Справа № 254/9365/13-а
Суддя: Данилів С. В.
Дата ухвалення: 2013-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 254/9365/13-а
Провадження № 2а/254/262/2013
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2013 року Будьоннівський
районний суд м. Донецька в складі:

головуючого-судді:
Данилів С.В.

за
секретаря:
Доброреза А.А.

без участі сторін.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька про
визнання дій неправомірними та
зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі міста Донецька
про визнання бездіяльності незаконною
та зобов'язання здійснити перерахунок
та виплату довічного грошового
утримання, посилаючись на наступні
обставини.

Позивач вказує, що він є суддею у
відставці, перебуває на обліку в УПФУ в
Будьоннівському районі міста Донецька
та отримує довічне утримання судді з 6
лютого 2011 року, відповідно до Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів».

Позивач зазначає, що 14 серпня 2013 року
він звернувся до установи відповідача
із заявою про перерахунок довічного
грошового утримання з 01 січня 2011 року,
однак відповідач листом від 21 серпня 2013
року відмовив йому у проведенні
перерахунку довічного грошового
утримання, в зв'язку з тим, що на їх
думку, позивач згідно ст. ст.. 129,138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» права на перерахунок
немає.

Зокрема, відмовляючи в здійсненні
перерахунку довічного грошового
утримання, відповідач керувався п.4 ст.
138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», яким передбачено, що у
разі зміни розміру грошового утримання
діючих суддів Конституційного суду
України, відповідно здійснюється
перерахунок раніше призначеного
щомісячного довічного грошового
утримання. Перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання
здійснюється з усієї суми заробітної
плати діючих суддів Конституційного
суду України з дня виникнення права на
відповідний перерахунок.

Позивач вважає вказану відмову в
проведенні перерахунку довічного
грошового утримання незаконною з
огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»,
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80%
грошового утримання судді з якого було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Частина 5 цієї ж статті передбачає, що
максимальний розмір щомісячного
довічного грошового утримання суддів у
відставці (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткової пенсії, цільової
грошової допомоги, пенсії за особливі
заслуги перед Україною, індексації та
інших доплат до пенсії встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність. Довічне грошове
утримання суддям виплачується суддям
органами пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Статтею 129 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»
передбачено, що суддівська винагорода
складається з посадового окладу та
доплат за: 1) вислугу років; 2)
перебування на адміністративній
посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4)
роботу, яка передбачає доступ до
державної таємниці. Посадовий оклад
судді місцевого суду з 1 січня 2012 року
встановлюється в розмірі 8 мінімальних
заробітних плат, а з 1 січня 2013 року - 10
мінімальних заробітних плат.

Відповідно до Закону України «Про
державний бюджет на 2012 рік»
мінімальна заробітна плата з 1 січня 2012
року складає 1073 гривні, а відповідно
Закону України «Про державний бюджет
на 2013 рік» мінімальна заробітна плата з
1 січня 2013 року складає 1147,00 грн.

Відтак, позивач вважає, що відповідач
неправомірно зробив розрахунок
довічного грошового утримання і
відмовляє в його перерахунку, оскільки
грубо порушив вищевказані правові
норми.

Так, при розрахунку довічного
грошового утримання в основу було
покладено розмір середньої заробітної
плати позивача та не було враховано
доплату за вислугу років.

Просив суд визнати неправомірними дії
Управління пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі міста Донецька
щодо відмови в перерахунку та виплаті
йому довічного грошового утримання та
зобов'язати відповідача здійснити йому
перерахунок та виплату довічного
грошового утримання, відповідно до
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» починаючи з 01 січня 2013
року.

Крім того позивач звернувся до суду із
клопотанням про поновлення строку
звернення до суду, в обґрунтування
якого вказав, що протягом 2012 року
неодноразово звертався до відповідача
за консультацією з приводу
застосування вимог Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» щодо
здійснення перерахунку довічного
грошового утримання, на що працівники
відповідача в усній формі роз’ясняли
йому, що чинним законодавством не
передбачено здійснення перерахунку
утримання.

В подальшому, а саме на початку 2013 року
позивач не звертався до установи
відповідача, оскільки хворіла його
сестра, і він був змушений з січня 2013
року по травень 2013 року здійснювати за
нею догляд, а в червні 2013 року він
дізнався, що відповідачем порушуються
його право на утримання довічного
грошового утримання у належному
розмірі.

На повторні усні звернення позивача
щодо перерахунку грошового утримання,
відповідач не реагував, а надав йому
письмову відповідь лише після його
звернення із заявою 14 серпня 2013 року

На підставі вищенаведеного просить
поновити пропущений строк на
звернення до суду із позовом та
поновити такий з 01 січня 2013 року.

Позивач в судове засідання не з'явився,
надав суду заяву про розгляд справи без
його участі, наполягав на задоволенні
позовних вимог.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився надав суду заяву
про розгляд справи у його відсутність
та письмове заперечення, відповідно до
якого позов не визнає , посилаючись на
те, що ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» не
передбачено перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці в разі зміни заробітної
плати працюючих суддів .

Враховуючи, що особи, які беруть участь
у справі, у судове засідання не
з'явилися, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС
України, фіксування судового процесу
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, суд
розглядає справу в порядку письмового
провадження.

З'ясувавши дійсні обставини справи,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги є законними та обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого суд
вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

У ч. 1 ст. 126 Основного Закону України
закріплено положення, згідно з яким
незалежність і недоторканість суддів
гарантується Конституцією і законами
України.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у ч. 1
ст. 126 Конституції України, є надання їм
за рахунок держави матеріального і
соціального захисту, до яких, зокрема,
відноситься і щомісячне довічне
грошове утримання.

При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
передбачених законом гарантій
самостійності судів, незалежності та
правової захищеності суддів.

Правові засади організації судової
влади, загальний порядок забезпечення
діяльності судів та інші питання
судоустрою і статусу суддів
урегульовані Законом України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07
липня 2010 року.

Гарантії незалежності суддів
закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», згідно з якою незалежність
судді забезпечується окремим порядком
фінансування та організаційного
забезпечення діяльності судів,
установленим законом, належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді.

Згідно ч. 1 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»
встановлено, що судді, який вийшов у
відставку, після досягнення чоловіками
віку 62 роки, жінками - пенсійного віку,
встановленого ст.. 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», виплачується
пенсія на умовах, передбачених ст.. 37
Закону України «Про державну службу»,
або за його вибором щомісячне довічне
грошове утримання.

Відповідно до ч. 3 статті 138 Закону
Україні «Про судоустрій і статус
суддів», щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання
працюючого судді з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 01
січня 2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування судді, який працює на
відповідній посаді.

У разі зміни розміру грошового
утримання діючих суддів
Конституційного Суду України
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання.
Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання здійснюється з
усієї суми заробітної плати діючих
суддів Конституційного Суду України з
дня виникнення права на відповідний
перерахунок (ч.4 ст.138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до ст. 129 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» суддівська
винагорода складається з посадового
окладу та доплат за вислугу років,
перебування на адміністративній
посаді в суді, науковий ступінь, роботу,
яка передбачає доступ до державної
таємниці.

Таким чином, розмір довічного
грошового утримання безпосередньо
пов'язаний із розміром заробітної
плати суддів відповідних судів.

Як зазначено у мотивувальній частині
рішення Конституційного Суду України
від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011,
щомісячне довічне грошове утримання
судді є самостійною гарантією
незалежності судді та складовою його
правового статусу. Правова природа
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці та
щомісячного грошового утримання
працюючого судді є однаковою, а самі ці
поняття - однорідними та
взаємопов'язаними. Щомісячне грошове
утримання судді, який, маючи право на
відставку, продовжує працювати на
посаді судді, встановлюється у зв'язку
з виконанням ним своїх обов'язків щодо
здійснення незалежного,
неупередженого та справедливого
правосуддя, а щомісячне довічне
грошове утримання судді у відставці є
належним утриманням цього судді після
припинення виконання ним своїх
професійних обов'язків та особливою
формою його соціального забезпечення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
працював на посаді судді
Пролетарського районного суду м.
Донецька з 11 квітня 1978 року по 19
листопада 1999 року, у зв’язку із у
відставкою.

З матеріалів справи вбачається, що
щомісячне довічне грошове утримання
виплачувалось позивачу відповідно до
норм «Порядку подання документів для
призначення і виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці органами Пенсійного фонду
України», затвердженого постановою
Правління Пенсійного фонду України від
25 січня 2008 року № 3-1, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12 березня
2008 року за № 200/14891, яким не передбачено
перерахунку довічного грошового
утримання суддів у відставці.

Між тим, враховуючи пріоритетність
законів на підзаконними актами, суд
вважає, що зазначена норма не підлягає
застосуванню, оскільки Законом України
«Про судоустрій і статус суддів» прямо
передбачено проведення перерахунку
довічного грошового утримання суддям у
відставці.

Крім того, зазначений порядок не може
бути застосовано у спірних
правовідносинах як такий, що прийнятий
раніше, ніж Закон України «Про
судоустрій і статус суддів», оскільки
відповідно до ст.58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії у часі, а статтею
22 Конституції України встановлено, що
при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд приходить до
висновку, що при визначенні розміру
довічного грошового утримання
позивача як судді у відставці
застосуванню підлягають положення
ст.138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», а не наведена вище
постанова Правління Пенсійного фонду
України, яка істотно звужує обсяг
встановлених законом прав позивача.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що вказаною постановою
Правління Пенсійного фонду України від
25 січня 2008 року № 3-1, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12 березня
2008 року за № 200/14891, не заборонено
проведення перерахунку довічного
грошового утримання суддям у
відставці.

У свою чергу, норми статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» безпосередньо пов`язують
виплату довічного грошового утримання
судді у відставці з грошовим
утриманням судді, який працює на
посаді, яку займав позивач до виходу у
відставку, що зумовлює проведення
перерахунку довічного грошового,
утримання судді у відставці при зміні
розміру суддівської винагороди
працюючого судді.

Щодо тверджень відповідача про те, що
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів» проведення перерахунку
довічного грошового утримання судді
передбачено виключно для суддів
Конституційного Суду України, суд не
бере їх до уваги, з огляду на таке.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» суди
загальної юрисдикції утворюють єдину
систему судів. Єдиним органом
конституційної юрисдикції в Україні є
Конституційний Суд України.

Відповідно до ч.4 ст. 17 вказаного Закону,
єдність системи судів загальної
юрисдикції забезпечується, зокрема:
єдиними засадами організації та
діяльності судів; єдиним статусом
суддів; єдиним порядком
організаційного забезпечення
діяльності судів; фінансуванням судів
виключно з Державного бюджету України.

Статтею 51 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» визначено,
що суддею є громадянин України, який
відповідно до Конституції України та
цього Закону призначений чи обраний
суддею, займає штатну суддівську
посаду в одному з судів України і
здійснює правосуддя на професійній
основі. Судді в Україні мають єдиний
статус незалежно від місця суду в
системі судів загальної юрисдикції чи
адміністративної посади, яку суддя
обіймає в суді.

Згідно ч.5 ст.109 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» за суддею,
звільненим за його заявою, про
відставку, зберігається звання судді
га гарантії недоторканності,
встановлені для судді до його виходу у
відставку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
судді, що працюють або працювали у
системі судів загальної юрисдикції, не
повинні ставитись у менш вигідне
становище в питаннях пенсійного
забезпечення, а саме нарахування та
виплати довічного грошового утримання
судді у відставці, порівняно із суддями
Конституційного Суду України.

Відповідно до ст. 6.4. Європейської
хартії про статус суддів суддя, що
досяг встановленого законом віку для
виходу у відставку з суддівської
посади, яку займав протягом певного
часу, повинен отримувати пенсію по
виходу у відставку, рівень якої повинен
бути як можна ближче до рівня останньої
заробітної плати в якості судді.

Стаття 5 КАС України передбачено
здійснення судочинства відповідно як
Законів України, гак і міжнародних
договорів, згода на які надано
Верховною Радою України. Відповідно до
ст. 8 Конституції України в Україні
визнається і діє принципи верховенства
права.

За змістом ст.17 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» єдність
системи судів загальної юрисдикції
забезпечується, зокрема, вирішенням
питань внутрішньої діяльності судів
органами суддівського самоврядування.

Згідно п.6 рішення Ради Суддів України
№ 18 від 23 березня 2012 року за
результатами розгляду звернень суддів
у відставці щодо їх права на
перерахунок довічного грошового
утримання, вважати наявним у них такого
права відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів». При цьому слід запровадити
порядок на рівні Державної судової
адміністрації України та Пенсійного
фонду України, за яким під грошовим
утриманням судді, який працює на
відповідній посаді, слід вважати
єдиний рівень по державі для суддів
відповідної інстанції.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про наявність у позивача
права на перерахунок довічного
грошового утримання судді у відставці
у розмірі, встановленому ст.138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів».

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 99 КАС України -
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного строку,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами Так, ч. 2 ст. 99 КАС України
встановлено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

У зв'язку з поважною причиною пропуску
строку звернення до суду, суд може
поновити цей строк. Суд вивчивши
матеріали справи, прийнявши до уваги
письмові пояснення позивача, вважає
можливим, відповідно до ст. 100 КАС
України - поновити строк для подання
позову до суду.

За таких обставин, враховуючи, що
Управління Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька
проявило бездіяльність, щодо
законодавчо визначеного обов'язку
вчинити дії, пов'язані з перерахунком
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці , суд
вважає, що це є підставою для звернення
до суду, у зв'язку з чим позовні вимоги
ОСОБА_1 є обґрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 94 КАС України,
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує
всі здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). Якщо адміністративний
позов задоволено частково, судові
витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог, а відповідачу -
відповідно до тієї частини вимог, у
задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Ураховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено, суд вважає за необхідне
стягнути з Державного бюджету України
на користь позивача сплачений судовий
збір у сумі 68 грн. 82 коп.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 41, 71, 94, 160, 161-163 КАС
України, ст.ст. 129, 138 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів» суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного
фонду України в Будьоннівському районі
м. Донецька про визнання дій
неправомірними та зобов`язання вчинити
певні дії - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до
суду.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька
щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1
довічного грошового утримання.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Будьоннівському районі
м. Донецька перерахувати та виплатити
ОСОБА_1 довічне грошове утримання,
відповідно до вимог Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» з 01
січня 2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті
судового збору у сумі 68 гривень 82
копійки.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а особами,
які приймали участь у справі, але не
були присутні під час проголошення
постанови у 10-ти денний строк з дня
отримання її копії.

Суддя Будьоннівського

районного суду м.
Донецька
С.В. Данилів