Справа № 816/7010/13-а
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2014-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
УХВАЛА

11 січня 2014 рокум. ПолтаваСправа №
816/7010/13-а

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Супруна Є.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання - Дубовик
О.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - Стельмах
І.С., Краснокутського О.І.,

представника Управління з питань
містобудування та архітектури -
Березуцької В.В.,

представника Управління
Держземагенства у м. Полтаві -
Василянської М.Г.,

представника ДНВП "Полтавський
геодезичний центр" - Негребецького О.В.,

прокурора - Пальонної О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_7 до Полтавського
обласного управління водних ресурсів,
треті особи: Полтавське міське
управління земельних ресурсів та
земельного кадастру, Державне
управління охорони навколишнього
природного середовища в Полтавській
області, Полтавське управління з
питань містобудування та архітектури,
Управління Держсанепідслужби у
Полтавській області, Управління
Держземагенства у м. Полтаві
Полтавської області, Державне
науково-виробниче підприємство
"Полтавський геодезичний центр",
Департамент з питань нафтогазового
комплексу, промисловості, екології та
природних ресурсів Полтавської
обласної державної адміністрації про
визнання протиправним та скасування
висновку, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

06 грудня 2013 р. позивач ОСОБА_7 звернувся
до Полтавського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Полтавського обласного
управління водних ресурсів, треті
особи: Полтавське міське управління
земельних ресурсів та земельного
кадастру, Державне управління охорони
навколишнього природного середовища в
Полтавській області, Полтавське
управління з питань містобудування та
архітектури, Управління
Держсанепідслужби у Полтавській
області, Управління Держземагенства у
м. Полтаві про визнання протиправним та
скасування висновку №01-2/1530 від 11.12.2012
про відмову у погодженні проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки громадянину ОСОБА_7 для
розширення земельної ділянки під
розташування лазні та бару з готелем у
АДРЕСА_1, зобов'язання повторно
розглянути вказаний проект
землеустрою.

Ухвалою суду від 09.12.2013 відкрито
провадження в адміністративній справі.

26.12.2013 суд задовольнив клопотання
позивача та залучив до участі у справі
в якості третіх осіб Державне
науково-виробниче підприємство
"Полтавський геодезичний центр" та
Департамент з питань нафтогазового
комплексу, промисловості, екології та
природних ресурсів Полтавської
обласної державної адміністрації.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив позов задовольнити з тих
підстав, що розширення земельної
ділянки за рахунок земель водного
фонду планується виключно для
культурно-оздоровчих цілей, пов'язаних
з функціонуванням вже прийнятої в
експлуатацію нежитлової будівлі -
лазні та виключно на умовах оренди,
тобто у чіткій відповідності до вимог
ч. 4 ст. 59 Земельного кодексу України та
абзацу 3 ст. 85 Водного кодексу України.

Представники відповідача проти
задоволення позову заперечували з тих
міркувань, що земельна ділянка, про
відведення якої клопоче позивач,
відноситься до земель водного фонду
(прибережної захисної смуги), а тому її
відведення та використання повинно
здійснюватися у відповідності до ст. 59
Земельного кодексу України з
урахуванням обмежень, передбачених ст.
61 цього ж Кодексу.

Представники Полтавського управління
з питань містобудування та
архітектури, Управління
Держземагенства у м. Полтаві та ДНВП
"Полтавський геодезичний центр"
покладалися на розсуд суду.

Прокурор проти задоволення
позову заперечував з тих міркувань, що
позивач шляхом спотворення дійсного
змісту отриманих ним дозволів
намагається протиправно заволодіти
земельною ділянкою водного фонду, тоді
як в дійсності має право на відведення
зовсім іншої площі землі, яка не
прилягає до озера.

В ході розгляду справи суд
з'ясовував обставини дотримання
позивачем строку звернення з позовом,
внаслідок чого встановлено наступне.

Предметом оскарження у даній
адміністративній справі є висновок
Полтавського обласного управління
водних ресурсів №01-2/1530 від 11.12.2012 по
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки громадянину ОСОБА_7
для розширення земельної ділянки для
розташування лазні та бару з готелем,
АДРЕСА_1 (а.с. 9).

З тексту позовної заяви слідує, що
про порушення своїх прав позивач
дізнався після 11.12.2012, одразу ж після
складення вищевказаного висновку.

Вказану обставину підтвердив
присутній в судовому засіданні
представник позивача ОСОБА_1 На
запитання суду про причини тривалого
зволікання зі зверненням в суд з даним
позовом, той пояснень надати не зміг,
зіславшись на момент отримання ним
повноважень у цій справі за
довіреністю від 06.12.2013. При цьому
зазначив, що річний строк звернення з
позовом, як це передбачено частиною 2
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України, не пропущено.

Представник відповідача
повідомив суду, що висновок №01-2/1530 від
11.12.2012 гр. ОСОБА_7 отримав одразу ж після
його прийняття, так як усі рішення той
забирав власноручно і без зволікань.
Після його отримання на руки, ОСОБА_7 ще
декілька разів звертався до
Полтавського обласного управління
водних ресурсів з того ж питання,
подаючи той же пакет документів. Проте
рішення на його користь жодного разу не
приймалося. Висновок №01-2/1530 від 11.12.2012
ОСОБА_7 нікуди не оскаржувався і до
теперішнього часу залишається чинним.

Згідно з ч. 1 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Таким чином ОСОБА_7 після 11.12.2012
мав право звернутися до
адміністративного суду в межах
шестимісячного строку, визначеного ст.
99 Кодексу адміністративного
судочинства України, в редакції згідно
із Законом від 07.07.2010 №2453-VI чинній на
момент виникнення такого права у
заявника.

Однак, позовну заяву до
Полтавського окружного
адміністративного суду ОСОБА_7 подав
лише 06.12.2013, про що свідчить дата
зазначена самим позивачем у позовній
заяві та штамп вхідної кореспонденції,
помилково вважаючи річний строк за
належний.

Згідно з положеннями ст. 100
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Позивач не надав суду доказів, які б
свідчили про поважність причини
пропуску строку звернення до
адміністративного суду, та не навів
будь-яких прийнятних доводів з цього
приводу, які б могли бути визнані судом
об'єктивними. Фактичною причиною
пропуску строку звернення до суду з
даним позовом стало застосування
позивачем норми ч. 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
в редакції, яка на момент звернення до
суду вже не діяла.

Відповідно до ст. 68 Конституції
України незнання законів не звільняє
від юридичної відповідальності.

За таких обставин суд визнає
доведеним факт пропуску позивачем
строку звернення до суду без поважних
причин.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 155 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд своєю ухвалою залишає позовну
заяву без розгляду, якщо позовну заяву
подано з пропущенням встановленого
законом строку звернення до
адміністративного суду і суд не
знайшов підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

З огляду на вищевикладене, суд вважає
за необхідне залишити позовну заяву
ОСОБА_7 без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 99, 100, 155 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов залишити без
розгляду.

Ухвала набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали з одночасним надісланням
її копії до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 14.01.2014.

Суддя
Є.Б.
Супрун