макіївської міської Ради про
визнання бездіяльності неправомірною
та зобов’язання вчинити певні дії –
задовольнити.

Визнати без правомірною бездіяльність
Виконавчого комітету Макіївської
міської ради по неприйняттю рішення
щодо виключення жилого приміщення, а
саме: квартири № 5, що у будинку № 16 по
вул. Уральській у м. Макіївці з числа
службових.

Зобов’язати Виконавчий комітет
Макіївської міської ради розглянути
питання та прийняти рішення щодо
виключення квартири № 5, що у будинку №
16 по вул. Уральській у м. Макіївці з
числа службових.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Донецького апеляційного
адміністративного суду через даний
районний суд протягом десяти днів з
моменту отримання її копії.

Суддя: