Справа № 9101/61886/2012
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2013-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2013 р. справа № 2а-3370/11/1111
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Уханенка С.А.

суддів: Дадим Ю.М. Богданенка І.Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді Кіровоградської області
на постанову Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 14 червня 2011 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді Кіровоградської області
про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

17 лютого 2011 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
незаконною бездіяльність відповідача
та зобов'язати відповідача провести
перерахунок та сплатити пенсію з 01
січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 01
січня 2010 року по 31 серпня 2010 року, з
урахуванням підвищення її на 30 % від
мінімальної пенсії за віком як дитині
війни.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 21 лютого 2011 року
позовні вимоги за період з 01 січня 2009
року по 17 серпня 2010 року - залишено без
розгляду.

Постановою Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 14 червня 2011 р.
позовні вимоги задоволено частково.
Визнано незаконною бездіяльність
відповідача щодо не призначення, не
нарахування та невиплати позивачу
підвищення до пенсії відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», за період з 17.08.2010 року по
31.08.2010 року. Зобов'язано відповідача
призначити, нарахувати та виплатити
позивачу підвищення до пенсії у
розмірі 30 відсотків від мінімальної
пенсії, виходячи із розміру
мінімальної пенсії за віком,
визначеного залежно від розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність відповідно до
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з урахуванням різниці,
яка була виплачена, за період з 17.08.2010
року по 31.08.2010 року. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову та
відмовити в задоволені позовних вимог
посилаючись при цьому на порушення
судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" має статус дитини війни, що
підтверджується відміткою в
пенсійному посвідченні і має право
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" на
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

У 2008 році дія ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
відновлена рішенням Конституційного
Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року
та в подальшому не призупинялася, а
застосування відповідачем положень
постанови КМ України № 530 від 28.05.2008
року щодо визначення розміру
підвищення пенсії є безпідставним,
оскільки розмір підвищення пенсії
визначений Законом України "Про
соціальний захист дітей війни", який
має вищу юридичну силу, ніж постанова
КМ України.

При цьому суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що розмір мінімальної
пенсії за віком необхідно обраховувати
відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування", оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

Таким чином, висновки суду першої
інстанції є обґрунтованими.

При цьому в матеріалах справи
міститься копія витягу з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян про смерть для отримання
допомоги на поховання в якому
зазначено дату смерті позивача 25
лютого 2011 року.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 157 КАС України
суд закриває провадження у справі у
разі смерті або оголошення в
установленому законом порядку
померлою особи, яка була стороною у
справі, якщо спірні правовідносини
не допускають правонаступництва,
або ліквідації підприємства,
установи, організації, які були
стороною у справі.

При цьому, суд апеляційної інстанції
зазначає, що право на отримання
підвищення до пенсії, як дитини війни, є
особистим правом фізичної особи, а
отже, дані правовідносини не
допускають правонаступництва та
припиняються у разі смерті фізичної
особи, якій належить зазначене право.

Згідно до ч. 2 ст. 203 КАС України, якщо
судом першої інстанції ухвалено
законне та обґрунтоване судове
рішення, а обставини, які стали
підставою закриття провадження у
справі, виникли після його ухвалення,
суд апеляційної інстанції визнає таке
рішення нечинним і закриває
провадження у справі.

Виходячи з вище викладеного, суд
апеляційної інстанції вважає що
постанова суду першої інстанції є
законною та обґрунтованою, ухвалена з
дотриманням норм процесуального права,
у відповідності до вимог норм
матеріального права, але в силу
обставин зазначених п.5 ч.1 ст. 157 КАС
України, підлягає визнанню нечинною
із закриттям провадження по справі.

Керуючись п. 5 ст. 157, ст. 197, п. 5 ст. 198, 203,
205, 206КАС України суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді Кіровоградської області -
задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 14 червня 2011 р. -
визнати нечинною.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
постановлення, оскарженню не підлягає.

Головуючий:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко