Справа № 9101/184242/2012
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2013 р. справа №
2а-623/11/0407 Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів: головуючого
судді Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна
А.О. Панченко О.М.

розглянувши у письмовому провадженні в
м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Вільногірську Дніпропетровської
області

на постанову Вільногірського міського
суду Дніпропетровської області від 26
вересня 2011 року

у справі № 2а-623/11/0407

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України
в м. Вільногірську Дніпропетровської
області

про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
дії,-

ВСТАНОВИВ :

01 серпня 2011 року позивач
звернувся до суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Вільногірську Дніпропетровської
області та просить визнати
бездіяльність протиправною та
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплатити підвищення
пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст.6 Закону
України « Про соціальний захист дітей
війни» за період з 09.07.2007 року по день
винесення рішення суду.

Постановою Вільногірського
міського суду Дніпропетровської
області від 26 вересня 2011 року вимоги
позивача задоволено частково:
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1
підвищення до пенсії відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» з урахуванням ч.1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з
01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 по
31.12.2010 року, з 01.01.2011 року по 18.06.2011 року, з
урахуванням раніше виплачених сум. У
задоволенні решти позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить його
скасувати і прийняти нове рішення яким
відмовити позивачу у задоволені його
вимог.

Дослідивши доводи апеляційної скарги
за матеріалами справи та перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
часткового задоволення апеляційної
скарги .

Судом встановлено, що позивач є особою,
на яку поширюється дія абзацу 1 статті 1
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» №2195-ІV від 18 листопада 2004
року, та має статус «дитина війни».

Згідно статті 6 Закону №2195-ІV дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.
Редакція цієї статті набрала чинності
з 1 січня 2006 року.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від
09.07.2003 року, №1058-IV мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Виходячи із змісту статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» у якій йдеться саме про
«мінімальний розмір пенсії за віком»,
який встановлюється лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», та відсутність іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, суд апеляційної
інстанції не бере до уваги, як підставу
для скасування рішення суду - доводи
апеляційної скарги про неможливість
застосування до спірних правовідносин
положень ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з

огляду на частину третю цієї статті.
Наявність вказаної норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не можуть бути
підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на підвищення пенсії виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком, як
це встановлено статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»

За наведених обставин, суд визнає
обґрунтування суду першої інстанції у
вищенаведеній частині такими, що
відповідають нормам матеріального
права.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції,
вважає за неможливе залишити рішення
суду першої інстанції в силі в частині
задоволення вимог позивача про захист
його прав за періоди з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з
01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 по
31.12.2010 року, з 01.01.2011 року по 31.01.2011 року,
включно, оскільки судом безпідставно
не були застосовані до спірних
правовідносин наслідки пропущення
позивачем шестимісячного строку
звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з позовом
01.08.2011 р. (а.с.2) , будь-якими доводами
причину пропуску ним строку звернення
до суду не обґрунтував та не надав
доказів про її поважність.

Відповідно до частин 1, 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

З огляду на частину 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Закон України «Про соціальний захист
дітей війни» та зміни до нього офіційно
публікуються в періодичних виданнях
після їх прийняття. Отже, положення
цього правового акту є
загальнодоступними для ознайомлення
всіма громадянами, і можливість
обізнаності людини про те чи інше
положення законодавства залежить
виключно від бажання такої людини.

Згідно практики Європейського суду з
прав людини, яка відповідно до ст. 17
Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини» є
джерелом права, також свідчить про те,
що право на звернення до суду не є
абсолютним і може бути обмеженим, в
тому числі і встановленням строку для
звернення до суду за захистом
порушених прав.

Таким чином, суд вважає за необхідне
позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України в м. Вільногірську
Дніпропетровської області в частині
позову щодо визнання незаконними дій
та зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок та виплату підвищення
пенсії за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007
року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009
року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 по 31.12.2010
року, з 01.01.2011 року по 31.01.2011 року,
включно, залишити без розгляду у
зв'язку з пропуском строку звернення до
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"від
23 грудня 2010 року № 2857-VI встановлено у 2011
році прожитковий мінімум на одну особу
в розрахунку на місяць для осіб, які
втратили працездатність: з 1 січня - 750
гривень, з 1 квітня - 764 гривні, з 1 жовтня
- 784 гривні, з 1 грудня - 800 гривень.

Таким чином, відповідач повинен був
провести підвищення до пенсії у
збільшеному розмірі відповідно до
вимог ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
починаючи 01 лютого 2011 року.

Пенсія є періодичним платежем, виплата
якої, за загальним правилом не обмежена
у часі. Підвищення до пенсії, яке є
додатковою виплатою особі, яка визнана
такою, що має на нього право, нерозривно
пов'язано з виплатою пенсії і також має
не визначений у часі граничний термін
виплати. Отже, вирішуючи питання про
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплатити відповідні періодичні
платежі, суд не має підстав обмежувати
орган, відповідальний за здійснення їх
перерахунку і виплати, певним часовим
проміжком, крім випадків, передбачених
законом.

Управлінням Пенсійного фонду України
має бути нараховано та виплачено
пенсію, підвищену на 30% мінімальної
пенсії за віком виходячи з розміру,
встановленого частиною 1 статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", відповідно до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни"до зміни законодавчих норм, що
регулюють призначення цього виду
пенсії.

Відповідно до Закону України "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік" від
14 червня 2011 року, прикінцеві положення
Закону доповнено пунктом 4, відповідно
до якого встановлено, що у 2011 році норми
і положення статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

06 липня 2011 року Кабінетом Міністрів
України було прийнято Постанову №745
"Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набула
чинності 23 липня 2011 року, відповідно до
пункту 6 якої встановлено, що дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Законів України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
та "Про жертви нацистських
переслідувань") до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення проводиться у
розмірі 49,8 гривні.

Отже, починаючи з 23.07.2011 року виплати
особам, які мають статус "дитина війни",
повинні здійснюватись у відповідності
до постанови КМУ №745.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції, вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити
частково, постанову суду першої
інстанції - скасувати та прийняти нову
постанову.

На підставі викладеного, керуючись
пунктом 3 частини 1 статті 198, пунктом 4
частини 1 статті 202, статтею 207 КАС
України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Вільногірську Дніпропетровської
області - задовольнити частково.

Постанову Вільногірського міського
суду Дніпропетровської області від 26
вересня 2011 року у справі № 2а-623/11/0407 -
скасувати та прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
м. Вільногірську Дніпропетровської
області щодо нездійснення перерахунку
та виплати ОСОБА_1 у повному обсязі
підвищення пенсії згідно з Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 01 лютого 2011 року по 22
липня 2011 року, включно, в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком .

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Вільногірську
Дніпропетровської області здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_1
підвищення до пенсії згідно ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», з урахуванням вимог ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 01 лютого 2011
року по 22 липня 2011 року, включно, в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком, з урахуванням різниці, яка
була виплачена у цей період.

Позов в частині зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
м. Вільногірську Дніпропетровської
області здійснити перерахунок та
виплату пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її
на 30 % мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з
22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року
по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 по 31.12.2010 року, з
01.01.2011 року по 31.01.2011 року, включно -
залишити без розгляду.

У задоволенні іншої частини позову -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту постановлення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко