Справа № 826/14754/13-а
Суддя: Пісоцька О.В.
Дата ухвалення: 2013-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
27 грудня 2013 року Справа №
Окружний адміністративний суд міста
судді: Пісоцької О.В.,
розглянувши у приміщенні суду у місті
Києві у порядку письмового провадження
справу
за позовною заявою ОСОБА_1доІнспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві, заступника
начальника Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві Алєксєєнка І.О.провизнання
незаконними та скасування постанови і
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві (далі - Інспекція, відповідач-1),
заступника начальника Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві Алєксєєнка І.О. (далі
- заступник начальника Інспекції,
відповідач-2), в якому, з урахуванням
заяви від 15 листопада 2013 року (прийнята
до розгляду 21 листопада 2013 року),
- визнати незаконною та скасувати
постанову по справі про
адміністративне правопорушення №231
від 05 червня 2013 року;
- визнати незаконним та скасувати
припис про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від 24
Вказані вимоги позивач обґрунтовує
тим, що відповідачем на підставі акту
проведення перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від 24
травня 2013 року складено протокол про
адміністративне правопорушення та
надано припис про усунення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від 24
травня 2013 року, за яким вимагається
усунення виявлених правопорушень до 31
липня 2013 року. Згідно з протоколом
нежитловий будинок за адресою: АДРЕСА_1,
- що належить позивачу, експлуатується
без прийняття в експлуатацію у
встановленому законом порядку, чим
порушено частину 8 статті 39 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності».
Також, на підставі протоколу про
адміністративне правопорушення
заступником начальника Інспекції було
винесено постанову №231 від 05 червня 2013
року про накладення штрафу у розмірі
ОСОБА_1 вважає постанову та припис
незаконними, необ'єктивними,
необґрунтованими, упередженими,
складеними з грубим порушенням вимог
чинного законодавства та своєї вини у
вчиненні правопорушення не визнає,
виходячи з того, що сам факт
правопорушення відсутній; до
відповідальності його притягнуто
відповідно до закону, який ще не діяв на
момент вчинення ймовірного порушення,
тобто застосовано закон до
правовідносин, які виникли до набрання
Інспекція стосовно задоволення позову
ОСОБА_1 заперечує, вважаючи його
безпідставним та необґрунтованим.
Наголошує на тому, що доказів того, що
зазначену будівлю прийнято в
експлуатацію не було надано позивачем
ані під час здійснення заходів
державного архітектурно-будівельного
контролю, ані під час розгляду справи
про адміністративне правопорушення.
Окремо звертає увагу суду на те, що
зазначене правопорушення є триваючим,
а дії позивача можуть становити
суспільну загрозу життю та здоров'ю
людей, оскільки немає даних про те, чи
має створена будівля належну міцність,
стійкість та експлуатаційну
Заступник начальника Інспекції
Алєксєєнко І.О. просив у задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовити у повному
обсязі, вважаючи доводи, викладені в
ньому такими, що не обґрунтовані
положеннями чинного законодавства та
не відповідають дійсності.
Ухвалою суду від 06 грудня 2013 року
(протокольною) розгляд справи
продовжено у порядку письмового
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, судом встановлено наступне.
Згідно з договором купівлі-продажу від
16 березня 2009 року, посвідченого
приватним нотаріусом Коропського
районного нотаріального округу
Чернігівської області ОСОБА_3, ОСОБА_1
придбав у власність нежитлову будівлю
Відповідно до реєстраційного напису №5
нежитлова будівля, загальною площею
372,60кв.м, за адресою: АДРЕСА_1, -
зареєстрована в Київському міському
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна на праві приватної
власності за ОСОБА_1, записаний у
реєстраційному №27з-80 за реєстровим
№1223-з 09 квітня 2009 року.
Крім того, Київським міським бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна станом на 11 березня 2009
року виготовлено технічний паспорт
нежитловий будинок (приміщення), який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Інспекцією відповідно до статті 41
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та згідно з
Порядком здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 23 травня 2011 року
№553, на підставі запиту прокуратури
Солом'янського району м. Києва від 13
травня 2013 року №(10-59)5186-вих-13, проведено
позапланову перевірку дотримання
ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.
24 травня 2013 року за результатами
перевірки Інспекцією складено акт
«перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил» (далі -
акт від 24 травня 2013 року), в якому під
час перевірки з виїздом на місце 23
травня 2013 року о 11год. 00хв. зафіксовано,
що за адресою: АДРЕСА_1, - розміщено
нежитловий будинок, власник якого за
договором купівлі-продажу від 16
березня 2009 року є ОСОБА_1 Зазначено, що
на час перевірки будівельні роботи не
виконувались, нежитловий будинок
експлуатується під магазин та аптеку,
без прийняття в експлуатацію у
встановленому законодавством порядку,
порушення вимог частини 8 статті 39
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності».
24 травня 2013 року Інспекцією прийнято
припис про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил, яким
позивачу заборонено експлуатацію
зазначеного об'єкту з 24 травня 2013 року
до усунення допущених вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності у встановленому законом
порядку. Встановлено строк для
усунення вимог містобудівного
законодавства до 31 липня 2013 року.
04 червня 2013 року Інспекцією складено
протокол про адміністративне
правопорушення стосовно ОСОБА_1, за
експлуатацію завершеного будівництвом
нежитлового будинку ІІ категорії
складності, без прийняття в
експлуатацію у встановленому
законодавством порядку, чим порушено
частину 8 статті 39 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності». Відповідальність за
встановлене правопорушення
передбачена частиною 12 статті 96
Кодексу України про адміністративні
05 червня 2013 року заступником
начальника Інспекції Алєксєєнко І.О.
прийнято постанову №231, якою визнано
ОСОБА_1 винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого частиною 12 статті 96
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, та накладено штраф на
З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення щодо їх задоволення,
оцінивши, відповідно до статті 86
Кодексу адміністративного судочинства
України, докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору в межах заявлених
вимог, суд дійшов наступних висновків.
Спірні правовідносини регулюються
Кодексом України про адміністративні
правопорушення (з урахуванням
відповідних змін на час виникнення
спірних правовідносин), Законом
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» від17 лютого
2011 року №3038-VI (з урахуванням
відповідних змін на час виникнення
спірних правовідносин; далі - Закон
України №3038), Порядком прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів затвердженим Постановою
Кабінету Міністрів України від 13
квітня 2011 року №461 (далі - Порядок №461).
Частина 2 статті 19 Конституції України
визначає, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Згідно з пунктом 3 Указу Президента
України від 08 квітня 2011 року №439/2011,
яким затверджено Положення про
Державну архітектурно-будівельну
інспекцію України (надалі - Указ
Президента України №439), визначено, що
основними завданнями
Держархбудінспекції України є
реалізація державної політики з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, контролю у сфері
житлово-комунального господарства.
Підпунктами 10, 11 пункту 4 Указу
Президента України №439 передбачено, що
Держархбудінспекція України
відповідно до покладених на неї
завдань, зокрема, проводить перевірки,
у тому числі щодо дотримання
встановленого порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, та розглядає справи про
правопорушення у сферах містобудівної
діяльності, житлово-комунального
господарства з прийняттям відповідних
У пункті 6 Указу Президента України №439
передбачено, що Держархбудінспекція
України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через свої
територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі або міжрегіональні
(повноваження яких поширюються на
декілька регіонів) територіальні
При цьому, згідно з частиною 1 статті 41
Закону України №3038 державний
архітектурно-будівельний контроль -
сукупність заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.
Відповідно до частин 3-4 статті 41 Закону
України №3038 орган державного
архітектурно-будівельного контролю
розглядає відповідно до закону справи
про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності.
Посадові особи органів державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають право, зокрема:
складати протоколи про вчинення
правопорушень, акти перевірок та
накладати штрафи відповідно до закону;
видавати обов'язкові для виконання
приписи щодо, в тому числі, усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності,будівельних
норм, державних стандартів і правил; а
також, забороняти за вмотивованим
письмовим рішенням керівника органу
державного архітектурно-будівельного
контролю чи його заступника
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, не прийнятих в експлуатацію.
Так, частиною 8 статті 39 Закону України
№3038 передбачено, що експлуатація
закінчених будівництвом об'єктів, не
прийнятих (якщо таке прийняття
передбачено законодавством) в
експлуатацію, забороняється.
Крім того, на виконання статті 39 Закону
України №3038 Постановою Кабінету
Міністрів України від 13 квітня 2011 року
№461 затверджено Порядок прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, згідно пункту 2 якого
Прийняття в експлуатацію об'єктів, що
належать до I - III категорії складності,
та об'єктів, будівництво яких здійснено
на підставі будівельного паспорта,
проводиться шляхом реєстрації
Державною архітектурно-будівельною
інспекцією та її територіальними
органами поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації (далі - декларація).
У разі прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків I та II категорії складності,
побудованих без наявності дозволу на
виконання будівельних робіт до 31
грудня 2009 року, особливості реєстрації
декларації та її форма визначаються
Водночас згідно з пунктом 12 Порядку №461
експлуатація об'єктів, не прийнятих в
експлуатацію, забороняється.
Суд звертає увагу на те, що вказані
норми не містять обмежень кола
суб'єктів, на яких поширюється Порядок
№461 як помилково зазначає позивач.
Отже, Інспекція як орган державного
архітектурно-будівельного контролю,
має право здійснювати перевірку
об'єктів будівництва, складати акт
перевірки, накладати штрафи відповідно
до закону. При цьому, її керівник або
його заступник мають право видавати
приписи про заборону експлуатації
закінчених будівництвом об'єктів I та II
категорії складності, не прийнятих в
експлуатацію, без обмеження в часі та
не залежно від того, чи було таке
введення в експлуатацію обов'язковим
до набрання чинності Законом України
№3038 чи ні.
Водночас, суд звертає увагу на те, що
факт того, що будівля №26/1, яка
знаходиться на проспекті
Повітрофлотському у м. Києві, у порядку,
визначеному Законом України №3038 та
Порядком №461, не введена в
експлуатацію, позивачем не
Відтак, враховуючи вище наведене, суд
дійшов до висновку про те, що спірний
припис від 24 травня 2013 року про
заборону експлуатації закінченого
об'єкту до усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності у встановленому законом
порядку, винесений заступником
начальника Інспекції у межах
повноважень та у відповідності до
вимог чинного законодавства, а тому
позов в цій частині є необґрунтованим.
Разом з тим, суд, дослідивши решту
частини позовних ОСОБА_1, вважає за
необхідне зазначити про наступне.
У частині 12 статті 96 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
передбачено, що експлуатація об'єктів
будівництва, які завершені
будівництвом з 19 січня 2012 року та не
прийняті в експлуатацію, а також
наведення недостовірних даних у
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, вчинені щодо об'єктів IІ
категорії складності, - тягнуть за
собою накладення штрафу від
чотирьохсот до п'ятисот
неоподатковуваних мінімумів доходів
Разом з тим, як встановлено вище судом,
нежитлова будівля №26/1 на проспекті
Повітрофлотському у м. Києві належить
позивачу на праві приватної власності
відповідно до договору купівлі-продажу
від 16 березня 2009 року. При цьому, згідно
з технічним паспортом
останній виготовлено Київським
міським бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна станом на 11
Тобто, з наведеного вбачається, що
позивач придбавав нежитлову будівлю,
яка була закінчена будівництвом до 19
січня 2012 року, що унеможливлює
застосування до нього санкції
передбаченої частиною 12 статті 96
Кодексу України про адміністративні
Водночас, суд звертає увагу на те, що на
час укладення позивачем договору
купівлі-продажу від 16 березня 2009 року
законодавством не було встановлено
умови обов'язкового введення об'єкту
закінченого будівництвом в
З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про те, що спірна постанова
Інспекції про визнання винним позивача
за правопорушення, передбачене
частиною 12 статті 96 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
прийнята всупереч вимогам
законодавства та порушує права ОСОБА_1,
а тому в цій частині позов є
Водночас, слід зауважити на тому, що
здійснення судового захисту особи, чиє
право порушено органами державної
влади чи місцевого самоврядування
внаслідок порушення ними положень
Конституції та законів України у
спосіб, що відповідає визначеним у
законодавстві способам захисту
порушеного права, є здійснення судом
його повноважень органу судової влади
у межах Конституції та законів України.
Крім того, згідно з частиною 2 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України суд, зокрема, може вийти за межі
позовних вимог тільки в разі, якщо це
необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.
Стаття 162 Кодексу адміністративного
судочинства України визначає
повноваження суду при вирішенні
справи, за частиною 2 якої, зокрема,
передбачено, що суд може прийняти іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.
Так, враховуючи вище наведене та
положення, зокрема, статей 2, 11, 69-72, 162
Кодексу адміністративного судочинства
України, межі заявлених позовних вимог,
є наявним висновок про те, що позовна
заява ОСОБА_1 підлягає частковому
задоволенню шляхом визнання
протиправною та скасування спірної
постанови Інспекції №231 від 05 червня 2013
В частині решти вимог позов ОСОБА_1
задоволенню не підлягає.
Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (частина 1).
Якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійсненні позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено (частина 3).
Є необхідним зазначити про те, що
ухвалою суду від 06 грудня 2013 року
(протокольною) відповідачу-1 відмовлено
у задоволенні клопотання про залишення
даного позову в частині без розгляду на
підставі його передчасності, у зв'язку
з чим роз'яснено те, що наведені
обґрунтування можуть бути враховані
під час вирішення справи по суті
відповідно до пункту 9 частини 1 статті
155 та частини 3 статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства
Разом з тим, під час вирішення даного
спору у письмовому провадженні, у якому
досліджені як обґрунтування ОСОБА_1 у
клопотанні від 27 листопада 2013 року, так
і підстави, за якими Інспекція вважає
доцільним залишити даний позов без
розгляду в частині оскарження
постанови від 05 червня 2013 року, - суд
дійшов висновку про достатність
обставин для визнання поважними
причини пропущення позивачем строку
звернення до суду з даною заявою у
вказаній частині вимог. Зокрема, судом
враховано і принципи, за якими
здійснюється адміністративне
судочинство, і те, що ОСОБА_1 докладено
зусиль вчасно оскаржити спірне рішення
відповідача від 05 червня 2013 року, що
вказує на необхідність недопущення
обмеження позивача у доступі до
правосуддя у спосіб, обраний особою.
Керуючись статтями 7, 9, 11, 69-72, 86, 94, 99, 100,
128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України Окружний
адміністративний суд міста Києва
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати
постанову Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві «по справі про адміністративне
правопорушення» від 05 червня 2013 року
№231.
У задоволенні решти частини позовних
вимог ОСОБА_1 відмовити.
Зобов'язати орган Державної
казначейської служби України стягнути
з Державного бюджету України на
користь ОСОБА_1 17грн. 20коп. (сімнадцять
гривень 20коп.) понесених витрат,
пов'язаних зі сплатою судового збору,
шляхом їх безспірного списання з
рахунку Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
(підпис) О.В. Пісоцька