Справа № 804/14656/13-а
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2013-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 р. справа № 804/14656/13-а
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Прудника С.В.

при секретарі судового засідання
Трайдук
С.В.

за участю:

представника позивача
Семченко В.В.
представника відповідача

Карпової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Атма-Преса" до
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень № від 17.07.2013 р.
та № від 17.07.2013 р., -

ВСТАНОВИВ :

07 листопада 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Атма-Преса" (далі - ТОВ "Атма-Преса",
позивач) звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом (том 1, а.с. 2-6),
в якому просить суд визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення - рішення Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області (далі - ДПІ у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська, відповідач)
від № від 17.07.2013 р. та визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення - рішення Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області (далі - ДПІ у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська, відповідач)
від № від 17.07.2013 р.

Позовні вимоги обґрунтовані з
посиланням на ст. ст. 21, 56,78, 184, 187, 200, 201
Податкового кодексу України, на
порушення відповідачем чинного
законодавства при прийнятті
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

Позивач обґрунтовував позов тим, що
документи щодо здійснення
господарських взаємовідносин ТОВ
«Атма-Преса» з контрагентами за
перевіряємий період відповідачем не
вимагались. Керівництво ТОВ
«Атма-Преса», в порядку визначеному
Податковим кодексом України, про
проведення перевірки попереджено не
було. Окрім цього, у ДПІ не було жодних
законних підстав для проведення
виїзної перевірки. Також, первинні
документи щодо здійснення
господарських правовідносин, були
надані представникам ДПІ, водночас, не
були взяті до уваги та не
досліджувались при проведенні
перевірки. Перевірку проведено та
зроблено висновки в Акті на підставі
інших Актів перевірок контрагентів ТОВ
«Атма-Преса». Водночас, як стало відомо
з Єдиного державного реєстру судових
рішень та наданої інформації
контрагентів дії ДПІ у Бабушкінському
районі щодо проведення зазначених
перевірок та дроблення висновків щодо
контрагентів визнані в судовому
порядку неправомірними. Таким чином,
посилання та використання таких Актів
не має жодних правових ознак та не
містить жодних належно-допустимих
доказів. У зв'язку з чим, на думку
позивача, були прийняті оскаржувані
податкові повідомлення - рішення без
достатніх правових підстав, не
погодившись із цим, позивач звернувся
до суду за захистом своїх прав та
інтересів.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 11 листопада
2013 року було відкрито провадження у
справі та призначено справу до
розгляду у відкритому судовому
засіданні (том 1, а.с. 1).

У судове засідання з'явились
представник позивача та представник
відповідача.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав та просив
задовольнити його з підстав,
викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову
заперечувала у зв'язку з його
необґрунтованістю.

Для повного та всебічного з'ясування
всіх обставин у справі, в судове
засідання було викликано та допитано в
якості свідка головного бухгалтера ТОВ
«Атма-Преса».

Дослідивши всі документи і матеріали,
заслухавши пояснення представників
сторін, показання свідка, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Атма-Преса»
зареєстровано як юридична особа
виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради
Бабушкінського району м.
Дніпропетровська 19.04.2007 року, номер
запису 0036310, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію
юридичної особи (том 1, а.с. 10).

ТОВ «Атма-Преса» є платником податків і
зборів та перебуває на обліку в ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровськ, що підтверджується
свідоцтвом від 15.05.2007 року №100040793,
виданого Державною податковою
інспекцією у Бабушкінському районі
м.Дніпропетровськ, індивідуальний
податковий номер 27 (том 1, а.с. 9).

У період з 28.05.2013 року по 01.06.2013 року та з
03.06.2013 року по 04.06.2013 року ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровськ проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю «Атма-Преса» з питань
фінансово - господарської діяльності з
питань дотримання вимог податкового
законодавства України з податку на
додану вартість та з податку на
прибуток ТОВ "Атма-Преса" () під час здійснення
взаємовідносин з ТОВ «Матадор» () за період серпень, жовтень,
листопад 2011 року, січень, лютий,
вересень 2012 року, ТОВ «Галактика М» () за період січень, березень
2012 року, ПП «АТМ» () за
період березень, травень, червень 2012
року, ТОВ «Старт Д» () за
період травень, червень 2012 року, ТОВ
«Ривс» () за період
жовтень 2011 року, лютий 2012 року, ТОВ
«Феріт Д» () за період
січень 2012 року, ПП «Полюс» () за період червень, вересень,
листопад, грудень 2011 року, січень 2012
року їх реальності та повноти
відображення в обліку. (том 1, а.с. 28-59).

З урахуванням предмету спору
дослідженню підлягають реальність
господарських операцій, укладених між
ТОВ «Атма-Преса» та вищезазначеними
контрагентами, що є підставою для
виникнення у позивача права на
податковий кредит та визначення
податкових зобов'язань за вказаний
період.

Судом встановлено, та матералами
справи підтверджено, що податковим
органом 11.06.2013 р. було проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку фінансово - господарської
діяльності з питань дотримання вимог
податкового законодавства України з
податку на додану вартість та з податку
на прибуток ТОВ "Атма-Преса" () під час здійснення
взаємовідносин з ТОВ «Матадор» () за період серпень, жовтень,
листопад 2011 року, січень, лютий,
вересень 2012 року, ТОВ «Галактика М» () за період січень, березень
2012 року, ПП «АТМ» () за
період березень, травень, червень 2012
року, ТОВ «Старт Д» () за
період травень, червень 2012 року, ТОВ
«Ривс» () за період
жовтень 2011 року, лютий 2012 року, ТОВ
«Феріт Д» () за період
січень 2012 року, ПП «Полюс» () за період червень, вересень,
листопад, грудень 2011 року, січень 2012
року їх реальності та повноти
відображення в обліку. (том 1, а.с. 28-59).

За результатами проведення
переревірки, відповідачем встановлено
нереальність здійснення господарських
відносин із контрагентами, їх
вид,обсяг, якість та розрахунки, а саме
встановлено відсутність об'єктів
оподаткування та неможливість
реального здійснення платником
податків операцій ТОВ «Атма-Преса» - по
ланцюгу з постачальниками ТОВ
«Матадор» () за період
серпень, жовтень, листопад 2011 року,
січень, лютий, вересень 2012 року, ТОВ
«Галактика М» () за
період січень, березень 2012 року, ПП
«АТМ» () за період
травень, червень 2012 року, ТОВ «Старт Д»
() за період березень,
травень, червень 2012 року, ТОВ «Старт Д»
() за період травень,
червень 2012 року, ТОВ «Ривс» () за період жовтень 2011, лютий 2012
року, ТОВ «Феріт Д» () за
період січень 2012 року, Полюс» () за період червень,
вересень, листопад, грудень 2011 січень
2012 року.

порушення п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1
ст.201 ПодатковогоКодексу України від
02.12.10 за № 2755-VI (із змінами та
доповненнями), в результаті чого
занижено податок на додану вартість на
загальну суму 1 079 749 грн.., у т.ч. по
періодам:

- у червні 2011 року на суму 9750 грн.;

- у серпні 2011 року на суму 31223 грн.;

- у вересні 2011 року на суму 46725 грн.;

- у жовтні 2011 року на суму 22700 грн.;

- у листопаді 2011 року на суму 50977
грн.;

- у січні 2012 року на суму 36167 грн.;

- у лютому 2012 року на суму 51000 грн.;

- у березні 2012 року на суму 289863
грн.;

- у травні 2012 року на суму 57933 грн.;

- у червні 2012 року на суму 89892 грн.;

- у вересні 2012 року на суму 393520 грн.

в порушення п.п. 14.1.27, п.п.14.1.36 п. 14.1
ст.14, п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового
Кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 (зі
змінами та доповненнями) встановлено
заниження податку на прибуток
підприємств на загальну суму 185 582 грн.,
в т.ч.:

- у II кварталі 2011 року на суму
11213 грн.;

- у III кварталі 2011 року на суму 89640
грн.;

- у IV кварталі 2011 року на суму 84729
грн.

На підставі акту перевірки від 11.06.2013
№1724/224/35112844 ДПІ у Бабушкінському районі
м. Дніпропетровська 17.07.2013 р. були
прийняті податкові
повідомлення-рішення №№, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств за основним
платежем на 185582 грн., за штрафними
санкціями 1 грн., всього на суму 185583,00
грн. (том 1, а.с. 26) та № № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем на 1079750
грн., за штрафними санкціями 535 000 грн.,
всього на суму 1 614 851,00 грн.
(том 1, а.с. 27).

Відповідно до пп.78.1.1 п.78.1. статі 78
Податкового кодексу документальна
позапланова виїзна перевірка
здійснюється за наслідками перевірок
інших платників або отримання
податкової інформації виявлено факти,
що свідчать про можливі порушення
платником податків податкового,
валютного чи іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язків письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту

Відповідно до п.п.79.2 статті 79
Податкового кодексу документальна
позапланова невиїзна перевірка
проводиться посадовими особами органу
державної податкової служби,
оформленого наказом, та за умови
надіслання платнику податків
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення або
вручення йому чи його уповноваженому
представнику під розписку копії наказу
про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення такої
перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставами для проведення перевірки
було посилання на наказ № 632 від 08.05.2012
року (том 2, а.с. 151) та на підставах п.п.79.2.
статті 79, пп. 78.1.2 п. 78.1 статті 78
Податкового кодексу України.

Повідомлення про початок перевірки
позивачами отримано лише 24.07.2013 року,
тобто після закінчення проведення
перевірки(том 2, а.с.155).

Представник позивача пояснив суду, що
жодних запитів стосовно
взаємовідносин з контрагентами, що
перелічені в акті перевірки від 11.06.2013
року, окрім повідомлення, отриманого
вже після закінчення перевірки позивач
не отримував.

Таким чином, у суду відсутні підстави
вважати, що платник податків ТОВ
«Атма-Преса» було належним чином
повідомлене про проведення
позапланової документальної виїзної
перевірки, у зв'язку з чим приходить до
висновку, що відповідачем не дотримано
вимог ст. 79 Податкового кодексу
України.

Не повідомивши позивача про проведення
перевірки, відповідач фактично
позбавив його права надати відповідні
пояснення та документи на
підтвердження задекларованих
показників податкових зобов'язань та
податкового кредиту з ПДВ.

З матеріалів справи вбачається, що в
ході перевірки не встановлено факту
поставок ТОВ «Атма-Преса» товарів по
ланцюгу від ТОВ «Матадор», ТОВ
«Галактика-М», ПП «АТМ», ТОВ «Старт-Д»,
ТОВ «Ривс», ТОВ «Феріт-Д», ПП «Плюс».

В наслідок чого в порушення п.198.2, п.198.3,
п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201
ПодатковогоКодексу України від 02.12.10 за
№ 2755-VI (із змінами та доповненнями),
підприємством у червні, серпні,
вересні, жовтні, листопаді 2011 року,
січні, лютому, березні, травні, червні,
вересні 2012 року безпідставно віднесено
до складу податкового кредиту суми ПДВ
на загальну суму 1 079 749 грн.., у т.ч. по
періодам:

- у червні 2011 року на суму 9750 грн.;

- у серпні 2011 року на суму 31223 грн.;

- у вересні 2011 року на суму 46725 грн.;

- у жовтні 2011 року на суму 22700 грн.;

- у листопаді 2011 року на суму 50977
грн.;

- у січні 2012 року на суму 36167 грн.;

- у лютому 2012 року на суму 51000 грн.;

- у березні 2012 року на суму 289863
грн.;

- у травні 2012 року на суму 57933 грн.;

- у червні 2012 року на суму 89892 грн.;

- у вересні 2012 року на суму 393520 грн.

Також, згідно матеріалів планової
виїзної документальної перевірки від
20.04.2012 року за № 458/22-1/35112844 за
перевіряємий період 01.10.10 - 31.12.11, не
встановлено не включених до складу
валових витрат витрат по придбанню
товарів (робіт, послуг). Таким чином,
сума по придбаним послугам була
віднесена до валових витрат
підприємства податковою декларацією з
податку на прибуток підприємства:

у ІІ кварталі 2011 року в сумі 48750 грн.,

у ІІІ кварталі 2011 року в сумі 389740 грн.,

у ІV кварталі 2011 року в сумі 368385 грн.

Отже, відповідач приходить до висновку
про те, що підприємством ТОВ
«Атма-Преса» завищено валові витрати
за рахунок безпідставного віднесення
вартості послуг.

Таким чином, відповідач вважає, що ТОВ
«Атма-Преса» порушено п.п. 14.1.27, п.п. 14.1.36
п. 14.1 ст.14, п.п. 138.1.1 п.138.1 ст. 138
Податкового кодексу України та
занижено податок на прибуток
підприємств на загальну суму 185 582 грн.

Суд не погоджується з висновками
податкового органу виходячи з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сума
ПДВ у розмірі 1079749 грн. віднесена ТОВ
«Атма-Преса» до складу податкового
кредиту на підставі податкових
накладних наданих контрагентами
позивача та на підставі актів
виконаних робіт передбачених умовами
Договорів про надання маркетингових
послуг між ТОВ «Атма-Преса» та його
контрагентами (т.3 а.с.181-192) наявних в
матеріалах справи та які надавались
позивачем для перевірки, але не були
враховані та перевірені відповідачем.

Відповідно до ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно із п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового
кодексу України витрати операційної
діяльності включають:

собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів
140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку;

витрати банківських установ, до яких
відносяться:

а) процентні витрати за
кредитно-депозитними операціями, в
тому числі за кореспондентськими
рахунками та коштами до запитання,
цінними паперами власного обігу;

б) комісійні витрати, в тому числі за
кредитно-депозитними операціями,
розрахунково-касове обслуговування,
інкасацію та перевезення цінностей,
операціями з цінними паперами,
операціями на валютному ринку,
операціями з довірчого управління;

в) від'ємний результат (збиток) від
операцій з купівлі/продажу іноземної
валюти та банківських металів;

г) від'ємне значення курсових різниць
від переоцінки активів та зобов'язань у
зв'язку зі зміною офіційного курсу
національної валюти до іноземної
валюти відповідно до підпункту 153.1.3
пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу;

ґ) суми страхових резервів, сформованих
у порядку, передбаченому статтею 159
цього Кодексу;

д) суми коштів (зборів), внесені до Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб;

е) витрати з придбання права вимоги на
виконання зобов'язань у грошовій формі
за поставлені товари чи надані послуги
(факторинг);

є) витрати, пов'язані з реалізацією
заставленого майна;

ж) інші витрати, прямо пов'язані зі
здійсненням банківських операцій та
наданням банківських послуг;

з) інші витрати, передбачені цим
розділом.

Відповідно до п. 138.2 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює
виробництво товарів, виконання робіт,
надання послуг з довготривалим (більше
одного року) технологічним циклом
виробництва за умови, що договорами,
укладеними на виробництво таких
товарів, виконання робіт, надання
послуг, не передбачено поетапної їх
здачі, до витрат звітного податкового
періоду включаються витрати, пов'язані
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг у
цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта
оподаткування має право на врахування
витрат, підтверджених документами, що
складені нерезидентами відповідно до
правил інших країн.

Відповідно до п. 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво,
спорудження, створення) необоротних
активів, у тому числі при їх
ввезенні на митну територію України (у
тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого
вести облік результатів спільної
діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 статтів 198 ПК
України 198.2 датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг
з метою їх подальшого використання
в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності
платника податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій
у необоротні капітальні активи), у
тому числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні
фонди почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного
податкового періоду, а також від
того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 статті 196 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник
податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Згідно абз. 1 п. 123.1 статті 123 ПК України у
разі якщо контролюючий орган
самостійно визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків
на підставах, визначених
підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, -
тягне за собою накладення на платника
податків штрафу в розмірі 25
відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до статті 200 Податкового
кодексу України:

- сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду (пункт 200.1);

- при позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом (пункт 200.2);

- при від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (пункт 200.3);

- якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду (пункт 200.4).

Із системного аналізу вказаних норм
закону вбачається, що податковий орган,
як орган владних повноважень,
здійснюючи контроль за обчисленням та
сплатою податку на додану вартість,
повинен діяти у спосіб, передбачений
законом, а саме, за наслідками
перевірок або надати висновок про
правомірність формування податкового
кредиту, або визначити суму
податкового зобов'язання із
застосуванням штрафних санкцій.

В ході судового розгляду судом
встановлено, що в акті перевірки від
11.06.2013 року № 1724/224/35112844 не міститься
документальних підтверджень стосовно
фінансово-господарських
взаємовідносин позивача по
взаєморозрахункам з контрагентами, які
мали місце у відповідному періоді, що
свідчить про те, що висновки не
ґрунтуються на документах первинного
бухгалтерського обліку, що є
порушенням пункту 6 Наказу № 984 «Про
затвердження Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства»,
згідно якому факти виявлених порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства викладаються в акті
невиїзної документальної, виїзної
планової чи позапланової перевірок
чітко, об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів. Викладені в Акті перевірки від
11.06.2013 року висновки зроблені лише на
підставі наданих додатків до
податкових декларацій.

Крім того, висновки податкового органу
про відсутність об'єктів оподаткування
ТОВ «Атма-Преса» по ланцюгу постачання
здійснено на підставі інших актів
перевірки контрагентів позивача, а
саме: матеріали перевірки ТОВ «Ривс»
() щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платниками податків ТОВ «Пасіфік»
за вересень 2011 року, ТОВ
«Будівництво та реконструкція» за листопад 2011 року, ТОВ
«Олимп» за вересень 2011
року, ПП «ЄВ Гермес» за
березень 2011 року, БПП «Сура» за вересень 2011 року, ТОВ
«Хімагросервіс» за
листопад 2011 року, ТОВ «Кафепродакшн»
за січень 2011 року, ТОВ
«Інфогерм» за червень
2011 року, ПВП «Форест» за
червень 2011 року за № 7211/224/34914473 від
21.12.12.; ТОВ «Старт Д» (код за )
під час здійснення господарських
відносин з ТОВ «Інфотерм» (код за
) за червень 2011 року, ТОВ
«Олімп» (код за ) за вересень
2011 року, ПП «СВ Гермес» ( код за ) за березень 2011, ПВП «Форест» (код
за ) за червень 2011 року, ТОВ
«Пасіфік» (код за ) за
вересень 2011 року, БПП «Сура» (код за
) за серпень, листопад 2011
року, ТОВ «Хімагросервіс» (код за
) за листопад 2011 року, їх
реальності та повноти відображення в
облік від 21.12.12 №7203/224/32694059; ТОВ
«Галактика-М» () щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків ТОВ «Інфотерм» (код за ) за червень 2011 року, ТОВ «Олімп»
(код за ) за вересень 2011 року,
ПП «СВ Гермес» (код за ) за
березень 2011 року, ПВП «Форест» (код за
) за червень 2011 року, ТОВ
«Кафепродакшн» (код за ) за
січень 2011 року, ТОВ «Пасіфік» (код за
) за вересень 2011 року за №
7102/224/31890900 від 21.12.2012; ПП «Полюс»
(код за ) з питань дотримання
вимог податкового законодавства
України із платниками податків ТОВ
«Інфотерм» (код за ) за
червень 2011 року, ПП «СВ Гермес» (код за
) за березень 2011 року, ПВП
«Форест» (код за ) за червень
2011 року, ТОВ «Кафепродакшн» (код за
) за січень 2011 року від 10.04.13
за № 1170/224/32350538.

Разом з тим, важливо зазначити, що дії
ДПІ у Бабушкінському районі щодо
проведення вищезазначених перевірок
по усім контрагентам позивача визнано
у судовому порядку неправомірними про
що свідчить надана інформація
контрагентами позивача (том 2, а.с.
77-141), яка підтверджується та наявна у
Єдиному державному реєстрі судових
рішень.

Отже, посилання на висновки
неправомірних актів перевірок
податкового органу при здійсненні
перевірки ТОВ «Атма-Преса» не можуть
бути використані як достовірні докази,
а тому висновки ДПІ у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська щодо
зазначених порушень ТОВ «Атма-Преса»
при здійсненні господарських
взаємовідносин з контрагентами є
неправомірними.

Таким чином, докази на які посилається
відповідач при проведенні перевірки
визнанні судами неправомірними.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи та які
належить встановити при ухваленні
судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які знаходяться у
матеріалах справи, та не може
ґрунтуватися припущеннями, крім цього,
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Жодні
докази не мають для суду наперед
встановленої сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 86 КАС України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Частина 1 ст. 79 КАС України визначає, що
письмовими доказами є документи

(у тому числі, електронні документи),
акти, листи, телеграми, будь-які інші
письмові записи, що містять в собі
відомості про обставини, які мають
значення для справи.

Згідно зі ст. 83 Податкового кодексу
України для посадових осіб органів
державної податкової служби під час
проведення перевірок підставами для
висновків є: документи, визначені цим
Кодексом; податкова інформація;
експертні висновки; судові рішення;
інші матеріали, отримані в порядку та у
спосіб, передбачені цим Кодексом або
іншими законами, контроль за
дотриманням яких покладений на органи
державної податкової служби.

Невиконання зобов'язань перед бюджетом
контрагентом позивача є підставою для
застосування заходів відповідальності
виключно до такого контрагенту, і само
по собі не свідчить про порушення
правил оподаткування позивачем.

У зв'язку із цим суд зазначає, що
законодавство України, чинне на час
виникнення спірних відносин, не
ставить виникнення у платника ПДВ
права на податковий кредит та право на
декларування понесених витрат в
залежність від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання.

Позивач при проведені господарських
операцій зі своїми контрагентами
оформив первинні документи, які і
відобразив в своєму податковому
обліку, що не заперечувалось
податковими органами. Недостовірність
жодного з цих документів не
встановлена.

Платник не наділений повноваженнями
податкового контролю для виконання
функцій, покладених на податкові
органи, а тому не може володіти
інформацією відносно виконання
контрагентом податкових зобов'язань.

Таким чином, з урахуванням
вищевикладеного, порушення вимог
чинного податкового законодавства
будь-яким суб'єктом господарювання по
ланцюгу постачання при здійсненні
господарських операцій не повинно
тягти за собою відповідальність іншого
учасника господарських
взаємовідносин. Тобто один суб'єкт
господарювання не відповідає за дії
(бездіяльність) іншого у разі порушення
останнім норм відповідного
законодавства.

Вказана позиція викладена Вищим
адміністративним судом України,
зокрема, в ухвалах від 24.01.2012 року
№К/9991/2491/11, від 10.04.2012 року №К-19705/10, від
25.04.2012 року №К/9991/75974/11, від 12.07.2012 року
№К-14542/08, від 22.08.2012 року №К/9991/43010/12, від
06.09.2012 року №К/9991/90896/11, від 01.10.2012 року
№К/9991/42373/12 та від 15.10.2012 року у справі №
К/9991/49494/12.

Зазначений висновок узгоджується із
позицію, викладеною у постанові
Верховного Суду України від 31.01.2011 року
у справах №21-42а10 та 21-47а10, за позовами
Закритого акціонерного товариства
"Мукачівський лісокомбінат" до
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції в Закарпатській
області, які є обов'язковими для всіх
судів України, в силу положень частини
першої статті 244-2 КАС України.

Крім того, правомірність такої позиції
підтверджується практикою
Європейського суду з прав людини, яку
суди повинні застосовувати як джерело
права, відповідно до положень статті 17
Закону України від 23.02.2006 року №3477-IV
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини".

Так, у справі "БУЛВЕС"АД проти Болгарії"
(заява №3991/03) Європейський Суд з прав
людини у своєму рішенні від 22 січня 2009
року зазначив, що платник податку не
повинен нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку Суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не надано доказів, які
обґрунтовують правомірність зроблених
в результаті проведеної позапланової
виїзної документальної перевірки
позивача висновків щодо порушення
останнім вимог податкового
законодавства в частині сформування
податкового кредиту та завищення
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування податку на
прибуток підприємств.

Відповідачем не надано доказів, які б
свідчили про незвичність цін за
спірними операціями, або про
невідповідність господарських
операцій цілям та завданням статутної
діяльності сторін цих операцій,
незвичності цих операцій для цих осіб,
збитковості здійснених операцій, або
інших обставин, які б в сукупності
могли свідчити про фіктивність
вчинених операцій, відсутність факту
поставки робіт/послуг, а також того, що
вчинення зазначених операцій не було
обумовлено розумними економічними
причинами (цілями ділового характеру),
а дії позивача та його контрагентів
були спрямовані на отримання
необґрунтованої податкової вигоди.

Одним з принципів розгляду податкових
спорів, відповідно до ст. 4 Податкового
Кодексу України є принцип презумпції
добросовісності та рішень платника
податків, у зв'язку з чим
передбачається, що дії платників
податків, які мають своїм результатом
одержання податкової вигоди
економічно виправдані, а відомості, що
містяться у податкових деклараціях,
податкових накладних та інших
первинних документах, є достовірними.
Надання податковому органу всіх
належним чином оформлених документів,
передбачених законодавством про
податки та збори, з метою одержання
податкової вигоди є підставою для її
одержання, якщо податковим органом не
встановлено та не доведено, що
відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі, є наслідком
укладення нікчемних правочинів або
коли відомості ґрунтуються на інших
документах, недійсність яких
установлена судом.

Крім того, суд вважає доцільним
зазначити, що згідно пп. 36.1, 36.5 ст. 36; п.
38.1 ст. 38, п. 44.1 ст. 44, п. 47.1 ст. 47, п. 49.2 ст. 49
ПК України, обчислення, декларування
та/або сплата суми податку та збору є
персональним податковим обов'язком
кожного окремого платника податків,
який і несе відповідальність за
невиконання або неналежне виконання
податкового обов'язку. Тобто, платник
податку несе самостійну
відповідальність за порушення ним
правил ведення податкового обліку.
Зазначена відповідальність стосується
кожного окремого платника податку і не
може автоматично поширюватись на
третіх осіб, в тому числі і на його
контрагентів.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає,
що позивач в даному випадку здійснював
податковий облік у перевіряємі періоди
відповідно до вимог чинного
законодавств, а тому висновки
податкової інспекції щодо збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на прибуток підприємств у сумі 185583 грн.,
що складається з основного платежу у
розмірі 185582 грн. і штрафних санкцій 1
грн. та збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 1614751 грн., що
складається з основного платежу у
розмірі 1079750 грн. і штрафних санкцій 535000
грн., які призвели до винесення
оскаржуваних податкових повідомлень -
рішень є протиправними.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 КАС України, у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову,
зокрема, про визнання протиправним та
скасування рішення суб'єкта владних
повноважень.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги приватного акціонерного
товариства "Атма-Преса" є
обґрунтованими, а винесені на підставі
акту перевірки №1724/224/35112844 від 11.06.2013
року податкові повідомлення-рішення №
№, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств за
основним платежем на 185582 грн., за
штрафними санкціями 1 грн., всього на
суму 185583,00 грн. (том 1, а.с. 26) та №,
яким позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем на 1079750
грн., за штрафними санкціями 535000 грн.,
всього на суму 1 6014851,00 грн. є
протиправними та мають бути скасовані
судом.

Оскільки в судовому засіданні
встановлений факт порушення прав
позивача у спірних правовідносинах,
суд, оцінивши надані позивачем докази,
дійшов висновку, що вимоги позивача
обґрунтовані, та підлягають
задоволенню.

ТОВ «Атма-Преса» при зверненні до суду
понесені судові витрати, пов'язані зі
сплатою судового збору за поданням
адміністративного позову до суду в
розмірі 458,80 грн. та 371,18 грн., що
документально підтверджується
квитанцією № 19910 від 06.11.2013 р. (том 1,
а.с. 60) та квитанцією № 19908 від 05.11.2013
року (том 1, а.с. 61). Відповідно до
ст. 94 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд присуджує
позивачу всі здійснені ним
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні 17 грудня 2013 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови, виготовлення
постанови у повному обсязі відкладено
на 23 грудня 2013 року.

Керуючись ст. ст. 94, 122, 128, 158-163, 165, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративий позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Атма-Преса" до Державної податкової
інспекції у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень № від 17.07.2013 р.
та № від 17.07.2013 р. - задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 17.07.2013 р. № .

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 17.07.2013 р. № .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Атма-Преса" (, індекс 49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Тополина, буд. 6-А)
судові витрати пов'язані зі сплатою
судового збору у розмірі 829,98 грн.
(вісімсот двадцять дев'ять гривень 98
копійок).

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 23
грудня 2013 року.

Суддя С. В.
Прудник