Справа № 811/3354/13-а
Суддя: Г.П. Нагібіна
Дата ухвалення: 2013-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2013 року
Справа № 811/3354/13-а

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючої-судді - Нагібіної Г.П.
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за
адміністративним позовом публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та Кредит" до державного реєстратора
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Олександрійського
міськрайонного управління юстиції
Кіровоградської області Колісніченка
Андрія Юрійовича, реєстраційної служби
Олександрійського міськрайонного
управління юстиції Кіровоградської
області, третіх осіб, які не
заявляються самостійних вимог на
предмет спору на боці відповідача -
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про
визнання протиправним та скасування
рішень та зобов'язання вчинити певні
дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" звернулось
до Кіровоградського окружного
адміністративного суду з позовом до
державного реєстратора прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Олександрійського міськрайонного
управління юстиції Кіровоградської
області Колісніченка Андрія Юрійовича,
реєстраційної служби
Олександрійського міськрайонного
управління юстиції Кіровоградської
області, третіх осіб, які не
заявляються самостійних вимог на
предмет спору на боці відповідача -
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в
якому просить суд, з урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог:

- визнати протиправним два
рішення державного реєстратора
Колісніченко Андрія Юрійовича №6387349
від 03.10.2013 року про державну реєстрацію
прав в частині реєстрації права
власності на нерухоме майно за адресою:
АДРЕСА_1, за суб'єктом: ОСОБА_3,
податковий номер НОМЕР_1, та за
суб'єктами: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6;

- скасувати два рішення
державного реєстратора Колісніченко
Андрія Юрійовича №6387349 від 03.10.2013 року
про державну реєстрацію прав в частині
реєстрації права власності на нерухоме
майно за адресою: АДРЕСА_1;

- зобов'язати реєстраційну службу
Олександрійського міськрайонного
управління юстиції Кіровоградської
області внести відповідні зміни до
державного реєстру прав на нерухоме
майно шляхом внесення запису про
скасування державної реєстрації права
власності на нерухоме майно, внесеного
відповідно до рішень №6387349 від 03.10.2013 р.;

- зобов'язати реєстраційну службу
Олександрійського міськрайонного
управління юстиції Кіровоградської
області розглянути заяву ОСОБА_3 від
03.10.2013 р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим,
що в реєстрі обтяжень зареєстроване
обтяження на нерухоме майно за адресою:
АДРЕСА_1, яке належить на праві
приватної власності ОСОБА_3, як за
договором іпотеки, так і за постановою
державного виконавця в межах
виконавчого провадження. Проте,
незважаючи на наявність обтяжень на
об'єкт нерухомості, державним
реєстратором прав на нерухоме майно
реєстраційної служби
Олександрійського МУЮ Кіровоградської
області 03.10.2013 р. розглянуто заяву
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та
прийнято рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень №6387349
від 03.10.2013 р., яким проведено державну
реєстрцаію права власності за
вищепереліченими особами.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи за відсутності
відповідача.

Відповідачі та треті особі в
судове засідання не з'явились, хоча про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, що
підтверджується телефонограмою від
28.11.2013 р. та повідомленнями про вручення
поштового відправлення (а.с.100, 104,105).

Відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України від 06.07.2005 р. № 2747-ІУ (далі КАС
України), якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд вирішив
провести судовий розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Дослідивши подані сторонами документи
і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Банк "Фінанси та Кредит»
(далі позивач) зареєстроване як
юридична особа (а.с.18,19).

Відповідно до пункту 1 частини
другої статті 17 КАС України, юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Згідно пункту 7 частини 1 статті 3
КАС України, суб'єкт владних
повноважень - орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Підпунктом 2 частини 2 статті 9
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" визначено, що
державний реєстратор: приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав.

Отже, державний реєстратор
реєстраційної служби
Олександрійського міського
управіління юстиції Кіровоградської
області Колісніченко А.Ю. (відповідач-1)
та реєстраційна служба
Олександрійського МУЮ (відповідач-2), у
розумінні статті 3 КАС України, є
суб'єктами владних повноважень, дії та
рішення якого оскаржені.

Рішенням про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень від 03.10.2013 р. №6387349
проведено державну реєстрацію права
власності, форма власності приватна,
спільна сумісна, за ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.97-98, далі
оскаржуване рішення-1).

На підставі даного рішення видано
витяг з державного реєстру речових
прав на нерухоме майно №10244924 від 04.10.2013
р., згідно якого власниками об'єкту
нерухомості - квартири АДРЕСА_1 є
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (далі
витяг-1, а.с.37-38).

Після відкриття провадження по
даній справі та направлення на адресу
відповідача ухвали судді про відкриття
провадження від 01.11.2013 р., на адресу суду
надійшла інформація, що після
отримання даної ухвали було
переглянуто реєстраційну справу
№03 за ОСОБА_3 та членів його сім'ї
про реєстрацію права власності на
двокімнатну квартиру, в результаті
чого встановлено, що реєстрація прав
власності була здійснена з помилкою,
яка на теперішній час виправлена, а
саме: скасовано витяг №10244924 від 04.10.2013
р. та видано новий витяг з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
(а.с.70-71).

Рішенням про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень від 03.10.2013 р. №6387349
проведено державну реєстрацію права
власності, форма власності приватна,
спільна сумісна, за ОСОБА_3 (а.с.96, далі
оскаржуване рішення-2).

На підставі даного рішення видано
витяг з державного реєстру речових
прав на нерухоме майно №12536183 від 11.11.2013
р., згідно якого власником об'єкту
нерухомості - квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3
(далі витяг-2, а.с.71-72).

Законність та обґрунтованість
рішення-1 та рішення-2 та зобов'язання
розглянути заяву ОСОБА_3 є предметом
спору, який передано на вирішення суду.

Стосовно позовних вимог щодо
визнання протиправним та скасування
рішення-1 та рішення-2, суд дійшов
наступних висновків.

Перш за все, суд вважає за
необхідне зазначити, що ухвалою судді
від 01.11.2013 р. від відповідача
вітребувано оскаржуване рішення-1 та
усі документи, на підставі яких
проведено державну реєстрацію права
власності на нерухоме майно за ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.1-2), проте,
станом на день розгляду справи в суді,
витребувані документи надані суду не
були. А відтак, суд розглядає справу на
підставі наявних в справі документів.

16 липня 2007 року між АТ «Банк
«Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір № 8/КVN6-07-07 від 16
липня 2007 року (надалі - Кредитний
договір), відповідно до умов якого
позивач надав ОСОБА_3 кредит (грошові
кошти) в сумі 15 000,0 (п'ятнадцять тисяч)
доларів США, а ОСОБА_3 прийняв та
зобов'язався, належним чином
використовувати і повернути кредит у
повному обсязі до 15 липня 2022 року
згідно з Графіком погашення кредиту
(а.с.20-23).

В якості забезпечення
своєчасного і повного виконання ОСОБА_3
обов'язків по Кредитному договору, в
іпотеку Позивачу передано майно, а
саме: АДРЕСА_1, що підтверджується
Договором іпотеки № 8/КVN6-Z від 16 липня
2007 року, який посвідчений ОСОБА_8
приватним нотаріусом
Олександрійського міського
нотаріального округу та
зареєстрований в реєстрі за № 2351 (далі -
Іпотечний договір, а.с.24-24-26).

Відповідно до пункту 4 Іпотечного
договору, Предмет іпотеки належить
Іпотекодавцю на підставі Договору
купівлі-продажу квартири від 15.01.2001
року, зареєстрованого на Універсальній
товарній біржі «Партнер» за
реєстраційним номером №521, право
власності зареєстроване в
Олександрійському МБТІ 21.02.2001 року
реєстровий №9609/71, та рішення
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 15 червня
2007 року.

Згідно пункту 7.4.8. вищевказаного
договору іпотеки Іпотекодержатель має
право, зокрема, достроково звернути
стягнення на предмет іпотеки у
неналежного виконання Позичальником
будь-яких умов основного зобов'язання,
у тому числі, але не обмежуючись
переліченим нижче, у разі несвоєчасної
чи неповної сплати платежів,
несвоєчасного повернення суми
Основного зобов'язання, в т.ч. кредиту,
процентів, комісійної винагороди,
неустойки. Звернення стягнення на
заставлене майно здійснюється на
розсуд Іпотекодержателя: або за
рішенням суду, або за виконавчим
написом нотаріуса, або
Іпотекодержателем самостійно на
умовах цього договору.

Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 01 лютого 2010 р.
задоволено позовні вимоги ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4
та стягнуто солідарно заборгованість
станом на 19.11.2009 р. за кредитним
договором від 16.07.2007 р. у розмірі 137 570
(сто тридцять сім тисяч п'ятсот
сімдесят) гривень 92 коп., судові витрати
в розмірі 1 495 (одна тисяча чотириста
дев'яносто п'ять) гривень 71 коп., яке не
оскаржувалось та набрало законної сили
12 лютого 2010 р. (а.с.34).

17 вересня 2010 року на виконання
вищезазначеного рішення суду,
державним виконавцем проведено опис
майна, що належить боржнику, а саме:
квартири номер АДРЕСА_1. Відповідно до
акту опису й арешту майна серії АК№019901
від 17.09.2010 р. на описане майно накладено
арешт і встановлено обмеження права
користування ним. Описане майно
прийняв на відповідальне зберігання,
копію акта опису й арешту майна отримав
ОСОБА_3, який в свою чергу був
попереджений про кримінальну або
матеріальну відповідальність за
розтрату, відчуження, приховування чи
підміну описаного майна, про що
свідчить власний підпис Боржника в
акті опису й арешту майна (а.с.35-38).

Відносини, пов'язані з державною
реєстрацією прав на нерухоме майно та
їх обтяжень з 01.01.2013 р. регулюються
Законом України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року
№1952-IV (далі Закон №1952-IV).

Процедура проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, перелік
документів, необхідних для її
проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, також визначаються Порядком
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 703 від 22.06.2011 р.

Відповідач-1, приймаючи
оскаржувані рішення розглядав заяву
про держвану реєстрацію прав та їх
обтяжень, прийняту 03.10.2013 р.
реєстраційний номер 320881, проте, як
зазначено у рішенні-1 та рішенні-2 дані
заяви за одним і тим же номером подані
різними суб'єктами, що на думку суду є
неможливим, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 16 Закону №
1952 заява про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень подається до органу
державної реєстрації прав, на
території якого розміщений об'єкт
нерухомого майна або більша за площею
його частина. Разом із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень подаються документи, що
підтверджують виникнення, перехід,
припинення відповідних прав, та
документ, що підтверджує оплату послуг
з державної реєстрації прав та їх
обтяжень.

Статтею 19 Закону № 1952-IV визначено
вичерпний перелік документів на
підставі яких здійснюється державна
реєстрація прав.

Як зазначає позивач, ОСОБА_3 разом
із заявою до органу державної
реєстрації прав було надано договір
купівлі-продажу квартири від 15.01.2001
року та рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 15 червня 2007 року.

Отже, згідно договору
купівлі-продажу квартири від 15.01.2001
року, зареєстрованого на Універсальній
товарній біржі «Партнер» за
реєстраційним номером №521, право
власності зареєстроване в
Олександрійському МБТІ 21.02.2001 року
реєстровий №9609/71, та рішення
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 15 червня
2007 року та довідки-характеристики від 25
червня 2007 року №1782 право власності на
квартиру АДРЕСА_1одноосібно належить
ОСОБА_3 (а.с.88-94/.

Відповідно до пункту 4 Закону № 1952
права на нерухоме майно та їх
обтяження, що виникли до набрання
чинності цим Законом, визнаються
дійсними у разі відсутності їх
державної реєстрації, передбаченої цим
Законом, якщо реєстрація прав та їх
обтяжень була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення.

Таким чином реєстрація права
власності проведена Бюро технічної
інвентаризації визнається дійсною
Законом № 1952.

Згідно Інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
Реєстру прав власності на нерухоме
майно, Державного реєстру іпотек,
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, щодо об'єкту
квартири АДРЕСА_1, існують обтяження у
вигляді:

- іпотеки (реєстраційний номер
обтяження 13472812), яка зареєстрована
16.07.2007 року згідно договору між
ОСОБА_3 та Ат «Банк «Фінанси та Кредит»,
Іпотекодержателем визначено «Банк
«Фінанси та Кредит»;

- заборони на нерухоме майно
(реєстраційним номером обтяження 13471995),
внесеної 16.07.2007 року на підставі
іпотечного договору за № 2351 від 16.07.2007
року, обтяжувачем по якому визначено
«Банк «Фінанси та Кредит».

Дані із Державного реєстру іпотек
і Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна вказують на
те, що заявлене до реєстрації нерухоме
майно перебуває під іпотекою згідно
відповідного договору від 16.07.2007 року,
Іпотекодержателем якого являється
Публічне акціонерне товариство «Банк
«Фінанси та Кредит».

Пунктом 31 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень встановлено, що для
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці
або податковій заставі, заявник, крім
документів, що зазначені у пунктах 27-30
цього Порядку подає документ, що
підтверджує факт надання згоди
Іпотекодержателем або органом
державної податкової служби на
відчуження або інше визначення
юридичної долі нерухомого майна, яке
перебуває в іпотеці або податковій
заставі.

В даному випадку слід зазначити,
що пункт 31 Порядку не визначає
обставини і цілі для забезпечення яких
заявник має намір вчинити дії для
проведення державної реєстрації права
власності щодо майна, яке перебуває в
іпотеці, а визначає, що проведення
будь-якої реєстраційної дії щодо
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно, яке перебуває в
іпотеці, обов'язково додатково
подається документ, що підтверджує
факт надання згоди Іпотекодержателем
на відчуження або інше визначення
юридичної долі нерухомого майна.

Отже, відповідач-1 прийняв
рішення-1 про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень не маючи на те підстав, а
саме: за відсутності документів, що
підтверджують виникнення, перехід,
припинення прав власності за ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на об'єкт
нерухомості за адресою АДРЕСА_1 та за
відсутності згоди Іпотекодержателя -
АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на
відчуження або інше визначення
юридичної долі вищезазначеного
нерухомого майна.

А відтак, суд дійшов висновку, що
рішення-1 є протиправними, з огляду на
те, що воно суперечать вимогам Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень», Тимчасовому положенню про
порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, Закону України «Про
іпотеку» та умовам п. 7.1.4 іпотечного
договору.

Враховуючи вищезазначене, суд
зазначає про обгрунтованість позовних
вимог в цій частині та про необхідність
скасування рішення-1.

Що ж стосоується оскаржуваного
рішення-2, суд зазначає про його
протиправність, оскільки останнє
прийняте відповідачем з перевищенням
владних повноважень, виходячи із
зазначеного.

Згідно інформації наданої
начальником реєстраційної служби
Олександрійського МУЮ, відповідачем
переглянуто реєстраційну справу
№03 за ОСОБА_3 та членів його сім'ї
про реєстрацію права власності на
двокімнатну квартиру, в результаті
чого встановлено, що реєстрація прав
власності була здійснена з помилкою,
яка на теперішній час виправлена, а
саме: скасовано витяг №10244924 від 04.10.2013
р. та видано новий витяг з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
(а.с.70-71). Крім того, суду надано копію
рішення-2 після усунення помилки, яке
винесене відповідачем (а.с.97-98).

Повноваження державного
реєстратора визначені частиною 2
статті 9 Закону № 1952, перелік яких є
вичерпним і збільшенню не підлягає.

Відповідно до п. 2.6. Порядку
прийняття і розгляду заяв про внесення
змін до записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 12.12.2011
року № 3502/5, для внесення записів про
скасування державної реєстрації прав,
скасування записів Державного реєстру
прав заявник подає, зокрема, рішення
суду про скасування рішення державного
реєстратора, що набрало законної сили.

Згідно частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Так, статтею 27 Закону № 1952
встановлена можливість виправлення
технічних помилок у Державному реєстрі
прав, проте в даному випадку мове йде не
про технічну помилку у свідоцтві про
право власності чи то у витягу з
Державного реєстру прав, а про
неправомірне прийняте рішення
відповідачем-1 про державну реєстрацію,
зміна чи скасування якого можлива лише
в судовому порядку.

Крім того, частиною 1 статті 28
Закону № 1952 визнчено, що інформація з
Державного реєстру прав про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
надається у формі витягу,
інформаційної довідки та виписки.

У відповіді на запит суду
начальник реєстраційної служби
Куранов С. повідомив суд про скасування
витягу №10244924 від 04.10.2013 р., що на думку
суду є протиправним, оскільки жоден
працівник реєстраційної служби не
наділений повноваженням щодо
скасування витягу з державного реєстру
прав. Більш того, оскільки витяг з
державного реєстру прав не є правовим
актом індивідуальної дії, а відтак його
взагалі не можливо скасувати.

Частиною 6 статті 15 Закону № 1952
визначено, що у разі якщо під час
розгляду заяви про державну реєстрацію
прав державним реєстратором
встановлено, що подані інші заяви про
державну реєстрацію прав на те саме
майно, заяви розглядаються в порядку
черговості їх надходження. При цьому
заява розглядається тільки після
прийняття рішення державним
реєстратором щодо попередньо
розглянутої заяви і внесення ним
відповідного запису до Державного
реєстру прав.

Проте, що згідно змісту рішення-1
та рішення-2, останні прийняті на
підставі заяви про здійнення
реєстрації прав на нерухоме майно за
одним і тим же номером, дати та часу, що
на думку суду є неможливим, оскільки у
рішенні-1 зазначено суб'єктом звернення
- ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а у
рішенні-2 суб'єктом звернення зазначено
лише ОСОБА_3

Оскільки відповідач-1 не виконав
вимоги ухвали суду про витребування
доказів, а тому суд позбавлений
можливості дослідити заяви про
проведення державної реєстрації та
додані до таких заяв документи.

Проте, суд констатує, що за одним і
тим зе номером, датою та часом не можуть
бути зареєстровані заяви від різних
суб'єктів звернення.

Враховуючи вищезазначене, суд
дійшов висновку, що відповідач-1
перевищив надані йому повноваження,
скасувавши власне рішення-1, оскільки
згідно з статтею 9 Закону № 1952, останній
не наділений повноваженнями ані
скасовувати свої власні рішення, ані
скасовувати витяги з державного
реєстру прав, а тому рішення-2 також
підлягає скасуванню.

Стосовно позовної вимоги щодо
зобов'язання відповідача-2 внести
відповідні зміни до державного реєстру
прав на нерухоме майно стосовно
скасування державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно, суд
зазначає наступне.

Відповідно до статті 9 Закону № 1952
державний реєстратор самостійно на
підставі прийнятих рішень вносить
інформацію до державного реєстру прав,
а тому втручання будь-яких органів,
посадових і службових осіб, громадян та
їх об'єднань у діяльність державного
реєстратора, пов'язану з наповненням
державного реєстру прав, забороняється
і тягне за собою відповідальність
згідно із законом.

Вирішення питань щодо внесення
змін до державного реєстру прав не
належить до компетенції
адміністративного суду, а відтак суд не
повноважний перебирати функції іншого
суб'єкта владних повноважень в
реалізації відповідних управлінських
функцій і вирішенні питань, віднесених
до виключної компетенції такого
суб'єкта та зобов'язувати його приймати
рішення, які входять до його
компетенції.

Діючим законодавством
встановлена процедура внесення
відповідної інформації державними
реєстраторами Державної реєстраційної
служби України, і суд не може підміняти
цю процедуру та орган, до компетенції
якого віднесено прийняття відповідних
рішень.

Адміністративний суд,
перевіряючи рішення, дію чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень на відповідність
закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям, не може втручатися у
дискрецію суб'єкта владних повноважень
в межах такої перевірки.

У відповідності з Рекомендаціями
№ R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи
державам-членам стосовно реалізації
адміністративними органами влади
дискреційних повноважень від 11.03.1980 р.
під дискреційним повноваженням слід
розуміти повноваження, яке
адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду, тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим за даних обставин.

Аналогічна правова позиція
міститься у постанові Верховного Суду
України від 21.05.2013р. №21-87а13, а згідно з
статтею 244-2 КАС України суд
зобов'язаний привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України.

З огляду на зазначене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги спрямовані
до відпвоідача-2 щодо зобов'язання
вчинити дії по внесенню інформації до
державного реєстру прав, не підлягають
задоволенню.

Стосовно позовної вимоги щодо
зобов'язання відповідача-2 розглянути
заяву ОСОБА_3 від 03.10.2013 р., суд зазначає
наступне.

Врахоуючи, що до відповідача для
проведення реєстраційних дій всеж такі
надійшла заява (одна чи дві) про
проведення реєстраційних дій, тому суд
вважає необхідним, зобов'язати
відповідача розглянути таку заяву,
прийняту 03.10.2013 р. 17:14:30 реєстраційний
номер 3208081.

Суд не має можливості
ідентифікувати заяву про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень за
суб'єктом її подання, а тому,
ідентифікацію заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
здійснено за наявними реквізитами.

А тому, адміністративний позов в
частині зобов'язання відповідача-2
розглянути заяву про державну
реєстрацію підлягають задоволенню.

Встановлені судом обставини
справи та наведені норми чинного
законодавства свідчать про те, що
відповідачем-1, при прийнятті
оскаржуваних рішень, не дотримано
зазначених принципів, зокрема,
останнім прийняті рішення не на
підставі Конституції та законів
України, та без урахування всіх
обставин, що мають значення для
прийняття правомірного рішення.

Відповідно до частини 1 статті 267
КАС України, суд, який ухвалив судове
рішення в адміністративній справі, має
право зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Частиною 5 статті 15 Закону № 1952
визначено, що державна реєстрація прав
(надання відмови в ній) проводиться в
строк, що не перевищує чотирнадцяти
робочих днів (крім випадків,
встановлених у частині сьомій цієї
статті) з моменту надходження до органу
державної реєстрації прав заяви про
таку реєстрацію та передбачених цим
Законом та нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до нього,
документів, необхідних для її
проведення.

Враховуючи вищезазначене, суд
вважає за необхідне зобов'язати
відповідача-2 подати суду звіт про
виконання судового рішення протягом 14
днів з дати набрання судовим рішенням
законної сили.

Суд дійшов висновку, що
адміністративний позов належить
задовольнити частково.

Відповідно до частини 3 статті 94
КАС України, якщо адміністративний
позов задоволено частково, судові
витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог, а відповідачу -
відповідно до тієї частини вимог, у
задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Позивач при зверненні до суду сплатив
судовий збір у розмірі 68,82 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями №41889 від 14.10.2013 р., та № 42335
від 25.10.2013 р, а тому, враховуючи часткове
задоволення позову, поверненню з
Державного бюджету України підлягає
сума в розмірі 34,41 грн.

Керуючись ст. ст. 2,17, 94, 158 - 163 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
публічного акціонерного товариства
"Банк "Фінанси та Кредит" до державного
реєстратора прав на нерухоме майно
реєстраційної служби
Олександрійського міськрайонного
управління юстиції Кіровоградської
області Колісніченка Андрія Юрійовича,
реєстраційної служби
Олександрійського міськрайонного
управління юстиції Кіровоградської
області, третіх осіб, які не
заявляються самостійних вимог на
предмет спору на боці відповідача -
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про
визнання протиправним та скасування
рішень та зобов'язання вчинити певні
дії, певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та
скасувати рішення державного
реєстратора реєстраційної служби
Олександрійського міськрайонного
управління юстиції Кіровоградської
області, Колісніченка Андрія Юрійовича
№6387349 від 03.10.2013 року про державну
реєстрацію прав в частині реєстрації
права власності на нерухоме майно за
адресою: АДРЕСА_1, за суб'єктом: ОСОБА_3,
податковий номер НОМЕР_1.

Визнати протиправним та
скасувати рішення державного
реєстратора реєстраційної служби
Олександрійського міськрайонного
управління юстиції Кіровоградської
області, Колісніченка Андрія Юрійовича
№6387349 від 03.10.2013 року про державну
реєстрацію прав в частині реєстрації
права власності на нерухоме майно за
адресою: АДРЕСА_1, за суб'єктами: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Зобов'язати реєстраційну службу
Олександрійського міськрайонного
управління юстиції Кіровоградської
області розглянути заяву, прийняту
03.10.2013 р. 17:14:30 реєстраційний номер 3208081
та прийняти рішення за наслідками
розгляду такої заяви.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Присудити публічному
акціонерному товариству "Банк "Фінанси
та Кредит" судовий збір в розмірі 34,41
грн. з Державного бюджету України.

Зобов'язати реєстраційну службу
Олександрійського міськрайонного
управління юстиції Кіровоградської
області подати суду звіт про виконання
судового рішення протягом 14 днів з дати
набрання судовим рішенням законної
сили.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку, передбаченому статтею 254 КАС
України.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі,
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови суду,
апеляційної скарги через
Кіровоградській окружний
адміністративний суд, з одночасним
надсиланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
Г.П. Нагібіна