Справа № 872/1432/13
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2013-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2013 р. справа № 2а/0470/11035/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючий
суддя Суховаров А.В.

судді Божко Л.А.
Лукманова О.М.

при секретарі Троянові
А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції в м.Дніпропетровську на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
06.11.2012 у справі за адміністративним
позовом Фізичної особи підприємця
ОСОБА_1 до Лівобережної об'єднаної
державної податкової інспекції в
м.Дніпропетровську про скасування
податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1
17.09.2012 звернулась до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції в
м.Дніпропетровську, в якому просить
визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення-рішення
№1 від 06.08.2012 про податкове
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб в сумі 32' 049гр65коп та
податкове повідомлення-рішення №
від 06.08.2012 про податкове зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 27'
185гр55коп (т1ас3,127,т2ас65).

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
06.11.2012 позов задоволений (т2ас46).

В апеляційній скарзі податкова
інспекція просить постанову суду
скасувати та відмовити в задоволенні
позовних вимог. Вказують, що суд не
звернув увагу на неналежне оформлення
документів про використання
транспортно-експедиційних послуг та
використання орендованого автомобіля.
Зокрема, в договорах, укладених
позивачкою, відсутні умови перевезення
товару (т2ас55).

Перевіривши законність і
обгрунтованість постанови суду,
заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Згідно акту №2696/17-2/НОМЕР_1 від 16.07.2012
документальної планової перевірки
ОСОБА_1 за період з квітня 2010 року по
грудень 2011 року, проведеної
Лівобережною ОДПІ, документально не
підтверджено отримання
транспортно-експедиційних послуг та
використання орендованого автомобіля
JAK держномер НОМЕР_3 в господарській
діяльності (т1ас11).

Лівобережною ОДПІ 06.08.2012 прийнято
податкове повідомлення-рішення
№, яким визначено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість основний платіж 22' 087гр67коп,
штрафні санкції 5097гр88коп, а всього 27'
185гр55коп; та податкове
повідомлення-рішення №1, яким
визначено податкове зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб
основний платіж 26'287гр31коп, штрафні
санкції 5762гр34коп, а всього 32' 049гр65коп
(т1ас9,10).

Відповідно до частин 2-3 статті 13
Декрету КМУ «Про прибутковий податок з
громадян», оподатковуваним доходом
вважається сукупний чистий доход,
тобто різниця між валовим доходом
(виручки у грошовій та натуральній
формі) і документально підтвердженими
витратами, безпосередньо пов'язаними з
одержанням доходу. Якщо ці витрати не
можуть бути підтверджені
документально, то вони враховуються
податковими органами при проведенні
остаточних розрахунків за нормами,
визначеними Головною державною
податковою інспекцією України за
погодженням з Міністерством економіки
України та Державним комітетом України
по сприянню малим підприємствам та
підприємництву. До складу витрат,
безпосередньо пов'язаних з одержанням
доходів, належать витрати, які
включаються до складу валових витрат
виробництва (обігу) або підлягають
амортизації.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138
Податкового Кодексу України, витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового Кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 139.1.9 статті 139
Податкового Кодексу України, не
включаються до складу витрат витрати,
не пов'язані з провадженням
господарської діяльності, витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Згідно реєстраційних документів,
основним видом діяльності Фізичної
особи підприємця ОСОБА_1 є оптова
торгівля побутовими електротоварами і
електронною апаратурою. Між позивачкою
з одного боку та постачальниками і
покупцями продукції укладені договори
купівлі і продажу товарів (т2ас26-43). Для
забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_1 здійснювала постійні
автомобільні перевезення
електротехнічної продукції, тобто
несла прямі витрати від здійснення
господарської діяльності, що
підтверджується договором з ПП
«Автобуд» про надання
транспортно-експедиційних послуг,
товарно-транспортними накладними,
довіреностями на отримання
товарно-матеріальних цінностей, актами
прийому-передачі виконаних робіт,
видатковими і податковими накладними
(т1ас26-116,152,211,212,т2ас21-25). Для ефективного
здійснення підприємницької діяльності
зі своєчасної доставки товару,
позивачкою укладений договір оренди
автомобіля JAK держномер НОМЕР_3 (т1ас132).
Використання автомобіля за
призначенням доведено актами надання
послуг (т1ас133-136).

Відповідно до пункту 198.2 статті 198
Податкового Кодексу України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунку платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового Кодексу України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Податкові накладні по всім
операціям, на які посилається
податкова інспекція, оформлені
відповідно до статті 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік і фінансову
звітність», пункту 201.1 статті 201
Податкового Кодексу України. Вирішуючи
справу по суті, суд першої інстанції
правильно зазначив, що за отримані
послуги позивачка повністю
розрахувалась, в тому числі сплатила
ПДВ у ціні (т1ас156т2ас15), та правильно
відобразила понесені витрати
господарської діяльності в поданих
деклараціях (т1ас153,213-249, т2ас1-13).

Колегія суддів погоджується з
висновком окружного суду, що податкові
органи не мають повноважень давати
оцінку того, що повинно бути
відображено в цивільних договорах між
господарюючими суб'єктами оскільки це
є втручанням в їх виключно внутрішню
діяльність. Доводи апеляційної скарги
є безпідставними. Те що в договорах з
постачальниками і отримувачами не
деталізовані умови постачання не
спростовує факт реального перевезення
електротехнічної продукції.

Суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись пунктом 1 статті 198, статтями
200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції в м.Дніпропетровську
залишити без задоволення, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 06.11.2012 - без
змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів.

Головуючий:
А.В. Суховаров

Суддя:
Л.А. Божко

Суддя:
О.М. Лукманова