Справа № 814/1638/13-а
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2013-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2013 року м.
Миколаїв Справа №
814/1638/13-а

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Брагар В.С.
розглянувши адміністративну справу в
порядку письмового провадження,

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю Торговий дім
"Дункан-Ойл", вул. Харчука, 25/1, мНовий
Буг, Новобузький район, Миколаївська
область, 55600

доБаштанської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області , вул. Миколи Аркаса, 2, м.
Баштанка, Баштанський район,
Миколаївська область, 56101 Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

провизнання протиправним і скасування
рішення від 17.02.2010р. № ,

Позивач звернувся до суду з позовними
вимогами про визнання протиправним дій
відповідача-ІІ по призначенню та
проведенню планової перевірки, та
скасування рішення відповідача-І про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 17.02.10 №.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що дане рішення прийняте з
порушенням закону оскільки
відповідачем-ІІ порушено порядок
проведення перевірки, а товар був
облікований на підставі накладних на
його придбання.

Відповідач-І заперечив проти позову і
зазначив, що перевірка була здійснена
відповідно до вимог діючого
законодавства, не ведення позивачем
обліку товарів полягає в тому, що за
місцем його реалізації були відсутні
первинні документи на його придбання.
Крім того позивач вчинив інші
порушення Закону. За таких обставин
відповідач просить суд відмовити
позивачу в задоволені позову.

Представники сторін надали до суду
клопотання про розгляд справи в
порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши наявні в них фактичні дані,
суд, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ Торговий дім "Дункан-Ойл"
зареєстроване як юридична особа, та є
платником податків.

01.02.10 відповідачем-ІІ проведено
перевірку позивача, щодо дотримання
суб'єктами господарювання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій.

01.02.10 за результатами перевірки було
складено акт №0044/14/00/23/31257747, в якому
встановлені порушення позивачем
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" №265/95-ВР від 6.07.95
р. (далі Закон №265).

У висновку щодо розрахунку сум
штрафних санкцій (додаток до Акту
перевірки) зазначено наступні виявлені
порушення:

- незабезпечено щоденне друкування на
РРО фіскального звітного чеку (сума
санкції 340грн.);

- незабезпечено відповідність суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів яка зазначена
в денному звіті РРО (сума санкції
17,25грн.);

- ведення з порушеннями обліку товарних
запасів за місцем їх реалізації та
зберігання (сума санкції 221 328,44грн.);

- порушення порядку використання книги
ОРО (сума санкції 340грн.).

17.02.10 на підставі даного акту
відповідачем-І було прийняте рішення
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій № яким за порушення п.5, 9,
12, 13 ст.3 Закону №265, та на підставі п.3, 4
ст.17, ст.21, ст.22 Закону №265, до позивача
застосовані штрафні (фінансові)
санкції в загальній сумі 222 025,69грн.

Що стосується призначення та
проведення планової перевірки
відповідачем-ІІ, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
перевірка позивача здійснювалась
відповідно до плану проведення
перевірок на лютий 2010р., на підставі
направлень на перевірку від 30.01.10,
виданих відповідачем-ІІ особам, що
здійснювали перевірку.

Повноваження органів державної
податкової служби України (на час
проведення перевірки) визначені
Законом України "Про державну
податкову службу в Україні" від 04.12.90
№509-ХІІ (далі Закон №509).

Відповідно до ст.1 Закону №509 до системи
органів державної податкової служби
належать: Державна податкова
адміністрація України, державні
податкові адміністрації в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, державні податкові
інспекції в районах, містах (крім міст
Києва та Севастополя), районах у містах
(далі - органи державної податкової
служби).

Статтею 9 Закону №509 встановлено, що
державні податкові адміністрації в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, державні
податкові інспекції в містах з
районним поділом (крім міст Києва та
Севастополя) виконують функції,
передбачені ст. 8 цього Закону, крім
функцій, зазначених у пунктах 2, 3, 8, 11, 12,
13, 16, а також п. 15 цієї статті у частині
забезпечення виготовлення марок
акцизного збору.

У разі коли зазначені в частині першій
цієї статті органи державної
податкової служби безпосередньо
здійснюють контроль за платниками
податків, інших платежів, вони
виконують щодо цих платників ті ж
функції, що й державні податкові
інспекції в районах, містах без
районного поділу, районах у містах,
міжрайонні та об'єднані державні
податкові інспекції.

Згідно із абзацами 1, 2 п. 1 ст. 8 Закону
№509 державна податкова адміністрація
України здійснює такі функції: виконує
безпосередньо, а також організовує
роботу державних податкових
адміністрацій та державних податкових
інспекцій, пов'язану із здійсненням
контролю за своєчасністю,
достовірністю, повнотою нарахування та
сплати податків та зборів (обов'язкових
платежів), контролю за валютними
операціями, контролю за додержанням
порядку проведення готівкових
розрахунків за товари (послуги) у
встановленому законом порядку, а також
контролю за наявністю свідоцтв про
державну реєстрацію суб'єктів
підприємницької діяльності та
ліцензій на провадження видів
господарської діяльності, що
підлягають ліцензуванню відповідно до
закону, торгових патентів.

Таким чином, суд вважає, що проведення
перевірки позивача уповноваженим
органом підтверджується вказаними
нормами Закону №509, відповідно до яких
органи державної податкової служби (в
тому числі і відповідач-ІІ) є
уповноваженими державою органами для
здійснення функцій контролю за
своєчасністю, достовірністю, повнотою
нарахування та сплати податків та
зборів (обов'язкових платежів),
контролю за валютними операціями,
контролю за додержанням порядку
проведення готівкових розрахунків за
товари (послуги) у встановленому
законом порядку.

За змістом ч.7 ст. 11-1 Закону №509,
перевірки в межах повноважень
податкових органів, визначених Законом
№265, вважаються позаплановими
перевірками. Це, у свою чергу, означає,
що на такі (як планові, так і
позапланові) перевірки поширюються
"процедурні" правила проведення
позапланових перевірок, передбачені
ст.11 Закону №509. Тому, посадові особи
податкового органу мають право
приступити до проведення як планових,
так і позапланових перевірок РРО за
умови надання суб'єкту господарювання
під розпис: направлення на перевірку та
копії наказу керівника податкового
органу про проведення перевірки. При
цьому обидва документи має бути
оформлено відповідно до вимог,
установлених ст.112 Закону №509-XII.

Також слід зазначити, що, встановлюючи
умови допуску посадових осіб органів
державної податкової служби до
проведення планових та позапланових
виїзних перевірок, ст.112 Закону №509
одночасно встановлює наслідки
недотримання контролюючим органом цих
умов. Згідно з ч.2 цієї статті ненадання
посадовими особами органу державної
податкової служби платнику податків
документів, перелік яких наведений в
частині першій, або їх надання з
порушенням вимог, встановлених
частиною першою цієї статті, є
підставою для недопущення посадових
осіб органу державної податкової
служби до проведення планової або
позапланової виїзної перевірки.

Отже, законний інтерес платника
податків в проведенні органом
державної податкової служби перевірки
його діяльності з дотриманням умов,
встановлених законом, захищений
наділенням його права не допустити
посадових осіб органу державної
податкової служби до перевірки.

В разі коли платник податків не
скористався цим правом і перевірка
була проведена платник податків має
право оскаржити рішення органу
державної податкової служби, прийняте
за результатами перевірки, з підстав
невідповідності рішення закону чи
компетенції органу державної
податкової служби.

Як вбачається з матеріалів справи
фахівці ДПА були допущені до перевірки.

Згідно з п.1.3 Порядку оформлення
результатів невиїзних документальних,
виїзних планових та позапланових
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України від 10.08.05 №327 (втратив чинність
згідно з наказом Державної податкової
адміністрації України від 22.12.10 №984), за
результатами проведення невиїзних
документальних. виїзних планових та
позапланових перевірок
фінансово-господарської діяльності
суб'єктів господарювання оформляється
акт, а в разі відсутності порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства - довідка.

Доводи позивача відносно відмови від
підписання акту перевірки через
нерозбірливість та нечіткість тексту
акту перевірки та з цих же підстав
відсутності будь-яких заперечень з
приводу зроблених в акті висновків
судом не приймається до уваги,
оскільки, по-перше, платник податків
мав право та можливість внести свої
заперечення з приводу нерозбірливості
та нечіткості тексту акту та отримати
належно оформлений акт, а по-друге, у
позовні заяві позивач, вимагаючи
скасувати спірне рішення, спростовує
встановлені у ході перевірки порушення
по суті.

Отже, виходячи з викладеного, суд
приходить до висновку, що
відповідачем-ІІ, у відповідності до
вимог Закону, була призначена та
проведена перевірка позивача.

Що стосується вказаних у акті
перевірки порушення позивачем Закону
№265, суд зазначає наступне:

Відповідно до п.9 ст.3 Закону №265 -
суб'єкти підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:
щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій.

Згідно п.4 ст.17 Закону №265 - за порушення
вимог цього Закону до суб'єктів
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України
застосовуються фінансові санкції у
таких розмірах: двадцять
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян - у разі невиконання щоденного
друку фіскального звітного чеку або
його незберігання в книзі обліку
розрахункових операцій.

За порушення вказаної норми, та за не
друкування на РРО фіскального звітного
чеку за 08.01.10, відповідачем застосовано
санкцію на суму 340грн.

Позивачем не надано суду переконливих
доказів відсутності цього порушення,
тому суд вважає, що відповідач
правомірно застосував до позивача
штрафні санкції за порушення п.4 ст.17
Закону №265.

Відповідно до п.12 ст.3 Закону №265 -
суб'єкти підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані: вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Статтею 21 Закону №265 встановлено, що до
суб'єктів підприємницької діяльності,
що не ведуть або ведуть з порушенням
встановленого порядку облік товарів за
місцем реалізації та зберігання,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

За порушення вказаної норми,
відповідачем застосовано санкцію в
сумі 221 328,44грн.

В акті перевірки зазначено, що
встановлено ведення з порушенням
обліку товарних запасів за місцем
реалізації (зберігання) товарів
(бензин, дизельне пальне) на АЗС
позивача, а саме встановлено надлишок
товарних запасів на загальну суму 95
525,79грн. та нестачу товарних запасів на
загальну суму 15 138,43грн.

З матеріалів справи вбачається, що АЗС
на які проходила перевірка розташована
по вул. Другої П'ятирічки, 49-а, м. Новий
Буг, Миколаївська область. Саме ж
товариство й його бухгалтерія
знаходиться за іншою адресою. Позивач
пояснив суду, що первинних документів,
які б підтверджували номенклатуру та
кількість завезених та відпущених з
АЗС правильно-мастильних матеріалів на
АЗС не зберігається. Всі ці документи
знаходяться в адміністративному
приміщені в бухгалтерії. Через те, що
перевіряючи не повідомили керівництво
про перевірку не було можливості
надати їм всі необхідні документи, та й
самі їх не вимагали. Висновки
перевіряючи про надлишок та нестачу
товарів не відповідають дійсності,
оскільки зроблені без врахування
фактичного обліку товару, який
ведеться на АЗС.

Облік палива і паливно-мастильних
матеріалів, талонів на бензин, паливних
карток на підприємствах ведеться
відповідно до Інструкції про
застосування Плану рахунків
бухгалтерського обліку активів,
капіталу, зобов'язань і господарських
операцій підприємств і організацій,
затвердженої наказом Мінфіну України
від 30.11.99 №291 (зареєстровано в Мін'юсті
України 21.12.99 за №893/4186, зі змінами та
доповненнями).

Відповідно до приписів ст 8 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
передбачено, що бухгалтерський облік
на підприємстві ведеться безперервно з
дня реєстрації підприємства до його
ліквідації. Питання організації
бухгалтерського обліку на
підприємстві належать до компетенції
його власника або уповноваженого
органу, відповідно до законодавство та
установчих документів. Підприємство
самостійно обирає форму
бухгалтерського обліку, затверджує
правила документообігу і технологію
обробки облікової інформації.

Відповідно до п.6.2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 №88, первинні документи та
облікові регістри, що пройшли обробку,
бухгалтерські звіти і баланси до
передачі їх в архів підприємства,
установи повинні зберігатися в
бухгалтерії у спеціальних приміщеннях
або зачинених шафах під
відповідальністю осіб, уповноважених
головним бухгалтером. Бланки суворої
звітності мають зберігатися у сейфах,
металевих шафах або спеціальних
приміщеннях, що забезпечують їх
схоронність.

Виходячи з вказаних норм суд вважає, що
для ведення обліку товарних запасів
достатнім є сама наявність необхідних
первинних документів на товар, та
належне їх зберігання. Всі первинні
документи, які підтверджують облік
товарів на АЗС, позивач надав суду.

Таким чином суд вважає, що відповідач-І
безпідставно притягнув позивача до
відповідальності передбачену ст.21
Закону №265, та застосував штрафні
санкції в сумі 221 328,44грн.

Відповідно до п.13 ст.3 Закону №265 -
суб'єкти підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:
забезпечувати відповідність сум
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку
використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня

Згідно ст.22 Закону №265 - у разі
невідповідності суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, яка зазначена в денному
звіті, а у випадку використання
розрахункової книжки - загальній сумі
продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня, до
суб'єктів підприємницької діяльності
застосовується фінансова санкція у
п'ятикратному розмірі суми, на яку
виявлено невідповідність.

За порушення вказаної норми,
незабезпечення відповідності суми
готівкових коштів (3,45грн.) на місці
проведення розрахунків сумі коштів яка
зазначена в денному звіті РРО,
відповідачем застосовано санкцію в
сумі 17,25грн.

Позивачем не надано суду переконливих
доказів відсутності цього порушення,
тому суд вважає, що відповідач
правомірно застосував до позивача
штрафні санкції за порушення ст.22
Закону №265.

Відповідно до п.9 ст.3 Закону №265 -
суб'єкти підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані: у
разі незастосування реєстраторів
розрахункових операцій у випадках,
визначених цим Законом, проводити
розрахунки з використанням книги
обліку розрахункових операцій та
розрахункової книжки з додержанням
встановленого порядку їх ведення, крім
випадків, коли ведеться облік через
електронні системи прийняття ставок,
що контролюються у режимі реального
часу Державним казначейством України.

За порушення вказаної норми п.3 ст.17
Закону №265 передбачена
відповідальність -двадцять
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян - у разі невикористання при
здійсненні розрахункових операцій у
випадках, визначених цим Законом,
розрахункової книжки чи книги обліку
розрахункових операцій, або
використання незареєстрованої
належним чином розрахункової книжки чи
порушення встановленого порядку її
використання, або використання
незареєстрованих чи непрошнурованих
книг обліку розрахункових операцій,
або незберігання книг обліку
розрахункових операцій чи
розрахункових книжок протягом
встановленого терміну.

За порушення вказаної норми,
відповідачем застосовано санкцію в
сумі 340грн.

В акті перевірки вказано, що порушено
порядок ведення КОРО, оскільки дана
книга використовується з 17.12.08.

Позивачем не надано суду переконливих
доказів відсутності цього порушення,
тому суд вважає, що відповідач
правомірно застосував до позивача
штрафні санкції за порушення п.3 ст.17
Закону №265.

Отже, враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що рішення
відповідача про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 17.02.10 №,
підлягає скасуванню частково в сумі 221
328,44грн.

За таких обставин позовні вимоги
підлягають задоволенню частково.

Судові витрати по справі присудити на
користь позивача в частині задоволених
вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.11, 69, 71, 86, 159-163, КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати
рішення Баштанської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 17.02.10 №, в частині
застосування фінансових санкцій у
розмірі 221 328,44грн.

3. Присудити на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю Торговий
дім "Дункан-Ойл" судові витрати у
розмірі 1,70 грн. з Державного бюджету
України.

4. Роз'яснити сторонам строк і порядок
набрання цією постановою законної сили
та її оскарження.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути
оскаржено до суду апеляційної
інстанції шляхом подання апеляційної
скарги. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня проголошення/отримання її копії.
Апеляційна скарга подаються Одеському
апеляційному адміністративному суду
через Миколаївський окружний
адміністративний суд.

Суддя
В. С. Брагар