Справа № 818/8953/13-а
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2014-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2014 р. 11:30
Справа № 818/8953/13-a

Суддя Сумського окружного
адміністративного суду Кравченко Є.Д.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" до Відділу Державної
виконавчої служби Роменського
міськрайонного управління юстиції,
третя соба - ОСОБА_1 про зняття арешту з
майна,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" (далі - позивач) звернулось до
Сумського окружного адміністративного
суду з адміністративним позовом до
Відділу Державної виконавчої служби
Роменського міськрайонного управління
юстиції (далі - відповідач), в якому
просить зняти арешт з належного ОСОБА_1
нерухомого майна, а саме: житлового
будинку з земельною ділянкою, що
розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, що був накладений згідно
постанови державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Роменського міського управління
юстиції від 10.05.2012 ВП № 32520665.

Ухвалою Сумського окружного
адміністративного суду від 16.12.2013
ОСОБА_1 залучено до участі у справі у
якості третьої особи.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у
зв'язку із накладенням арешту на все
майно, належне ОСОБА_1, відповідачем
порушено права іпотекодержателя
нерухомого майна, що робить неможливим
реалізацію предмета іпотеки в
добровільному порядку, як передбачено
Законом України «Про іпотеку».

Представник позивача у судове
засідання не прибув, 09.01.2014 подав до
суду заяву, в якій зазначає, що позовні
вимоги підтримує у повному обсязі та
просить розглядати справу без його
участі (а.с. 37).

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, заперечень проти
позову не подавав, 09.01.2014 подав до суду
заяву про розгляд справи за його
відсутності (а.с. 36).

Третя особа у судове засідання не
з'явилася, про день час та місце
судового розгляду повідомлялась
належним чином. Поштове відправлення,
яке направлялося третій особі за
останнім відомим місцезнаходженням,
було повернуто до суду з відміткою
пошти: "за зазначеною адресою не
проживає". Відповідно до положень ч. 11
ст. 35 КАС України, у разі повернення
поштового відправлення із повісткою,
яка не вручена адресату з незалежних
від суду причин, вважається, що така
повістка вручена належним чином.

Згідно із ч.4 ст. 128 КАС України у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України,
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Таким чином, суд вважає за можливе
розглянути справу у письмовому
провадженні на підставі наявних у ній
доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання
всіх осіб, які приймають участь у
справі, фіксування судового засідання
по справі за допомогою
звукозаписувального пристрою згідно
ст.ст. 12, 41 КАС України не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши
письмові докази по справі, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

У відповідності до статті 18 Закону
України «Про виконавче провадження»
(далі - Закон № 606-IV) державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа.

Статтею 55 Закону № 606-IV встановлено
право державного виконавця накладати
арешт на майно боржника.

Так, арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом:

- винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, якою
накладається арешт на майно боржника
та оголошується заборона на його
відчуження;

- винесення постанови про арешт коштів
та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні в банках або інших
фінансових установах;

- винесення постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження;

- проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Державним виконавцем за постановою про
відкриття виконавчого провадження або
за постановою про арешт майна боржника
та оголошення заборони на його
відчуження може бути накладений арешт
у межах суми стягнення за виконавчими
документами з урахуванням витрат,
пов'язаних з проведенням виконавчих
дій на виконання на все майно боржника
або на окремо визначене майно боржника.
У разі потреби постанова, якою
накладено арешт на майно боржника та
оголошено заборону на його відчуження,
надсилається державним виконавцем до
органу нотаріату та інших органів, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

Судом встановлено, що згідно постанови
відділу державної виконавчої служби
Роменського міськрайонного управління
юстиції про арешт майна та оголошення
заборони його відчуження від 10.05.2012, що
прийнята при примусовому виконанні
виконавчого листа № 6-5019/11, виданого
23.01.2012 Дніпровським райсудом м. Києва
про стягнення боргу у сумі 127 619, 57 грн.,
накладено арешт на все майно ОСОБА_1 у
межах суми звернення стягнення: 127 619, 57
грн. (а.с. 16).

Відповідно до статті 3 Закону України
«Про іпотеку» іпотека виникає на
підставі договору, закону або рішення
суду. До іпотеки, яка виникає на
підставі закону або рішення суду,
застосовуються правила щодо іпотеки,
яка виникає на підставі договору, якщо
інше не встановлено законом.

Взаємні права і обов'язки іпотекодавця
та іпотекодержателя за іпотечним
договором виникають з моменту його
нотаріального посвідчення. У разі
іпотеки, яка виникає на підставі закону
або рішення суду, взаємні права і
обов'язки іпотекодавця та
іпотекодержателя виникають з дня
вчинення відповідного правочину, на
підставі якого виникає іпотека, або з
дня законної сили рішенням суду.

У разі порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно зареєстровані після державної
реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет
окремого права чи вимоги на передане в
іпотеку нерухоме майно виникає
відповідно до закону, таке право чи
вимога має пріоритет над вимогою
іпотекодержателя лише у разі його/її
виникнення та реєстрації до моменту
державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на
задоволення забезпечених іпотекою
вимог за рахунок предмета іпотеки
відносно зареєстрованих у
встановленому законом порядку прав чи
вимог інших осіб на передане в іпотеку
нерухоме майно виникає з моменту
державної реєстрації іпотеки.
Зареєстровані права та вимоги на
нерухоме майно підлягають задоволенню
згідно з їх пріоритетом - у черговості
їх державної реєстрації.

Як встановлено з матеріалів справи, між
третьою особою та ЗАТ "ОТП Банк" 01.11.2007
укладено кредитний договір №
РML-С00/345/2007 на суму 32 640, 00 (тридцять дві
тисячі шістсот сорок) доларів США
терміном по 29.10.2027 (а.с. 6-9).

З метою забезпечення виконання умов
кредитного (основного) договору між
тими ж сторонами 06.11.2007 укладено
договір іпотеки, згідно умов якого
іпотекодавець для забезпечення
повного і своєчасного виконання
боргових зобов'язань, визначених у
договорі № РML-С00/345/2007 від 01.11.2007,
передає в іпотеку іпотекодержателю
нерухоме майно, а саме: приватний
будинок з надвірними будівлями, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
загальною площею 73,3 кв.м. та земельну
ділянку за тією ж адресою площею 0,0604 га,
яка надана для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд (а.с.
10-13).

27.06.2012 між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП
Факторинг Україна" укладено договір
про відступлення права вимоги, згідно
якого ПАТ "ОТП Банк" відступило, а ТОВ
"ОТП Факторинг Україна" прийняло всі
права банку за договором іпотеки №
РML-С00/345/2007 (а.с. 23-24).

У зв'язку з посвідченням договору
іпотеки, 06.11.2007 приватним нотаріусом
ОСОБА_2 накладено заборону відчуження
вказаного в договорі нерухомого майна
до припинення договору іпотеки.

Обтяження згідно даного договору були
зареєстровані в Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, реєстраційні номери: 5980198 та 5980252
(а.с. 14, 15).

Відповідно до вимог пунктів 1, 3 ст. 33.
Закону України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Водночас, постанова про арешт майна та
оголошення заборони його відчуження
прийнята відділом державної
виконавчої служби Роменського
міськрайонного управління юстиції
10.05.2012, тобто після накладення заборони
відчуження вказаного в договорі
нерухомого майна.

Як встановлено з висновку про оціночну
вартість майна (а.с. 20), вартість
предмета іпотеки становить: житловий
будинок - 137 080, 00 грн., земельна ділянка -
154 130, 00 грн. та не перевищує розмір
заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем:
32 312, 96 доларів США - за кредитним
договором та 942 712, 80 грн. - пені.

Відповідно до статті 54 Закону України
«Про виконавче провадження» звернення
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

У разі якщо коштів, що надійшли від
реалізації заставленого майна,
недостатньо для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя за
виконавчим документом, на підставі
якого звернуто стягнення на заставлене
майно, такий документ повертається
стягувачу-заставодержателю в порядку,
встановленому пунктом 8 частини першої
статті 47 цього Закону.

Для задоволення вимог стягувачів, які
не є заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю.

Про звернення стягнення на заставлене
майно для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна.

Зважаючи на вищевикладене в
сукупності, враховуючи, що існування
пріоритету зареєстрованих у
встановленому законом порядку прав чи
вимог інших осіб на передане в іпотеку
нерухоме майно над вимогами
іпотекодержателя суду не доведено, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У відповідності до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративній справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін.

Відповідач як суб'єкт владних
повноважень покладений на нього
обов'язок щодо доказування не виконав.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Зважаючи на вищенаведене, виходячи з
наявних матеріалів справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "ОТП
Факторинг Україна" до Відділу
Державної виконавчої служби
Роменського міськрайонного управління
юстиції, третя соба - ОСОБА_1 про зняття
арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт з житлового будинку з
земельною ділянкою, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, що був накладений
згідно постанови державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Роменського міського управління
юстиції від 10.05.2012 ВП № 32520665.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
Є.Д. Кравченко

З оригіналом згідно

Суддя
Є.Д. Кравченко