Справа № 817/4170/13-а
Суддя: Дудар О.М.
Дата ухвалення: 2013-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/4170/13-а

30 грудня 2013 року 15год. 45хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Дудар О.М., за участю секретаря судового
засідання Сисун Н.В., сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Красько Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

суб`єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_3 до
Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області про
визнання протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення,
рішення про застосування штрафних
санкцій, ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_3 (далі - СПД ОСОБА_3.) звернулася з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області (далі - ДПІ у
м.Рівному) про визнання протиправними
та скасування податкового
повідомлення-рішення від 15.01.2013 №
про збільшення грошового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб в
сумі 19311,75грн. (12874,50грн. - за основним
платежем, 6437,25грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами)) та
рішення про застосування штрафних
санкцій за донарахування своєчасно не
нарахованого єдиного внеску від 15.11.2013
№ в сумі 32085,00грн. (29783,10грн. -
єдиний внесок, 2302,00грн. - штрафні
санкції).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
висновки акта перевірки не
відповідають фактичним обставинам та
суперечать чинному законодавству.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
суду пояснив, що жодних порушень
податкового законодавства СПД ОСОБА_3
допущено не було. Вказав, що включення
позивачем до складу витрат земельного
податку в сумі 16824,00грн. є правомірним,
оскільки земельна ділянка
використовується підприємцем у
власній господарській діяльності - для
обслуговування складського
приміщення. Висновки податкового
органу про зворотне є безпідставними.
Крім того, надуманим також є твердження
відповідача про те, що позивач завищила
собівартість реалізованих у 2011 та 2012
роках товарів, оскільки до її складу
віднесено вартість придбання товарів,
які в цей період не були реалізовані.
Таке твердження податкового органу
спростовується записами у книзі
доходів і витрат №5. Просив позов
задовольнити повністю.

Відповідачем позов не визнано з
підстав, викладених у письмових
запереченнях.

У судовому засіданні представник
відповідача вказав на безпідставність
позовних вимог та суду пояснив, що під
час проведення перевірки встановлено
порушення позивачем вимог податкового
законодавства. Так, СПД ОСОБА_3, в
порушення п.138.4 ст.138 Податкового
кодексу України (далі - ПК України), до
складу витрат у 2011 році віднесено
вартість придбаних товарів (сіль,
борошно та ін.) на суму 38438,00грн., у 2012
році на суму 30568,00грн., які не
реалізовані у звітному періоді. Тобто,
позивачем безпідставно завищено
собівартість реалізованого товару на
вказані суми. Крім того, СПД ОСОБА_3
безпідставно включено до складу
валових витрат земельний податок в
сумі 16824,00грн. Жодних доказів
використання земельної ділянки у
власній господарській діяльності
позивачем ні під час перевірки, ні суду
не надано. Зауважив, що до складу витрат
приватного підприємця можливе
включення сум сплачених податків щодо
рухомого чи нерухомого майна лише за
умови використання їх у господарській
діяльності та реєстрації за суб'єктом
господарювання, а не за фізичною
особою. Враховуючи вказані порушення
та збільшення позивачу за наслідками
перевірки чистого оподатковуваного
доходу за 2011 рік на суму 46850,00грн. та за
2012 рік на суму 38980,00грн., податковим
органом було донараховано підприємцю
також єдиний соціальний внесок в
загальній сумі 29783,10грн., у тому числі:
за 2011 рік - в сумі 16257,00грн., за 2012 рік - в
сумі 13526,10грн. Просив у задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства,
перевіривши їх дослідженими у судовому
засіданні доказами, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення повністю
з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3
зареєстрована як фізична
особа-підприємець 23.12.1996, перебуває на
обліку як платник податку в органі
державної податкової служби з 23.12.1996., є
платником податку на додану вартість
згідно зі свідоцтвом від 09.11.2005 НОМЕР_2.
Основними видами господарської
діяльності СПД ОСОБА_3 є оптова
торгівля продуктами харчування,
здавання в оренду власного нерухомого
майна, роздрібна торгівля іншими
продовольчими товарами.

З 14.10.2013 по 25.10.2013 ДПІ у м.Рівному
проведено документальну планову
виїзну перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства СПД ОСОБА_3 (ід.номер
НОМЕР_1) за період з 01.01.2011 по 31.12.2012, за
наслідками якої складено акт перевірки
від 01.11.2012 №211/17-117/НОМЕР_1.

У вказаному акті зафіксовано наступні
порушення:

- п.164.3 ст.164, п.167.1 ст.167, п.177.1, п.177.2,
п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами і
доповненнями) - донарахована за
результатами перевірки сума податку на
доходи фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю за 2011 рік
становить 8448,00грн., за 2012 рік - 5667,00грн.;

- п.2 ч.1 ст.7, ч.11 ст.8 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» - донарахована
сума єдиного внеску складає 29783,10грн., у
тому числі: 2011 рік - 16257,00грн., 2012 рік -
13526,10грн.

На підставі акта перевірки від 01.11.2012
№211/17-117/НОМЕР_1 ДПІ у м.Рівному прийнято
податкове повідомлення-рішення від
15.01.2013 № про збільшення грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб в сумі 19311,75грн. (12874,50грн. -
за основним платежем, 6437,25грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами)) та рішення про застосування
штрафних санкцій за донарахування
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску від 15.11.2013 № в сумі 32085,00грн.
(29783,10грн. - єдиний внесок, 2302,00грн. -
штрафні санкції).

Як вбачається з акта перевірки,
підставою для визначення позивачу
податкових зобов'язань з податку на
доходи фізичних осіб та зобов'язання зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування стали висновки
податкового органу про те, що:

- позивачем до складу витрат 2011-2012
років віднесено вартість придбаних
товарів (сіль, борошно та ін.) на суму
38438,00грн. та за 2012 рік на суму 30568,00грн.,
які не реалізовані у звітному періоді,
що потягнуло завищення собівартості
реалізованого товару;

- позивачем безпідставно до складу
витрат включено земельний податок в
сумі 16824,00грн. сплачений нею як фізичною
особою, а не як суб'єктом
підприємницької діяльності.

Відповідно до п.177.4 ст.177 ПК України, до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

В силу вимог пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК
України, витрати операційної
діяльності включають, зокрема,
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів
140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку.

Відповідно до п.138.8 ст.138 ПК України,
собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається з витрат,
прямо пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, надання
послуг, а саме: прямих матеріальних
витрат; прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, надання послуг; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії.

До складу прямих матеріальних витрат
включається вартість сировини та
основних матеріалів, що утворюють
основу виготовленого товару, виконаної
роботи, наданої послуги, придбаних
напівфабрикатів та комплектувальних
виробів, допоміжних та інших
матеріалів, які можуть бути
безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкта витрат (п.п.138.8.1
п.138.8 ст.138 ПК України.

Згідно з п.138.4 ст.138 ПК України, витрати,
що формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, крім нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачу на праві приватної власності
належить земельна ділянка площею 1,706га,
яка розташована на АДРЕСА_1 у м.Рівному.
Згідно з державним актом на право
власності на земельну ділянку серії РВ
№033874, цільове призначення вказаної
земельної ділянки - для обслуговування
складських приміщень.

Відповідно до витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно №15457951
ОСОБА_3 володіє будівлею складу
загальною площею 704,3кв.м, що розміщена
за адресою: АДРЕСА_1. Підстава
виникнення права власності - біржовий
контракт купівлі-продажу нерухомості
від 09.03.1999 №163/151н-99.

Упродовж 2011-2012 років позивачем було
нараховано та сплачено до бюджету
земельний податок в загальній сумі
16824,00грн., що підтверджується
податковими розрахунками земельного
податку на 2011 та 2012 роки, платіжними
дорученнями від 25.01.2011 №9, від 24.02.2011 №45,
від 04.03.2011 №37, від 20.04.2011 №69, від 25.05.2011
№59, від 15.06.2011 №71, від 02.08.2011 №91, від
14.07.2011 №80, від 24.10.2011 №110, від 05.09.2011 №95,
від 20.12.2011 №92, від 16.11.2011 №137, від 01.02.2012
№17, від 19.03.2012 №41, від 10.04.2012 №50, від
21.05.2012 №51, від 19.06.2012 №60, від 13.07.2012 №65,
від 15.08.2012 №76, від 20.09.2012 №86, від 01.11.2012
№98, від 26.11.2012 №115.

Вказані суми податку СПД ОСОБА_3
включено до складу витрат відповідного
періоду. Суд вважає такі дії позивача
правомірними, оскільки із вказаних
податкових розрахунків та платіжних
доручень вбачається, що земельний
податок сплачувався позивачем як
суб'єктом підприємницької діяльності,
а цільове призначення обумовленої
земельної ділянки - для обслуговування
складських приміщень. Крім того, згідно
з державним актом серії РВ №033874,
співвласником земельної ділянки є саме
підприємець ОСОБА_3

З огляду на заняття позивачем такими
видами господарської діяльності як
оптова торгівля продуктами харчування
та роздрібна торгівля іншими
продовольчими товарами, використання
складського приміщення, яке розміщене
на обумовленій земельній ділянці, у
власній господарській діяльності
сумніву не викликає.

Таким чином, висновки відповідача про
безпідставне віднесення СПД ОСОБА_3 до
складу витрат сплаченого нею
земельного податку є неправомірними.

Щодо віднесення позивачем до складу
витрат 2011-2012 років вартості придбаних
товарів (сіль, борошно та ін.) на суму
38438,00грн. та за 2012 рік на суму 30568,00грн.,
які не реалізовані у звітному періоді,
що потягнуло завищення собівартості
реалізованого товару, то з огляду на
дані досліджених в судовому засіданні
податкових декларацій про майновий
стан і доходи СПД ОСОБА_3 за 2011 та 2012
роки, книги обліку доходів і витрат
позивача №5, прибуткових та видаткових
накладних за період 2011-2012 років такі
висновки ДПІ у м.Рівне не
підтвердилися.

Відповідно до пп.5.2 п.5 Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства (затв. наказом Державної
податкової адміністрації України від
22.12.2010 N984, зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 12.01.2011 за N34/18772) (далі -
Порядок №984), у разі встановлення
перевіркою порушень податкового
законодавства за кожним відображеним в
акті фактом порушення необхідно: чітко
викласти зміст порушення з посиланням
на конкретні пункти і статті
законодавчих актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень; зазначити первинні
документи, на підставі яких вчинено
записи у податковому та
бухгалтерському обліку, навести
регістри бухгалтерського обліку,
кореспонденцію рахунків операцій та
інші документи, пов'язані з обчисленням
і сплатою податків і зборів, та докази,
що підтверджують наявність факту
порушення; у разі відсутності
первинних документів або ненадання для
перевірки первинних та інших
документів, що підтверджують факт
порушення, зазначити перелік цих
документів; у разі відмови посадових
осіб платника податків або його
законних представників надати копії
документів посадовій (службовій) особі
органу державної податкової служби
така особа складає акт у довільній
формі, що засвідчує факт відмови, із
зазначенням посади, прізвища, імені, по
батькові платника податків (його
законного представника) та переліку
документів, які йому запропоновано
подати, факт про складання такого акта
відображається в акті документальної
перевірки; у разі надання посадовими
особами платника податків або його
законними представниками посадовим
(службовим) особам органу державної
податкової служби письмових пояснень
щодо встановлених порушень
податкового законодавства та/або
причин ненадання первинних та інших
документів, що підтверджують
встановлені порушення, або їх копій
факти про надання таких пояснень
необхідно відобразити в акті.

Згідно з п.6 Порядку №984, факти
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Всупереч цим вимогам, в акті перевірки
зміст порушень в частині завищення
собівартості реалізованого товару
викладено не чітко, не вказані первинні
документи, на підставі яких вчинено
записи у податковому та
бухгалтерському обліку та які
підтверджують наявність порушень.

Таким чином податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м.Рівне від
15.01.2013 № про збільшення грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб в сумі 19311,75грн. (12874,50грн. -
за основним платежем, 6437,25грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами)) є протиправним та підлягає
до скасування.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 N2464-VI,
єдиний внесок нараховується для
платників, зазначених у пункті 4 (крім
фізичних осіб - підприємців, які обрали
спрощену систему оподаткування) та 5
частини першої статті 4 цього Закону, -
на суму доходу (прибутку), отриманого
від їх діяльності, що підлягає
обкладенню податком на доходи фізичних
осіб, та на суму доходу, що
розподіляється між членами сім'ї
фізичних осіб - підприємців, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності. При цьому
сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску за кожну особу за місяць, у якому
отримано дохід (прибуток).

Враховуючи те, що відповідачем
документально не підтверджено
правомірність збільшення СПД ОСОБА_3
чистого оподатковуваного доходу за 2011
рік на суму 46850,00грн. та за 2012 рік на суму
38980,00грн., підстави для донарахування
позивачу єдиного соціального внеску та
застосування відповідних штрафних
санкцій у податкового органу відсутні.

За таких обставин, рішення про
застосування штрафних санкцій за
донарахування своєчасно не
нарахованого єдиного внеску від 15.11.2013
№ в сумі 32085,00грн. (29783,10грн. -
єдиний внесок, 2302,00грн. - штрафні
санкції) є протиправним та підлягає до
скасування.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків
встановлених ст.72 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не було доведено
правомірності прийняття оспорюваних
податкового повідомлення-рішення та
рішення про застосування штрафних
санкцій, а тому адміністративний позов
належить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області від
15.11.2013 № про збільшення
податкового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб в сумі 19311,75грн.
(12874,50грн. - за основним платежем,
6437,25грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами)) та рішення від
15.11.2013 № про застосування
штрафних санкцій за донарахування
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску в сумі 32085,00грн. (29783,10грн. - єдиний
внесок, 2302,00грн. - штрафні санкції).

Присудити на користь позивача суб`єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_3 із Державного бюджету
України судовий збір у сумі 172,05грн. (сто
сімдесят дві гривні п'ять копійок).

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Дудар О.М.