Справа № 818/8213/13-а
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2013-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2013 р.Справа № 818/8213/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Сумах на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 24.10.2013р. по справі № 818/8213/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Сумах , Управління
Державної казначейської служби
України у м.Сумах Сумської області

про стягнення помилково сплаченого
збору,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач ОСОБА_1), звернувся до Сумського
окружного адміністративного суду з
позовом до Управління Пенсійного
фонду України в м. Сумах (далі по тексту
- 1-й відповідач, УПФУ в м. Сумах),
Управління державної казначейської
служби України в м. Сумах Сумської
області (далі по тексту - 2-й відповідач,
УДКС України в м. Сумах Сумської
області), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах
щодо відмови надати подання Управлінню
Державної казначейської служби
України у м. Сумах Сумської області про
повернення ОСОБА_1 помилково
сплаченого збору в сумі 11749,46 грн.;

- стягнути з місцевого бюджету м. Суми
(Управління Державної казначейської
служби України у м. Сумах Сумської
області - 40022. м. Суми, вул. Троїцька, 8.) на
користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ід.н. НОМЕР_1)
помилково сплачений збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 11749 грн. 46 коп.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 24.10.13 року
позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в м. Сумах, Управління
державної казначейської служби
України в м.Сумах Сумської області про
стягнення помилково сплаченого збору
задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1)
помилково сплачений збір в сумі 11749
(одинадцять тисяч сімсот сорок дев'ять)
грн. 46 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Відповідач, Управління Пенсійного
фонду України в м. Сумах, не погодившись
з постановою суду першої інстанції в
частині задоволених позовних вимог,
подав апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою відмовити позивачу
у задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті рішення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного, на його думку, вирішення
спору судом першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС
України, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу у порядку
письмового провадження за наявними у
справі доказами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції в межах апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що 16 листопада 2010 року
позивач придбав легковий автомобіль
"Toyota Highlander", номер кузову НОМЕР_2 у
кредит згідно договору купівлі-продажу
автомобіля № РМ-01-16.11.10.

З метою державної реєстрації вище
вказаного автомобіля 21 грудня 2010 року
звернувся до Сумського відділу РЕР
УДАІ УМВС України в Сумській області,
де і здійснив вказану реєстрацію та
отримав державний номер на вказаний
вище автомобіль, а саме: НОМЕР_3 та
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_4.

21 грудня 2010 року у відділенні Сумської
філії "ПриватБанку" здійснив оплату на
користь Місцевого бюджету м. Суми (р/р
0002) суми 11749 грн. 46 коп.,
призначення платежу: податок власників
наземних транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів.

Згодом позивачу стало відомо, що,
виходячи з приписів, п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування",
платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування є
юридичні та фізичні особи при
відчуженні легкових автомобілів, крім
легкових автомобілів, якими
забезпечуються інваліди, та тих
автомобілів, які переходять у
власність спадкоємцям за законом,
тобто, кошти в розмірі 11749 грн. 46 коп.,
які 21 грудня 2010 року перераховані до
Місцевого бюджету м. Суми (р/р 0002)
як збір при відчуженні легкового
автомобіля, були сплачені помилково,
оскільки при вчиненні реєстраційних
дій у Сумському відділі РЕР УДАІ УМВС
України в Сумській області позивач не
відчужував жодного автомобіля, а
навпаки набувалось право владності на
легковий автомобіль "Toyota Highlander", номер
кузову НОМЕР_2, д.н. НОМЕР_3.

З метою повернення помилково
сплаченого збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування в
розмірі 11749 грн. 46 коп., позивачем на
адресу УПФУ в м. Сумах 19.09.2013 року
направлена заява з вимогою надати
Головному управлінню Державної
казначейської служби України у
Сумській області відповідне подання.
Також, 27.09.2013 року на адресу Головного
управління Державної казначейської
служби України у Сумській області
направлено заяву про повернення
помилково сплаченого збору.

Проте, листом від 27 вересня 2013 року
орган казначейської служби повідомив
про неможливість повернення помилково
сплачених коштів в сумі 11749 грн. 46 коп. в
зв'язку з ненаданням УПФУ в м. Сумах
подання та інших документів,
визначених Порядком повернення коштів,
помилково або надміру зарахованих до
державного та місцевих бюджетів.

В свою чергу, УПФУ в м. Сумах в листі від
25 вересня 2013 року зазначило, що, згідно
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування" та п. 12
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 1740 від 03.11.1998 р. "Про затвердження
Порядку сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
окремих видів господарських операцій",
саме підприємства, установи та
організації всіх форм власності, а
також фізичні особи, які набувають
права власності на легкові автомобілі,
зобов'язані сплачувати збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування в розмірі 3 % вартості
автомобіля.

Зазначене твердження відповідача-1
позивач вважає безпідставним, оскільки
норми Закону України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" (в редакції, яка діяла на
момент реєстрації транспортного
засобу) обов'язок сплати згаданого
збору покладали на продавця легкового
автомобіля, а пункт 12 Постанови
Кабінету Міністрів України № 1740 від
03.11.1998 р. визнаний нечинним та таким, що
не відповідає нормативному акту вищої
юридичної сили Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16.12.2011 р. у справі №2а-12484/11/2670 залишеною
без змін Ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 09.08.2012 р. Тим більше, що відповідно
до ч. 4 ст.9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, Закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, позивач вважає, що
сплачені ним кошти в сумі 11749,46 грн. за
відчуження автомобіля при реєстрації в
органах Державної автомобільної
інспекції автомобіля марки “Toyota
Highlander”, д.н. НОМЕР_3, підлягають
поверненню як незаконно та
безпідставно стягнуті.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач, як особа, яка придбала
автомобіль, не є платником збору, а тому
не повинен був сплачувати його та,
відповідно, надавати документ, що
підтверджує його оплату, при
реєстрації автомобіля, тому вказаний
збір підлягає поверненню як помилково
сплачений.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Згідно з пунктом 7 статті 1 Закону
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування" (в
редакції від 13.01.2012 р., чинній станом на
20.02.2012 р.), платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування є юридичні та фізичні
особи при відчуженні легкових
автомобілів, крім легкових
автомобілів, якими забезпечуються
інваліди, та тих автомобілів, які
переходять у власність спадкоємцям за
законом.

Отже, відповідно до цього Закону
обов'язок зі сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування покладається на осіб лише
у випадку відчуження, а не при купівлі
автомобілів.

Відповідно до п. 15 Порядку сплати збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.11.1998 р. №1740 (далі - Порядок), суми
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження
легкових автомобілів сплачується
платниками цього збору на рахунки з
обліку коштів спеціального фонду
державного бюджету, відкритті в
Управліннях державного казначейства в
Автономній республіці Крим, областях,
м. Києві та м. Севастополі, за місцем
реєстрації легкового автомобіля.

Проте, у відповідності до вимог п.12
Порядку, платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження
легкових автомобілів є підприємства,
установи та організації всіх форм
власності, а також фізичні особи, які
набувають право власності на легкові
автомобілі шляхом: купівлі легкових
автомобілів, у тому числі у виробників
або торгівельних організацій (крім
випадків забезпечення автомобілями
інвалідів згідно із законодавством);
міни; дарування (безоплатної передачі);
успадкування (крім випадків
успадкування легкового автомобіля за
законом); з інших підстав, передбачених
законодавством.

Таким чином, вимоги вказаного Порядку
суперечать Закону України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування", який є спеціальним
законом щодо визначення порядку
справляння збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
оскільки встановлюють інший ніж
передбачено Законом України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" порядок справляння збору,
а також визначають у якості платника
збору особу, яка придбала автомобіль.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого: 1) суд вирішує
справи відповідно до Конституції та
законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України; 2) суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

У разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у
роз'ясненні Пленуму Верховного Суду
України, яке міститься в постанові від
01 листопада 1996 року № 9 (пункт 5)
визначено, що судам необхідно виходити
з того, що нормативно-правові акти
будь-якого державного чи іншого органу
(акти Президента України, постанови
Верховної Ради України, постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів
України, нормативно-правові акти
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим чи рішення Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, акти
органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств і
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій
тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону. Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

З огляду на зазначене та враховуючи, що
розпорядником видатків з Державного
бюджету України є Державна
казначейська служба України, яка
здійснює свої повноваження через
утворені в установленому порядку
територіальні органи позовні вимоги в
частині стягнення з Державного бюджету
сплачений позивачем збір у розмірі
11749,46 грн. на обов`язкове державне
пенсійне страхування сплачений згідно
з квитанціями від 22.12.2010 р. підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги.

Таким чином позовні вимоги про
визнання протиправними дій Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах
щодо відмови надати подання Управлінню
Державної казначейської служби
України у м. Сумах Сумської області про
повернення ОСОБА_1 помилково
сплаченого збору в сумі 11749,46 грн. не є
предметом апеляційного перегляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позивач, як особа,
яка придбала автомобіль, не є платником
збору, а тому не повинен був сплачувати
його та, відповідно, надавати документ,
що підтверджує його оплату, при
реєстрації автомобіля, тому вказаний
збір підлягає поверненню як помилково
сплачений.

Суд першої інстанції належним чином
оцінив надані докази і на підставі
встановленого, обґрунтовано частково
задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції від 24.10.13 р.
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1
ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах
залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 24.10.2013р. по
справі № 818/8213/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Рєзнікова
С.С.Судді(підпис) (підпис) Катунов В.В.
Ральченко І.М. ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ:
Рєзнікова С.С.