Справа № 194/1372/13-а
Суддя: Ковальчук В. О.
Дата ухвалення: 2013-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 194/1372/13-а
Провадження № 2-а/194/26/13
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2013 року Тернівський міський
суд Дніпропетровської області в
складі:

головуючого судді
Ковальчук В.О.

при секретарі Антонюк
Т.С.

з участю позивача ОСОБА_1

представників відповідачів ОСОБА_2

ОСОБА_3

представників третіх осіб ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_3

розглянувши
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_6, Товариства з
обмеженою відповідальністю «ЛВЛД»,
ОСОБА_7 міської ради, Виконавчого
комітету ОСОБА_7 міської ради про
визнання неправомірними та скасування
рішення ради, треті особи: публічне
акціонерне товариство «Надра Банк»,
комунальне підприємство «ОСОБА_7
міське бюро технічної інвентарізвції»
ОСОБА_7 міської ради, державний
нотаріус ОСОБА_7 державної
нотаріальної контори ОСОБА_8,
Товариство з обмеженою
відповідальністю
торгівельно-комерційна фірма
“Меблі”,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що 31 жовтня 2007 року між ним та Відкритим
акціонерним товариством Комерційний
банк “Надра” (далі ВАТ КБ “Надра”) був
укладений кредитний договір №
8/2007/840-МК28-15/М на суму 180 000 доларів США
під 14,4 відсотків річних на строк до 23
жовтня 2022 року для придбання
нерухомості.

31 жовтня 2007 року між ним та ВАТ КБ
“Надра” був укладений договір Іпотеки
№ 8/2007/840-МК28-15/М/1, посвідчений ОСОБА_7
державною нотаріальною конторою 31
жовтня 2007 року за реєстровим № 4465.
Згідно цього договору іпотеки з метою
забезпечення виконання зобов'язання
позивальником, що витікає з Кредитного
договору, боржник передає в іпотеку
предмет іпотеки - нерухоме майно
нежитлову будівлю, магазину № 26
«Меблі», яке знаходиться у м. Тернівка
по вул. Петровазагальною площею 516,6
кв.м.

Також, ОСОБА_1 зазначив, що 31 жовтня 2007
року о 14-тій годині 19 хвилин ОСОБА_7
державною нотаріально конторою була
накладена заборона на відчуження
нерухомого майна, на житлову будівлю,
магазину № 2 “Меблі”, яке
знаходиться у м. Тернівка, по вулиці
Петрова, будинку №10, загальною площею
516,6 кв.м. за №5941752.

31 жовтня 2007 року між ним та ТОВ ТКФ
“Меблі” був укладений Договір
купівлі-продажу нежитлової будівлі:
магазину № 26 “Меблі”, який
знаходиться у м.Тернівка по вулиці
Петрова, в будинку №10, загальною площею
516,6 кв. м. Згідно договору ОСОБА_1
перерахував отримані в кредит в банку
«Надра» кошти в сумі 600000 грн. на рахунок
ТОВ ТКФ “Меблі”.

31 жовтня 2007 року договір
купівлі-продажу нежитлової будівлі:
магазин № 26 “Меблі”, який знаходиться
у м. Тернівка по вул. Петрова, в будинку
№10, загальною площею 516,6 кв. і був
зареєстрований в Державному реєстрі
правочинів під № 2458273.

23 квітня 2008 року в Державний
реєстр іпотек було внесено
реєстраційний запис № 7086292 про об'єкт
обтяження - будівлю магазину “Меблі”
№ 26, розташованого за адресою м.
Тернівка, вулиця Ігоря Петрова 10.

Вищевказані заборона та іпотека не
скасовані і є чинними на теперішній
час.

Також, ОСОБА_1 зазначив, що не зважаючи
на заборону та іпотеку 25 квітня 2012 року,
третьою особою КП “ОСОБА_7 міське БТІ”
було зареєстровано право власності за
відповідачем на будівлю магазину
“Меблі” № 26, розташованої за адресою:
м. Тернівка по вулиці Ігоря Петрова 10,
на підставі мирової угод укладеної між
ОСОБА_6 та ТОВ ТКФ “Меблі”,
затвердженою ухвалою Павлоградського
міськрайонного суду від 03.11.2011 року
(справа №№ 2-4371/11; 429/7748/12).

Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 16 липня
2012 року за його апеляційною скаргою
була скасована ухвала Павлоградського
міськрайонного суду від 03 листопада 2011
року, так як при її винесенні були
порушені його права та інтереси.

Разом з тим, ОСОБА_1 зазначив, що 16 липня
2012 року листом за вхідним № 226 позивач
поставив до відома третю особу КП
“ОСОБА_7 БТІ” про скасування ухвали
Павлоградського міськрайонного суду
від 03 листопада 2011 року, додавши ухвалу
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 16 липня 2012 року.

18 липня 2012 року, листом за вхідним №
2573/01-26 він поставив до відома
відповідача, ОСОБА_7 міську раду про
скасування ухвали Павлоградського
міськрайонного суду від 03 листопада 2011
року, додавши ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 16 липня
2012 року.

Не зважаючи на ухвалу Апеляційного
суду Дніпропетровської області від 16
липня 2012 року, відповідачу ОСОБА_6
відповідачем виконавчим комітетом
ОСОБА_7 міської ради було надано
рішення від 27 липня 2012 року, про надання
нежитлового приміщення №№ 1 - 3, 6 - 12
магазину “Меблі” № 26, розташованого
за адресою: м. Тернівка, вул. Ігоря
Петрова 10.

26 вересня 2012 року відповідачем ОСОБА_7
міською радою було винесено рішення №
227 про видачу свідоцтва про право
власності ТОВ “ЛВЛД” на нежитлові
приміщення №№ 1 - З, 6 - 12 магазину
“Меблі” № 26, розташованого за новою
поштовою адресою: вулиця І. Петрова 10/1,
м. Тернівка та про видачу відповідачу
ОСОБА_6 свідоцтва про право власності
на нежитлові приміщення №№ 4, 5
магазину “Меблі” № 26, розташованого
за поштовою адресою: вулиця І. Петрова
10, м. Тернівка.

05 жовтня 2012 року на підставі рішення
ОСОБА_7 міської ради № 227 від 26 вересня
2012 року ТОВ “ЛВЛД” відповідачем
виконавчим комітетом ОСОБА_7 міської
ради було видане свідоцтво про право
власності на нежитлові приміщення №№ 1
- 3, 6 - 12 магазину “Меблі” № 26,
розташованих за новою поштовою
адресою: вулиця І. Петрова 10/1, м.
Тернівка.

05 жовтня 2012 року на підставі
рішення ОСОБА_7 міської ради № 227 від 26
вересня 2012 року, ОСОБА_6 відповідачем
виконавчим комітетом ОСОБА_7 міської
ради було видане свідоцтво про право
власності на нежитлові приміщення №№
4, 5 магазину “Меблі” № 26, розташованої
за поштовою адресою: вулиця І. Петрова
10, м. Тернівка.

12 березня 2013 року по справі
№№ 2-4371М1; 429774812 Павлоградським
міськрайонним судом за позовом ОСОБА_6
до ТОВ ТКФ “Меблі”, треті особи ОСОБА_1,
ПАТ КБ “Надра” про стягнення
винагороди відповідно до договору про
надання юридичних послуг було винесено
рішення про відмову ОСОБА_6 в
задоволенні позову в повному обсязі.

21 березня 2013 року реєстраційною
службою ОСОБА_7 міського управління
юстиції Дніпропетровської області
йому, ОСОБА_1 був наданий витяг про
реєстрацію права власності на
нежитлові приміщення магазину
“Меблі” № 26, розташованої за поштовою
адресою: вулиця І. Петрова 10 в м.
Тернівка на підставі договору купівлі -
продажу від 31 жовтня 2007 року між ним та
ТОВ КТФ “Меблі”.

В даному випадку з 16 липня 2012 року у
ОСОБА_6 відсутні будь-які чинні право
встановлювальні документи на будівлю
магазину “Меблі” № 26, розташованого
за адресою: м. Тернівка, вулиця Ігоря
Петрова 10, тому будь-яке подальше
відчуження неналежного ОСОБА_6 майна є
неправомірним, тому що лише власник має
право розпоряджатись майном.

Внаслідок неправомірних
дій відповідача, позивач просить:

Визнати протиправним та
скасувати рішення ОСОБА_7 міської ради
№ 277 від 26 вересня 2012 року про
оформлення права власності на
приміщення 1-3, 6-12 за ТОВ “ЛВЛД” на
будівлю магазину “Меблі” № 26,
розташованої за адресою: м. Тернівка,
вул. І.Петрова, 10/1 та оформлення права
власності за ОСОБА_6 на приміщення 4,5
будівлі магазину “Меблі” № 26,
розташованої за адресою: м.Тернівка,
вул. І.Петрова, 10.

В судовому засіданні
позивач ОСОБА_1 пред’явлені позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та в
обгрунтування позову дав пояснення
вказавши, що при укладені кредитного
договору між ним та Комерційним банком
“Надра”, він передав в іпотеку
будівлю-магазин “Меблі”, про що в
реєстр іпотек внесено запис про
відомості обтяження.

Також, ОСОБА_9 пояснив, що не
дивлячись, що заборона на відчуження
майна не скасована, ОСОБА_7 міська рада
на підставі скасованої незаконно
принятої ухвали суду, прийняла рішення
№277, про реєстрацію права власності на
заставлене іпотечне майно за ТОВ
“ЛВЛД”, а тому воно підлягає
скасуванню.

Відповідач ОСОБА_6 в судові
засідання не з’являвся, причини неявки
суд не повідомляв, хоча неоднократно
повідомлявся про виклик до суду
належним чином, про що свідчать
рекомендовані повідомлення про
отримання поштових
відправлень-судових повісток, 2 серпня
2013 року про виклик в судове засідання
на 13 серпня 2013 року, 8 жовтня про виклик
до суду на 5 листопада 2013 року, 25
листопада про виклик до суду на 23
грудня 2013 року.

Окрім того, відповідач ОСОБА_6
письмових заперечень проти
пред’явленого позову до суду не
направляв.

Представник відповідача-ТОВ
“ЛВЛД” ОСОБА_3 заперечив проти
задоволення позову, однак, пояснень в
обгрунтування проти пред’явленого
позову не надав.

Окрім того, представник
відповідача-ТОВ “ЛВЛД” ОСОБА_10 в
судове засідання не прибула та подала
письмове заперечення проти
пред’явленого позову, зазначивши в
ньому, зазначивши щоУхвалою
Павлоградського міськрайонного суду
від 03 листопада 2011 року була
затверджена мирова угода, укладена між
ОСОБА_6 та ТОВ ТКФ “Меблі”, на підставі
якої в 25 січня 2012 року, КП “ОСОБА_7 бюро
технічної інвентаризації”
зареєстровало право власності на
будівлю магазину “Меблі” № 26,
розташованої за адресою:
Дніпропетровська обл., м. Тернівка, вул.
Ігоря Петрова, 10, за ОСОБА_6 Ухвалою
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 16 липня 2012 року у справі №
22- ц/490/5997/12 за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 ухвала Павлоградського
міськрайонного суду від 03 листопада 2011
була скасована та справу направлено
для продовження розгляду до
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області. Ухвалою
Павлоградського міськрайонного суду
від 04 жовтня 2012 року цивільна справа за
позовом ОСОБА_6 залишена без розгляду,
однак вона була оскаржена ОСОБА_6 до
апеляційного суду Дніпропетровської
області, про що свідчить ухвала від 11
квітня 2013 року у справі № 22-Ц/774/5315/13.

Тобто, до теперішнього часу справа
вищевказана справа не вирішена по суті
і рішення суду, яке б засвідчувало
притінення права власності ОСОБА_6 на
спірне приміщення не має.

Також, ОСОБА_11 зазначила, що висновки
Позивача про те, що з 16 липня 2012 року у
ОСОБА_6 відсутні будь-які чинні
правовстановлювальні документи на
будівлю магазину “Меблі” № 26,
розташованого за адресою: м. Тернівка,
вулиця Ігоря Петрова 10, а тому будь-яке
подальше відчуження неналежного
ОСОБА_6 майна є неправомірним, а ті
документи на право власності які у
нього були до 16 липня 2012 року отримані
ним незаконно є помилковими та такими,
що не відповідають фактичним
обставинам справа.

Крім того, право власності ТОВ “ЛВЛД”
на 49/50 частини (491 кв. м нежитлові
приміщення № № 1, 2, 3, 6-12) нежитлового
приміщення за адресою: вул. Ігоря
Петрова, 10/1, м. Тернівки,
Дніпропетровської області набуто не
шляхом відчуження, а було передано ТОВ
юридичною компанією “В.Д. і К” до
статутного фонду ТОВ “ЛВЛД”.

Факт передачі ТОВ юридичною компанією
“В.Д. і К” нерухомого майна в якості
внеску до статутного капіталу
підтверджується актом
прийому-передачі від 28 серпня 2012 року.

Статтею 13 Закону України “Про
господарські товариства” визначено,
що вкладом до статутного (складеного)
капіталу господарського товариства
можуть бути гроші, цінні папери, інші
речі або майнові чи інші відчужувані
права, що мають грошову оцінку, якщо
інше не встановлено законом.

ТОВ “ЛВЛД” з метою належного
оформлення права власності на підставі
рішення ОСОБА_7 міської ради від 26
вересня 2012 року № 277 отримало Свідоцтво
про право власності на спірне нерухоме
майно від 05 жовтня 2012 року. Зазначене
свідоцтво про право власності було
зареєстровано Колективним
підприємством “ОСОБА_7 бюро технічної
інвентаризації” 05 жовтня 2012 року.

Відповідно до ст. 12 Закону України “Про
господарські товариства” товариство є
власником зокрема: майна, переданого
йому учасниками у власність як вклад до
статутного (складеного) капіталу;
продукції, виробленої товариством в
результаті господарської діяльності;
одержаних доходів; іншого майна,
набутого на підставах, не заборонених
законом. Ризик випадкової загибелі або
пошкодження майна, що є власністю
товариства, або передане йому в
користування, несе товариство, якщо
інше не передбачено установчими
документами.

Аналогічні положення містяться й у ст.
85 Господарського кодексу України,
господарське товариство є власником
майна, переданого йому у власність
засновниками і учасниками як внески;
іншого майна, набутого товариством на
підставах, не заборонених законом.

Таким чином, ТОВ “ЛВЛД” на законних
підставах, ст. ст. 12, 13 Закону України
"Про господарські товариства", набуло
право власності на спірне нерухоме
майно та здійснило реєстрацію права
власності на це майно.

Крім того, ОСОБА_11 зазначила, що право
власності у Позивача виникло,
внаслідок незаконних дій державного
реєстратора реєстраційної служби
ОСОБА_7 міського управління юстиції
Дніпропетровської області ОСОБА_12,
який не перевіривши відповідність
відомостей про нерухоме майно, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах, не перевіривши факт
виконання правочину, в порушення ст. 9
Закону України “Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень” та Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 22 червня 2011 року незаконно здійснив
в Державному реєстрі прав на нерухоме
майно державну реєстрацію прав на
об'єкт нерухомого майна, що
розташований за адресою:
Дніпропетровська обл., м. Тернівка, вул.
Петрова, 1 буд. 10 тим самим позбавивши
ТОВ”ЛВЛД” права власності на 49/50
частини (491 кв. м нежитлові приміщення №
№ 1, 2, 3, 6-12) нежитлового приміщення за
адресою: вул. Ігоря Петрова, 10/1, м.
Тернівки, Дніпропетровської області.

В зв'язку з чим, 12 серпня 2013
року ТОВ “ЛВЛД” звернулося з позовом
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду про визнання
протиправним та скасування Рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень №1475212 від 21.03.2013 р. про
проведення державної реєстрації права
власності на нерухоме майно, а саме 1/1
частин будівлі магазину № 26 “Меблі”,
що розташована за адресою:
Дніпропетровська область, м. Тернівка,
вул. Ігоря Петрова, 10, на ім'я ОСОБА_1, що
винесене державним реєстратором
реєстраційної служби ОСОБА_7 міського
управління юстиції Дніпропетровської
області ОСОБА_12.

Також, ОСОБА_11 зазначила, що
безпідставними є посилання Позивача на
ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 16 липня
2012 року, як підставу скасування на
рішення виконавчого комітету ОСОБА_7
міської ради Дніпропетровської
області про оформлення права власності
на приміщенням нежитлової будівлі,
розташованої за адресою:
Дніпропетровська обл., м. Тернівка, вул.
І.Петрова, буд. 10/1 від 26 вересня 2012 року
№ 277 оскільки цією ухвалою лише
направлено справу для продовження
розгляду по суті, а не скасовано право
власності на спірні приміщення ані
ОСОБА_6 ані ТОВ “ЛВЛД” жодних інших
підстав припинення права власності ТОВ
“ЛВЛД” на спірне приміщення, що
передбачені ст. 346 ЦК України Позивачем
не наведено, доказів їх наявності не
надано (а.с.63-66).

Представник відповідача ОСОБА_7
міської ради ОСОБА_2 пред’явлений
позов не визнала та в обгрунтування
заперечень проти пред’явленого позову
пояснила, що рішення №277 виконавчий
комітет ОСОБА_7 міської ради про
оформлення права власності за ТОВ
“ЛВЛД” прийняло відповідно до ухвали
суду.

Представник ВАТ КБ “Надра”
ОСОБА_4 в судовому засіданні просив
позов задоволити та подав письмове
пояснення зазначивши в ньому, що 31
жовтня 2007 року Відкрите акціонерне
товариство комерційний банк “Надра”
(найменування змінено на Публічного
акціонерного товариства “Комерційний
банк”Надра”), далі-Банк, надало ОСОБА_1
кредит в сумі 180 000,00 дол. США, строком
користування до 25 жовтня 2022 року
включно, відповідно до умов кредитного
договору № 8/2007/840-МК28-15/М, на придбання
комерційної нерухомості, а саме :
будівлі магазину № 26 “Меблі”, що
знаходиться за адресою :
Дніпропетровська область, м. Тернівка,
вул. Ігоря Петрова, 10. На даний момент
боргові зобов'язання за кредитним
договором позичальником ОСОБА_1 не
виконані.

Також, ОСОБА_4 зазначив, що
приміщення вищевказаної нежитлової
будівлі магазину № 26 “Меблі”
відповідно придбано позивачем ОСОБА_1
на підставі договору купівлі - продажу
нежитлової будівлі від 31 жовтня 2007
року, який посвідчено та зареєстровано
31 жовтня 2007 року в державному реєстрі
правочинів держаним нотаріусом ОСОБА_7
державної нотаріальної контори, що
підтверджується копією договору та
витягу з державного реєстру
правочинів.

Відповідно п.2.1 цього договору
купівлі-продажу право власності у
позивача на вищевказане приміщення
виникає у покупця (ОСОБА_1В.) з моменту
здійснення державної реєстрації
договору купівлі-продажу в державному
реєстрі правочинів. Договір є чинним,
зміни та доповнення до
договору-купівлі-продажу не вносились.

Виконання зобов'язань за кредитним
договором забезпечено іпотекою
будівлі магазину № 26 “Меблі”, що
знаходиться за адресою :
Дніпропетровська область, м. Тернівка,
вул. Ігоря Петрова, 10 за договором
іпотеки № 8/2007/840-МК28-15/М/1, який укладено
між Банком та ОСОБА_1 31 жовтня 2007 року та
посвідчено в той же день державним
нотаріусом ОСОБА_7 державної
нотаріальної контори ОСОБА_8 за
реєстром № 4465. На даний момент
ПАТ”КБ”Надра” залишається
іпотекодержателем вищевказаного
нерухомого майна. Договір іпотеки є
чинним.

Разом з тим, ОСОБА_4 з посиланням на
норми матеріального права, ст. ст.
203,215,572,575 ЦК України, ст.ст.9,12 Закону
України “Про іпотеку” зазначив, що
правочин щодо відчуження
іпотекодавцем переданого в іпотеку
майна або його передачі в наступну
іпотеку, спільну діяльність, лізинг,
оренду чи користування без згоди
іпотекодержателя є недійсним (а.с.113-116).

Представник третьої особи бюро
технічної інвентаризації ОСОБА_5
просила позов не задовільняти та в
поясненнях зазначила, що право
власності за відповідачем
зареєстровано на підставі ухвали суду,
а тому виконком ОСОБА_7 міської ради
прийняв законне рішення.

Представник третьої
особи ОСОБА_7 державної нотаріальної
контори ОСОБА_8 в суд не прибула та
подала заяву з проханням розглянути
спрау в її відсутності.

Представник третьої особи
Товариство з обмеженою
відповідальністю
торгівельно-комерційна фірма “Меблі”
ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснень
не надав.

Суд заслухавши
пояснення сторін, встановив наступні
обставини та відповідно до них
правовідносини.

31 жовтня 2007 року
Відкрите акціонерне товариство
комерційний банк “Надра”
(найменування змінено на Публічного
акціонерного товариства “Комерційний
банк”Надра”), далі- ПАТ Банк, надало
ОСОБА_1 кредит в сумі 180 000,00 дол. США,
строком користування до 25 жовтня 2022
року включно, відповідно до умов
кредитного договору № 8/2007/840-МК28-15/М, на
придбання комерційної нерухомості, а
саме : будівлі магазину № 26 “Меблі”, що
знаходиться за адресою :
Дніпропетровська область, м. Тернівка,
вул. Ігоря Петрова, 10, який посвідчено
та зареєстровано 31 жовтня 2007 року в
державному реєстрі правочинів
держаним нотаріусом ОСОБА_7 державної
нотаріальної контори (а.с.6-7,13-14 ).

На даний момент боргові
зобов'язання за кредитним договором
позичальником ОСОБА_1 не виконані.

Відповідно п.2.1 цього
договору купівлі-продажу право
власності у позивача на вищевказане
приміщення виникло у покупця ОСОБА_1 з
моменту здійснення державної
реєстрації договору купівлі-продажу в
державному реєстрі правочинів.

Договір є чинним, зміни
та доповнення до
договору-купівлі-продажу не вносились.

Виконання зобов'язань за
кредитним договором забезпечено
іпотекою, нерухомим майном, будівлею
магазину № 26 “Меблі”, що знаходиться
за адресою : Дніпропетровська область,
м. Тернівка, вул. Ігоря Петрова, 10 за
договором іпотеки № 8/2007/840-МК28-15/М/1,
який укладено між Банком та ОСОБА_1 31
жовтня 2007 року та посвідчено в той же
день державним нотаріусом ОСОБА_7
державної нотаріальної контори ОСОБА_8
за реєстром № 4465 (а.с.8-9 ).

Суд, з витягу з Державного реєстру
іпотек № 18304056 від 23 квітня 2008 року,
витягу з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
від 31 жовтня 2007 року № 15208495, встановив,
що на предмет іпотеки накладено
заборону відчуження, підставою
обтяження - договором іпотеки від 31
жовтня 2007 року, які зберігають
чинність, на даний момент ПАТ КБ
“Надра” залишається
інотекодержателем вищевказаного
нерухомого майна та має пріоритет
права як іпотекодержателя на
задоволення забезпечених іпотекою
вимог за рахунок предмета іпотеки.

Також, суд встановив, що право
власності на будівлю нежитлового
приміщення магазину № 26 “Меблі” було
зареєстровано КП “ОСОБА_7 БТІ” на
підставі ухвали Павлоградського
міськрайонного суду № від 03 листопада
2011 року про закриття провадження по
справі у зв'язку з визнанням мирової
угоди, постановленої по цивільні
справі за позовом ОСОБА_6 до ТОВ ТКФ
“Меблі” про стягнення винагороди
відповідно до договору про надання
юридичних послуг (а.с.15,16 ).

Ухвалою колегії суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 16 липня 2013 року було
задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1,
скасовано вищевказану ухвалу від 03
листопада 2011 року, а справу направлено
для продовження розгляду до
Павлоградського міськрайонного суду
(а.с. 17 ).

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 12 березня 2013 року ОСОБА_6
відмовлено в позові (а.с.21 ).

Рішенням колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 6 листопада 2013 року
(провадження № 22- ц/774/5315/13, справа №
429/7748/12) рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 12 березня 2013 року
скасувано. Апеляційний суд задовольнив
позовні вимоги ОСОБА_6 та вирішив
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
торгівельно-комерційна фірма “Меблі”
на користь ОСОБА_1 винагороду за
договором про надання юридичних послух
в сумі 100000 гри, та судові витрати по
справі в розмірі 1020 грн.

Таким чином, суд встановив,
що на цей час не було судового рішення
та будь якого правовстановлюючого
документа для виникнення права
власності на вищевказане майно у
ОСОБА_6.

Разом з тим, суд встановив,
що на момент прийняття виконавчим
комітетом ОСОБА_7 міської ради
Дніпропетровської області рішення № 205
від 25 липня 2012 року “Про надання
поштових адрес приміщенням нежитлової
будівлі” було відомо про те, що ухвала
Павлоградського міськрайонного суду
від 03 листопада 2011 року була скасована,
тобто були відсутні правові підстави
для прийняття вказаного рішення, але
зазначене питання з порядку денного
знято не було.

Таким чином, суд встановив,
що на момент прийняття виконавчим
комітетом ОСОБА_7 міської ради
Дніпропетровської області рішення № 277
від 26 вересня 2012 були відсутні правові
підстави для розгляду питання щодо
оформлення права власності на
приміщення 1-3, 6-12 за ТОВ “ЛВЛД” на
будівлю магазину “Меблі” № 26,
розташовану за адресою : м. Тернівка,
вул. І.Петрова, 10/1.

Відповідачем було порушено
законодавство щодо іпотеки а також
права як власника, так і
іпотекодержателя.

Відповідно до ст. ст. 572,575 ЦК
України іпотека є видом забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки. Іпотека має похідний
характер від основного зобов'язання і є
дійсною до припинення основного
зобов'язання або до закінчення строку
дії іпотечного договору.

Відповідно до ст..9 Закону
України “Про іпотеку” іпотекодавець
виключно на підставі згоди іпотеко
держателя має право: зводити, знищувати
або проводити капітальний ремонт
будівлі (споруди), розташованої на
земельній ділянці, що є предметом
іпотеки, чи здійснювати істотні
поліпшення цієї земельної ділянки;
передавати предмет іпотеки у наступну
іпотеку; відчужувати предмет іпотеки;
передавати предмет іпотеки в спільну
діяльність, лізинг, оренду,
користування.

Статтею 12 Закону України
“Про іпотеку” передбачено, що
правочин щодо відчуження
іпотекодавцем переданого в іпотеку
майна або його передачі в наступну
іпотеку, спільну діяльність, лізинг,
оренду чи користування без згоди
іпотекодержателя є недійсним.

Недодержання стороною
(сторонами) вимог, встановлених
частинами першою-третьою, п'ятою,
шостою статті 203 ЦК України, є підставою
недійсності правочину, як зазначено у
частині першій статті 215 ЦК України.

Згідно із роз'ясненнями,
наданими у п. 34 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 “Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» та відповідно до прямої
вказівки закону (ст. 12 Закону України
“Про іпотеку”) окремі правочини щодо
іпотечного нерухомого майна, вчинені
без згоди іпотекодержателя, можуть
бути визнані недійсними за позовом
іпотекодержателя. Так, правочин щодо
відчуження іпотекодавцем переданого в
іпотеку майна або його передачі в
наступну іпотеку, спільну діяльність,
лізинг, оренду чи користування без
згоди іпотекодержателя є недійсним.

У разі порушення боржником
основного зобов'язання, відповідно до
іпотеки, іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані у встановленому
законом порядку або зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ст.ст. 7, 33
Закону України “Про іпотеку” у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону. Звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя. Відповідно до
ч. 1 ст. 37 Закону України “Про іпотеку”
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

Проаналізувавши
вищевикладене, суд вважає, що
відповідач діяв всупереч
вищезазначеним законам України.

Частиною другою статті 19
Конституції України передбачено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 143
Конституції України територіальні
громади міста безпосередньо або через
утворені ними органи місцевого
самоврядування управляють майном, що є
в комунальній власності, вирішують
інші питання місцевого значення,
віднесені законом до їхньої
компетенції.

Частиною 5 статті 16
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" встановлено,
що від імені та в інтересах
територіальних громад права суб'єкта
комунальної власності здійснюють
відповідні ради.

Відповідно до ст.30 р.бп.10
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" до власних
(самоврядних) повноважень виконавчих
комітетів міських рад належить облік
відповідно до закону об'єктів
нерухомого майна незалежно від форм
власності.

Таким чином, усі рішення
та дії суб'єкта владних повноважень
мають підзаконний характер, тобто
повинні бути прийняті (вчинені) на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що визначені законом.

Судом також приймається
до уваги, що відповідно до частини
третьої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Крім того, відповідно до частини
першої статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частин 1, 2
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачі не надали суду належних та
допустимих доказів в підтвердження
обґрунтованості та законності
прийняття рішення №277 від 26 вересня 2012
року щодо оформлення права власності
на приміщення 1-3, 6-12 за ТОВ “ЛВЛД” на
будівлю магазину «Меблі» № 26,
розташовану за адресою : м. Тернівка,
вул. І.Петрова, 10/1, а тому, суд приходить
до висновку що рішення ОСОБА_7 міської
ради №277 від 26 вересня 2012 року про
оформлення права власності на 49/50
частин нежитлових приміщень
№1,2,3,6,7,8,9,10,11,12 загальною площею 491,0
квадратних метрів по вул.Ігора Петрова
що під №10/1 в м.Тернівка за Товариством
з обмеженою відповідальністю “ЛВЛД”
слід скасувати.

Разом з тим, в задоволенні
вимоги щодо скасування рішення №277 від
26 вересня 2012 року в частині оформлення
права власності за ОСОБА_6 на
приміщення 4,5 будівлі вказаного
магазину слід відмовити, оскільки таке
рішення виконавчим комітетом ОСОБА_7
міської ради Дніпропетровської
області за № 277 від 26 вересня 2012 року не
приймалось.

Доводи відповідачів щодо
прийняття рішення виконавчого
комітету відповідно до ухвали суду, яка
не набрала законної сили та скасована
вищестоящим судом не можуть бути
підставою для відмови в задоволенні
позову.

Разом з тим, суд не
приймає до уваги доводи відповідача
про винекнення спору щодо указаного
нерухомого майна, оскільки право
власності на зазначене майно не
являється предметом спору по даній
справі.

Керуючись статтями 11, 17,
71, 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на підставі ст..ст. 19, 143
Конституції України, ст.ст. 16,30 Закону
України “Про місцеве самоврядування”,
суд,-

П О С Т
А Н О В И В :

Заявлений позов задоволити
частково.

Визнати протиправним та
скасувати рішення ОСОБА_7 міської ради
№277 від 26 вересня 2012 року про
оформлення права власності на 49/50
частин нежитлових приміщень
№1,2,3,6,7,8,9,10,11,12 загальною площею 491,0
квадратних метрів по вул.Ігора Петрова
що під №10/1 в м.Тернівка за Товариством
з обмеженою відповідальністю “ЛВЛД”.

В решті позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Тернівський міський суд шляхом
подачі протягом десяти днів з дня
отримання її копії апеляційних скарг,
копії яких одночасно надсилаються
особами, які їх подають, до суду
апеляційної інстанції.

Суддя

В.О.Ковальчук