Справа № 127/30124/13-а
Суддя: Бар'як А. С.
Дата ухвалення: 2013-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2013 року

Суддя Вінницького міського суду
Вінницької області Бар’як А.С.
розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України у м. Вінниці
про визнання протиправним рішення та
зобов’язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Вінниці про визнання протиправним
рішення та зобов’язання вчинити дії,
зазначивши, що звернувся до
відповідача з заявою про переведення
його з пенсії за віком на пенсію
державного службовця в порядку ст. 37
Закону України «Про державну службу»,
так як на день звернення до відповідача
досягнув відповідного пенсійного віку,
при цьому продовжував працювати на
посаді судді господарського суду
Вінницької області, стаж державної
служби становив понад 20 років, однак з
інформаційного листа, наданого
відповідачем, позивачу стало відомо
про відмову у призначенні йому пенсії
державного службовця, оскільки згідно
вимог ст. 37 Закону України «Про
державну службу» пенсія призначається
виходячи із заробітної плати, в той час
як суддям виплачується суддівська
винагорода, в силу чого обчислення
пенсії суддям із суддівської
винагороди не врегульовано
законодавчо, що на думку позивача, не
відповідає нормам законодавства, в
результаті чого, позивач просить
визнати рішення відповідача щодо не
призначення йому пенсії державного
службовця відповідно до Закону України
«Про державну службу» – неправомірним
та зобов’язати Управління Пенсійного
фонду України у м. Вінниці призначити
йому пенсію державного службовця
відповідно до Закону України «Про
державну службу».

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб’єкта владних
повноважень обов’язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти позову.

В запереченні проти позову відповідач
посилається на те, що посада судді не
відноситься до посади державного
службовця, зазначаючи, що для отримання
пенсії згідно Закону України «Про
державну службу» ОСОБА_1 зобов’язаний
звільнитись із займаної посади. Просив
відмовити в задоволенні позову.

Оцінивши повідомлені позивачем та
відповідачем обставини, вивчивши
матеріали справи, дослідивши докази, а
саме: копію трудової книжки ОСОБА_1(а.с.
16-33), з якої вбачається, що ОСОБА_1
працював на посаді судді, починаючи з
10.02.1993 року, що є днем набрання чинності
Закону України «Про статус суддів» №
2862-XII від 15.12.1992, яким посадових осіб
арбітражних судів віднесено до суддів,
і по день звернення до суду, останнє
підтверджує довідка № 08-28/304/13 від 22.10.2013
року, видана господарським судом
Вінницької області(а.с. 10,11), виходячи із
особливого статусу судді як носія
державної влади, на якого поширюється
дія положень статей 1, 2 Закону України
«Про державну службу», що вказує на
належність судді до державної
службової особи, врахувавши норму п. 2
Порядку обчислення стажу державної
служби, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 03.05.1994
року № 283 з наступними змінами, яка
визначає зокрема, що до стажу державної
служби зараховується робота(служба): на
посадах державних службовців у
державних органах, передбачених у
статті 25 Закону України «Про державну
службу», а також на посадах, віднесених
Кабінетом Міністрів України до
відповідної категорії посад державних
службовців: на посадах суддів, слідчих,
прокурорів, інших службових осіб, яким
присвоєно персональні звання, взявши
до уваги правову позицію Вищого
адміністративного суду України,
закріплену в Ухвалі від 12.06.2013 року по
справі К/800/15632/13 де зазначено, що Закон
України «Про статус суддів» не містить
положень, які б регулювали порядок
пенсійного забезпечення працюючого
судді, а робота (служба) на посадах
суддів зараховується до стажу
державної служби нарівні з роботою
(службою) на посадах державних
службовців у державних органах,
передбачених у статті 25 Закону України
«Про державну службу», та пенсійне
забезпечення працюючих суддів повинно
регулюватись положеннями статті 37
Закону України «Про державну службу», а
тому суд вважає, що позовні вимоги є
обгрунтованими та підлягають до
задоволення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 1, 2, 25, 37 Закону України «Про
державну службу», п. 2 Порядку
обчислення стажу державної служби,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.05.1994 року № 283 з
наступними змінами, ст. 83 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
ст. 183-2 КАСУ, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати рішення Управління Пенсійного
фонду України у м. Вінниці щодо відмови
в призначенні ОСОБА_1 пенсії державного
службовця відповідно до Закону України
«Про державну службу» – протиправним.

Зобов’язати Управління Пенсійного
фонду України у м. Вінниці призначити
ОСОБА_1 пенсію державного службовця
відповідно до Закону України «Про
державну службу», починаючи з 01.11.2013
року.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Вінницький міський суд Вінницької
області з одночасним надісланням копії
апеляційної скарги особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції, у
разі прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя