Справа № 805/2747/13-а
Суддя: Толстолуцька М.М.
Дата ухвалення: 2013-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2013 р.
Справа № 805/2747/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардейської
дивізії, 17

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Толстолуцька
М.М розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Державної фінансової
інспекції в Донецькій області до
Комунальної медичної установи «Міська
клінічна лікарня № 5 м. Макіївки
Донецької області» про зобов'язання
виконати не вчинені дії.

Державна фінансова інспекція в
Донецькій області звернулась до суду з
позовом до Комунальної медичної
установи «Міська клінічна лікарня № 5
м. Макіївки Донецької області» про
зобов'язання виконати не вчинені дії,
які зазначені у п.п. 2.1, 2.2., 2.3, 2.4
листа-вимоги від 15.10.2012 № 25-17/163.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся
судом належним чином. У заяві
представника відповідача зазначив, що
не заперечує проти розгляду справи в
порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся
судом належним чином. Через канцелярію
суду надав заяву про розгляд справи в
порядку письмового провадження.

За таких обставин суд, враховуючи
вимоги частини четвертої статті 122,
частини шостої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вважає за можливе розглянути
справу за відсутності представників
сторін в порядку письмового
провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2013 Державна фінансова інспекція в
Донецькій області звернулась до суду з
позовом до Комунальної медичної
установи «Міська клінічна лікарня № 5»
про зобов'язання виконати не вчинені
дії, які зазначені у п.п. 2.1, 2.2., 2.3, 2.4
листа-вимоги від від 15.10.2012 № 25-17/163.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що плановою ревізією
фінансово-господарської діяльності
Комунальної медичної установи «Міська
клінічна лікарня № 5» за період з 01.06.2010
по 31.07.2012 були встановлені порушення
відповідачем бюджетного
законодавства, що зафіксовано у акті
ревізії від 18.09.2012 № 25-17/045.

За результатами проведеної ревізії
відповідно до пункту 7 частини першої
статті 10 Закону України "Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні"
на адресу Комунальної медичної
установи «Міська клінічна лікарня № 5»
було пред'явлено вимогу щодо усунення
виявлених ревізією порушень.

Відповідно до частини другої статті 15
Закону України "Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні"
законні вимоги службових осіб
державної контрольно-ревізійної
служби є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
ревізуються. Однак, вимога органу
державної контрольно-ревізійної
служби не виконана.

Посилаючись на пункт 10 частини першої
статті 10 Закону України "Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні"
позивач просив зобов'язати Комунальне
підприємство "Комунальник" виконати не
вчинені дії, зазначені у підунктах 2.1,
2.2., 2.3, 2.4 листа-вимоги від 15.10.2012 № 25-17/163,
а саме:

- стягнути зі ОСОБА_1 в сумі 4804,50 грн., з
ОСОБА_2 в сумі 2423,17 грн. зайво виплачену
заробітну плату, яка отримана ними
безпідставно, в порядку та розмірах
встановлених ст.ст. 127, 136 Кодексу
Законів про працю України, в іншому
випадку відшкодувати порушення за
рахунок винної особи, що допустила
зайві грошові виплати;

- провести перерахунок та відповідні
взаємозвірки щодо сум внесків зайво
перерахованих до державних цільових
фондів і єдиного соціального внеску на
заробітну плату до ПФУ і повернути
зайво сплачені кошти в сумі 1588,76 грн. та
зарахувати в рахунок майбутніх
платежів в сумі 1035,98 грн.

- відобразити дебіторську
заборгованість за юридичною особою ТОВ
«Берізка» щодо якої здійснено
безпідставні витрати в сумі 2667,45 грн.
Провести претензійно-позовну роботу з
контрагентом щодо відшкодування
коштів.

- провести звірку з дебітором
КУ«Станція переливання крови м.
Макіївки» та вжити заходи щодо
можливості її списання в установленому
порядку.

Відповідач надав суду письмові
заперечення проти позову, у яких просив
залишити позовну заяву без задоволення
з підстав необґрунтованості вимоги від
15.10.2012 № 25-17/163.

Статус Державної фінансової інспекції,
її функції та правові основи
діяльності встановлені Законом
України «Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні».

Державний фінансовий контроль
забезпечується органом державного
фінансового контролю через проведення
державного фінансового аудиту,
перевірки державних закупівель та
інспектування.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні» Орган
державного фінансового контролю,
зокрема, здійснює державний фінансовий
контроль та контроль за: виконанням
функцій з управління об'єктами
державної власності; цільовим
використанням коштів державного і
місцевих бюджетів; цільовим
використанням і своєчасним
поверненням кредитів (позик), одержаних
під державні (місцеві) гарантії;
складанням бюджетної звітності,
паспортів бюджетних програм та звітів
про їх виконання (у разі застосування
програмно-цільового методу у
бюджетному процесі), кошторисів та
інших документів, що застосовуються в
процесі виконання бюджету; станом
внутрішнього контролю та внутрішнього
аудиту у розпорядників бюджетних
коштів; усуненням виявлених недоліків
і порушень.

Згідно п. 7 ст. 10 цього Закону Органу
державного фінансового контролю
надається право пред'являти керівникам
та іншим особам підприємств, установ та
організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства, вилучати в судовому
порядку до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Відповідно до пп. 15 п. 6 Положення «Про
Державну фінансову інспекцію України»,
затвердженого Указом Президента
України від 2304.2011 року № 499/2011
Держфінінспекція України для
виконання покладених на неї завдань
має право в установленому порядку,
зокрема, пред'являти керівникам та
іншим особам підприємств, установ та
організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства.

Таким чином, позивач у справі є органом
державної виконавчої влади, який
уповноважений здійснювати державний
фінансовий контроль за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів і у правовідносинах з
державними підприємствами реалізує
владні функції.

Позивач діє на підставі Положення про
державні фінансові інспекції в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 03.10.2011 № 1236,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 19.10.2011 за № 1212/19950.

Статтею 2 Закону України «Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»
встановлено, що головним завданням
державної контрольно-ревізійної
служби є здійснення державного
фінансового контролю за використанням
і збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль
реалізується державною
контрольно-ревізійною службою через
проведення державного фінансового
аудита, перевірки державних закупівель
та інспектування.

Інспектування здійснюється у формі
ревізії та полягає у документальній і
фактичній перевірці певного комплексу
або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.

Так, Макіївською об'єднаною державною
фінансовою інспекцією, яка є
підрозділом Державної фінансової
інспекції у Донецькій області, була
проведена планова ревізія
фінансово-господарської діяльності
Комунальної медичної установи «Міська
клінічна лікарня № 5» за період з 01.06.2010
по 31.07.2012, за результатом якої складено
акт ревізії від 18.09.2012 № 25-17/045, яким
встановлені порушення відповідачем
вимог бюджетного законодавства.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті
10 Закону головному
контрольно-ревізійному управлінню
України, контрольно-ревізійним
управлінням в Республіці Крим,
областях, містах Києві і Севастополі,
контрольно-ревізійним підрозділам
(відділам, групам) у районах, містах і
районах у містах надається право
пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Пунктом 10 цієї ж статті передбачено, що
у разі, якщо підконтрольною установою
не забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів органи
контрольно-ревізійної служби
звертаються до суду у інтересах
держави.

Крім того, відповідно до пункту 46
Порядку проведення інспектування
Державною фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 р. №
550 (далі за текстом - Порядок № 550), якщо
вжитими в період ревізії заходами не
забезпечено повне усунення виявлених
порушень, контролюючим органом у строк
не пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Про усунення виявлених ревізією фактів
порушення законодавства цей об'єкт
контролю у строк, визначений вимогою
про їх усунення, повинен інформувати
відповідний контролюючий орган з
поданням завірених копій первинних,
розпорядчих та інших документів, що
підтверджують усунення порушень.

15.10.2012 за № 25-17/163 Маріупольською
об'єднаною державною фінансовою
інспекцією на адресу директора
Комунальної медичної установи «Міська
клінічна лікарня № 5» була надіслана
Вимога щодо усунення виявлених
ревізією порушень, відповідно до
підпунктів 2.1, 2.2., 2.3, 2.4 якої
підконтрольна установа повинна була
вжити такі заходи для забезпечення
повного відшкодування порушень
фінансово-господарської дисципліни:

- стягнути зі ОСОБА_1 в сумі 4804,50 грн., з
ОСОБА_2 в сумі 2423,17 грн. зайво виплачену
заробітну плату, яка отримана ними
безпідставно, в порядку та розмірах
встановлених ст.ст. 127, 136 Кодексу
Законів про працю України, в іншому
випадку відшкодувати порушення за
рахунок винної особи, що допустила
зайві грошові виплати (п.п. 2.1);

- провести перерахунок та відповідні
взаємозвірки щодо сум внесків зайво
перерахованих до державних цільових
фондів і єдиного соціального внеску на
заробітну плату до ПФУ і повернути
зайво сплачені кошти в сумі 1588,76 грн. та
зарахувати в рахунок майбутніх
платежів в сумі 1035,98 грн. (п.п. 2.2)

- відобразити дебіторську
заборгованість за юридичною особою ТОВ
«Берізка» щодо якої здійснено
безпідставні витрати в сумі 2667,45 грн.
Провести претензійно-позовну роботу з
контрагентом щодо відшкодування
коштів (п.п. 2.3);

- провести звірку з дебітором
КУ«Станція переливання крови м.
Макіївки» та вжити заходи щодо
можливості її списання в установленому
порядку (п.п. 2.4).

Не погоджуючись із прийнятою вимогою
позивач оскаржив її до Донецького
окружного адміністративного суду.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 06.06.2013 у
справі № 805/4391/13-а позов Комунальної
медичної установи «Міська клінічна
лікарня № 5» до Державної фінансової
інспекції у Донецькій області
задоволено повністю, внаслідок чого п. 2
вимоги Макіївської об'єднаної
державної фінансової інспекції від
15.10.2012 № 25-17/163 скасований.

Постанова Донецького окружного
адміністративного суду від 06.06.2013 у
справі № 805/4391/13-а не оскаржувалась, та
є такою, що набрала законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Суд також вважає за необхідне
зазначити, що Вищий адміністративний
суд України в своєму Інформаційному
листі № 2379/12/13-12 від 14.11.2012 наголосив, що
передбачене частиною першої статті 72
КАС України звільнення від доказування
не має абсолютного характеру і не може
сприйматися судом як неможливість
спростування під час судового розгляду
обставин, які зазначені в іншому
судовому рішенні. Адміністративні суди
не повинні сприймати як обов'язкові
висновки щодо фактичних обставин
справи, наведені у чинних судових
рішеннях за інших адміністративних,
цивільних чи господарських справ.

Для спростування преюдиційних
обставин, передбачених частиною першою
статті 72 КАС України, учасник
адміністративного процесу, який ці
обставини заперечує, повинен подати
суду належні та допустимі докази. Ці
докази повинні бути оцінені судом, що
розглядає справу, у загальному порядку
за правилами статті 86 КАС України.

При цьому суди також повинні
враховувати вимоги частин четвертої та
п'ятої статті 11 КАС України щодо
необхідності офіційного з'ясування
всіх обставин справи і у відповідних
випадках витребувати ті докази, яких,
на думку суду, не вистачає для
належного встановлення обставин у
справі, що розглядається.

Якщо суд дійде висновку про
те, що обставини у справі, що
розглядається, є інакшими, ніж
установленні під час розгляду іншої
адміністративної, цивільної чи
господарської справи, то справу
належить вирішити відповідно до тих
обставин, які встановлені
безпосередньо судом, який розглядає
справу.

В межах розгляду даної
адміністративної справи позивач,
Державна фінансова інспекція в
Донецькій області не зазначила
будь-яких інших обставин, які б
свідчили про правомірність прийняття
вимоги від 15.10.2012 року № 25-17/163 , окрім
тих, що вже були предметом дослідження
у справі № 805/4391/13-а. Також позивач не
надав суду та не зазначив ані у
адміністративному позові, ані у акті
ревізії будь-яких інших доказів
обґрунтованості своїх доводів, окрім
тих, що були покладені в основу його
висновків в акті ревізії позивача від
15.10.2012 року № 25-17/163, на підставі якого
прийнято вимогу. Тобто, обставини у
даній справі є тотожними обставинам,
встановленим судом у справі № 805/4391/13-а,
з огляду на що суд, на підставі частини 1
статті 72 Кодексу адміністративного
судочинства України та з урахуванням
вищевказаних роз'яснень Вищого
адміністративного суду України, вважає
ці обставини такими, що не підлягають
додатковому доказуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України,
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Статтею 255 КАС України встановлено, що
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Таким чином, оскільки постановою суду,
яка набрала законної сили, встановлено
протиправність пункту 2 вимоги
Макіївської об'єднаної державної
фінансової інспекції від 15.10.2012 № 25-17/163,
тому підстави для задоволення даного
позову відсутні.

Оскільки судом вище встановлено, що на
даний час пункт 2 вимоги Макіївської
об'єднаної державної фінансової
інспекції від 15.10.2012 № 25-17/163 скасована,
суд приходить до висновку, що у
задоволенні позовних вимог Державної
фінансової інспекції в Донецькій
області до Комунальної медичної
установи «Міська клінічна лікарня № 5»
про зобов'язання виконати не вчинені
дії, які зазначені у п.п. 2.1, 2.2., 2.3, 2.4
листа-вимоги від 15.10.2012 № 25-17/163 слід
відмовити.

На підставі статті 94 КАС України судові
витрати не підлягають стягненню.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 2, 9, 24, 71, 94, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т
А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Державної фінансової інспекції
в Донецькій області до Комунальної
медичної установи «Міська клінічна
лікарня № 5 м. Макіївки Донецької
області» про зобов'язання виконати не
вчинені дії, які зазначені у п.п. 2.1, 2.2.,
2.3, 2.4 листа-вимоги від 15.10.2012 № 25-17/163 -
відмовити.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Толстолуцька М.М.