Справа № 186/2499/13-а
Суддя: Янжула С. А.
Дата ухвалення: 2013-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 186/2499/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" грудня 2013 р. Суддя
Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області Янжула С.А.
розглянувши в порядку скороченого
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Першотравенської міської
ради Дніпропетровської області про
визнання неправомірними дій
відповідача по нарахуванню та виплаті
сум допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку та про
зобов’язання здійснити перерахунок
зазначених виплат,

ВСТАНОВИЛА:

19 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з адміністративним позовом до
Управління праці і соціального захисту
населення виконавчого комітету
Першотравенської міської Ради
Дніпропетровської області про
визнання дій Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Першотравенської
міської ради Дніпропетровської
області щодо нарахування та виплати їй
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку на доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за
період з 19 листопада 2013 року до
досягнення дитиною трьохрічного віку
протиправними, зобов’язання
відповідача здійснити на її користь
перерахунок державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трьохрічного віку за період з 19
листопада 2013 року до досягнення
дитиною трьохрічного віку в розмірі,
передбаченому ст.15 Закону України “Про
державну допомогу сім’ям з дітьми”, з
урахуванням проведених виплат,
посилаючись на те, що 17 вересня 2013 року
вона народила дитину – доньку ОСОБА_2 і
згідно Закону України “Про державну
допомогу сім’ям з дітьми” вона
перебуває на обліку у відповідача по
виплаті допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку.

Але щомісячний розмір цієї допомоги, на
думку позивачки, не відповідає вимогам
вказаного Закону.

Так згідно ч.1 ст.15 Закону України “Про
державну допомогу сім’ям з дітьми”
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Але всупереч вимогам вказаного Закону
відповідач сплачує їй допомогу на
дитину в розмірах менших ніж вказано в
Законі.

Позивачка просить визнати дії
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Першотравенської міської
ради Дніпропетровської області щодо
нарахування та виплати їй державної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку на
доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з
19 листопада 2013 року протиправними,
зобов’язати відповідача здійснити їй
перерахунок та виплатити недоплачену
державну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі, встановленому законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років за період з 19 листопада 2013
року по 19 грудня 2013 року з урахуванням
різниці, яка була виплачена у цей
період, зобов’язати відповідача
виплачувати щомісячно, починаючи з 20
грудня 2013 року до закінчення строку,
передбаченої законом виплати їй
державну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

Відповідач позовні вимоги не визнав,
надав суду свої заперечення проти
позову, в яких зазначив, що виплата
вказаної допомоги була призначена 20
листопада 2013 року, тому вважають
безпідставним та незаконним
перерахунок допомоги з 19 листопада 2013
року. Згідно з частиною 2 статті 95
Конституції України виключно Законами
України «Про Державний бюджет» на
відповідні бюджетні роки визначаються
будь - які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків.

Також частиною 2 статті 4 Бюджетного
кодексу України встановлено, що при
здійснені бюджетного процесу в Україні
положення нормативно - правових актів
застосовуються лише в частині, в якій
вони не суперечать положенням
Конституції України, цього кодексу та
Закону України «Про Державний бюджет».

Згідно п.п. 1,2,4 статті 48 Бюджетного
кодексу України розпорядники
бюджетних коштів беруть бюджетні
зобов'язання та здійснюють платежі
тільки в межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисом.

Будь - які зобов'язання взяті
юридичними особами, за кошти
державного бюджету України без
відповідних бюджетних асигнувань або ж
перевищенням повноважень,
встановленим цим кодексом та Законом
України «Про Державний бюджет України»
не вважаються бюджетними
зобов'язаннями.

Згідно Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік» були внесені
зміни до деяких законодавчих актів
України, у тому числі і до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми». В розділі II «Внесення змін, до
деяких законодавчих актів України»
пункті 23, підпункті 7,8.

Частина перша статті 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми»: «Допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень». На сьогоднішній день стаття 15
ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» залишається в цій редакції.

Також виплата допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку регулюється постановою Кабінету
Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751
«Про затвердження Порядку призначення
і виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми».

Також повідомляють про те, що
громадянка ОСОБА_1 не зверталася за
перерахунком допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у більшому розмірі, ніж 130 гривень
(з урахуванням доходів).

Згідно Рішення Конституційного Суду
України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012
Конституційний Суд України встановив,
що конституційні принципи правової
держави та верховенства права, а також
визнані найвищої юридичної сили
Конституції України, норми якої є
нормами прямої дії (статті 1 Основного
Закону України), зобов'язують суди під
час розгляду справ керуватися
основними засадами судочинства,
передбаченими частиною 3 статті 129
Конституції України, іншими засадами
судочинства в судах окремих судових
юрисдикцій, якщо вони визначені
законом (частина 4 статті 129 Основного
Закону України). Зокрема, діяльність
судів адміністративної юрисдикції під
час розгляду справ, що виникають із
спорів про соціальний захист окремих
категорій громадян, здійснюється
відповідно до такої засади
судочинства, як законність, за якою суд
вирішує справи згідно з Конституцією
України та Законами України, а також
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
радою України, також застосовує інші
нормативно - правові акти (пункти 1,2
частини 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Однією з ознак України як соціальної
держави є забезпечення
загальносуспільних потреб у сфері
соціального захисту за рахунок коштів
державного бюджету України виходячи з
фінансових можливостей держави, яка
зобов'язана справедливо і неупереджено
розподіляти суспільне багатство між
громадянами і територіальними
громадами прагнути до збалансованості
бюджету України. При цьому рівень
державних гарантій права на соціальний
захист має відповідати Конституції
України, а мета і засоби зміни
механізму нарахування соціальних
виплат та допомоги - принципам
пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів
України щодо розробки проекту закону
про державний бюджет України та
забезпечення виконання відповідного
закону пов'язані з його функціями, в
тому числі щодо реалізації політики у
сфері соціального захисту та в інших
сферах. Кабінет Міністрів України
регулює порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
Законів України.

Суди під час вирішення справ про
соціальний захист громадян, керуються,
зокрема, принципом законності. Цей
принцип передбачає застосування
судами законів України, а також
нормативно - правових актів
відповідних органів державної влади,
виданих на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України, в
тому числі нормативно - правових актів
Кабміну, прийняті на підставі і на
виконання Бюджетного кодексу України,
інших законів України, в тому числі
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік.

Вищезазначене вказує на те, що немає
законних підстав на стягнення з
управління праці та соціального
захисту населення вказаної допомоги.

Просить відмовити в задоволенні позову
у повному обсязі.

Оцінивши повідомлені позивачем та
відповідачем обставини, встановлено
наявність достатніх підстав для
прийняття рішення.

Дослідивши матеріали справи суд
вважає,що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню виходячи з
наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_1 згідно свідоцтва про народження
є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку
з чим перебуває у відпустці по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку та отримує грошову
допомогу, як застрахована особа, у
розмірі 130,00 грн., виплату якої здійснює
Управління праці та соціального
захисту населення Виконавчого
комітету Першотравенської міської
ради Дніпропетровської області, що не
заперечується відповідачем.

Відповідно до ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно--правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб’єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов’язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб,що передбачені Конституцією та
законами України.

Гарантований державою рівень
матеріальної підтримки сімей з дітьми
шляхом надання державної грошової
допомоги з урахуванням складу сім’ї,
її доходів та віку дітей і спрямований
на забезпечення пріоритету державної
допомоги сім'ям з дітьми у загальній
системі соціального захисту населення
встановлений Законом України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми".

Тобто, Закон України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" є спеціальним
законом, що регулює правовідносини,
пов'язані з призначення та виплатою
державної допомоги на неповнолітніх
дітей.

Статтею 5 цього Закону визначено, що всі
види державної допомоги сім’ям з
дітьми, крім допомоги у зв’язку з
вагітністю та пологами жінкам,
зазначеним у частині другій статті 4
цього Закону, призначають і виплачують
органи соціального захисту населення
за місцем проживання батьків
(усиновителів, опікуна, піклувальника).

Таким чином, відповідач у справі - орган
владних повноважень, на якого чинним
законодавством покладений обов'язок
щодо нарахування та виплати допомоги
сім'ям з дітьми до досягнення нею
трирічного віку,

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми"
встановлено, що громадяни України, в
сім'ях яких виховуються та проживають
неповнолітні діти, мають право на
державну допомогу у випадках та на
умовах, передбачених цим Законом та
іншими законами України.

Статтею 3 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" передбачено,
що право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за цим Законом має особа (один з
батьків дитини, усиновитель, опікун,
баба, дід або інший родич), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Умови призначення допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку передбачені статтею 14
Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми", при цьому зазначений
закон не передбачає обмежень чи
особливих умов або розподілу осіб, що
мають право на отримання такої
допомоги.

Статтею 15 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" встановлено,
що допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Статтею 1 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" встановлено,
що порядок призначення і виплати
державної допомоги сім’ям з дітьми та
перелік документів, необхідних для
призначення допомоги за цим Законом,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

При цьому, з аналізу цієї норми не
вбачається, що Кабінету Міністрів
України делеговані функції щодо
встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Правові, організаційні та фінансові
основи загальнообов’язкового
державного соціального страхування
громадян на випадок тимчасової втрати
працездатності, у зв'язку з вагітністю
та пологами, у разі смерті, а також
надання послуг із санаторно-курортного
лікування та оздоровлення
застрахованим особам та членам їх
сімей визначає Закон України "Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням" (Закон № 2240).

Статтею 1 Закон України "Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням" визначено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, передбачає матеріальне
забезпечення громадян у зв'язку з
втратою заробітної плати (доходу)
внаслідок тимчасової втрати
працездатності (включаючи догляд за
хворою дитиною, дитиною-інвалідом,
хворим членом сім'ї), вагітності та
пологів, догляду за малолітньою
дитиною, часткову компенсацію витрат,
пов'язаних із народженням дитини,
смертю застрахованої особи або членів
її сім ї, а також надання соціальних
послуг за рахунок бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, що формується
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також за
рахунок інших джерел, передбачених цим
Законом.

Згідно ст. 2 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням" страховий випадок - подія, з
настанням якої виникає право
застрахованої особи або членів її
сім’ї на отримання матеріального
забезпечення або соціальних послуг за
цим Законом.

Відповідно до ст.ст. 4, 5, 29, 42 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
право на матеріальне забезпечення та
соціальні послуги за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, мають застраховані
громадяни України, іноземці, особи без
громадянства та члени їх сімей, які
проживають в Україні, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням
страхового випадку в період роботи
(включаючи і час випробування та день
звільнення), якщо інше не передбачено
законодавством.

Одним із принципів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням є державні гарантії
реалізації застрахованими особами
своїх прав.

Право на допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку має
застрахована особа (один із батьків
дитини, усиновитель, баба, дід, інший
родич або опікун), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
було внесено зміни до Закону № 2240-111 та
виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-УІ, в тому числі й пункт 25
розділу 11 Закону № 107-УІ щодо
виключення статей 40-44 Закону № 2240-111.

Пунктом 2 розділу 111 Закону № 107-УІ було
передбачено, що розділ 11 цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-111,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-УІ "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року № 2154-УІ "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
(далі - Закон № 2154-УІ) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2240-111
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону № 2811-ХІІ
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону № 2154-УІ не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-111 на
виконання статті 45 Закону № 2154-УІ
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Оскільки ані Законом України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік", ані
Законом України "Про Державний бюджет
України на 2012 рік", не встановлювалось
на 2011р. та на 2012 р. іншій, ніж у Законі №
2240-ІІІ розмір допомоги, а положення
Постанови КМУ № 1751 Про порядок
призначення та виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми" віл 27.12,2001р.
було затверджене саме на виконання
Закону № 2811-ХІІ "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" (п.1), то застосовувати
зазначену постанову Кабінету
Міністрів України до особи, яка
застрахована в системі
загальнообов'язкового страхування не
можливо, оскільки на відносини щодо
виплати допомоги такій особі у
зазначеному періоді поширюються норми
спеціального Закону (яким є Закон №
2240-ІІІ), відповідно до статті 43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Аналогічна позиція висловлена
Верховним судом України в постанові
від 25 грудня 2012 року, Законом України
"Про Державний бюджет України на 2013 рік"
також не встановлювався іншій розмір
вказаного виду допомоги ніж у Законі
України "Про загальнообов’язкове
державне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням або
похованням".

Аналізуючи встановлені обставини та
приведені норми закону, які
врегульовують спірні
правовідносини,суд вважає, що оскільки
спір виник щодо виплати допомоги особі,
яка застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то на
відносини щодо виплати допомоги такій
особі у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням або
похованням", відповідно до статті 43
якого допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Позивачка народила доньку ОСОБА_2 17
вересня 2013 року, виплата допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку була призначена згідно
рішення про призначення допомоги
сім'ям з дітьми з 20 листопада 2013 року,
тому вважаю безпідставним перерахунок
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку з 19
листопада 2013 року, тобто підлягають
задоволенню позовні вимоги позивачки
за період з 20 листопада 2013 року по 19
грудня 2013 року та надалі, а в
задоволенні решти позовних вимог слід
відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2,6,8,9,69,94,104,159,160,163,183-2 КАС України,-
суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Позов ОСОБА_1 задовільнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Першотравенської
міської ради Дніпропетровської
області щодо нарахування та виплати
ОСОБА_1 державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 20 листопада
2013 року до 19 грудня 2013 року.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Першотравенської
міської ради Дніпропетровської
області здійснити ОСОБА_1 перерахунок
та виплатити їй недоплачену державну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі, передбаченому ст.15 Закону
України “Про державну допомогу
сім’ям з дітьми” за період з 20
листопада 2013 року по 19 грудня 2013 року з
урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період.

Зобов’язати Управління праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Першотравенської
міської ради Дніпропетровської
області виплачувати ОСОБА_1 щомісячно,
починаючи з 20 грудня 2013 року, до
закінчення строку передбаченої
законом виплати, державну допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі,
передбаченому ст.15 Закону України “Про
державну допомогу сім’ям з дітьми”.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути із Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 68,82 гривень.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Першотравенський міський суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня її проголошення.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою,яка її подає,до
суду апеляційної інстанції.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу,а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб’єкта владних повноважень у
випадках та порядку,передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу,було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді,то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п’ятиденного строку з
моменту отримання суб’єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя

С. А. Янжула