Справа № 817/4058/13-а
Суддя: Дудар О.М.
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/4058/13-а

24 грудня 2013 року 18год. 30хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Дудар О.М., за участю секретаря судового
засідання Сисун Н.В., сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Чучаліна К.В.,

відповідача: представник Якимчук Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Західенергоресурс"
до Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Західенергоресурс"
(далі - ТОВ "Західенергоресурс")
звернулося з адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області (далі
- ДПІ у м.Рівному) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень: від
08.11.2013 № про збільшення грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
загальну суму 512691,00грн. (341794,00грн. -
основний платіж, 170897,00грн. - штрафні
(фінансові) санкції (штрафи), від 08.11.2013
№ про збільшення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 201148,00грн.
(160918,00грн. - основний платіж, 40230,00 грн. -
штрафні (фінансові) санкції (штрафи),
від 08.11.2013 № (форми "С") про
застосування суми штрафних
(фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі
2380,00грн.

Позов обґрунтований тим, що висновки
акта перевірки, на підставі якого
прийнято оспорювані податкові
повідомлення-рішення, є неправомірними
та такими, що суперечать фактичним
обставинам.

Представник позивача у судовому
засіданні суду пояснила, що податковий
орган збільшує платнику податків суму
доходів та податкових зобов'язань за
податком на додану вартість на
підставі трактування договору
відповідального зберігання, як
договору купівлі-продажу. При цьому,
відповідачем ігнорується, що
Господарським судом Рівненської
області у справі №5019/1290/11 було
встановлено, що між позивачем та його
контрагентом ТОВ "Облагротехсервіс"
було укладено саме договір зберігання,
а кошти, які позивачу має повернути
зберігач є відшкодуванням збитків,
внаслідок втрати речі (нафтопродуктів),
які були на відповідальному зберіганні
у ТОВ "Облагротехсервіс".

Вказала, що в порушення ст.6
Господарського кодексу України (далі -
ГК України) та ст.3 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України),
відповідачем заперечується право
позивача на свободу підприємницької
діяльності, при цьому, здійснені
правочини фактично визнаються
нікчемними на підставі висновків
податкового органу про недоцільність
укладання договорів з надання послуг.

Зауважила, що, не виконуючи протягом
певного періоду обов'язок щодня
друкувати фіскальний звітний чек,
платник податків вчиняє продовжуване
порушення, тому відповідач може
застосувати лише одну фінансову
санкцію, визначену п.4 ст.17 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" від 06.07.1995 за № 265/95-ВР (далі -
Закон "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій") у розмірі
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян до позивача.

Просила позов задовольнити повністю.

ДПІ у м.Рівному позовні вимоги не
визнала повністю з підстав, викладених
у письмових запереченнях.

Представник відповідача у судовому
засіданні надав пояснення, які
повністю співпадають з позицією, що
викладена в письмових запереченнях.
Зокрема, пояснив, що Господарським
судом Рівненської області було
встановлено факт відсутності
паливно-мастильних матеріалів, які
отримано на відповідальне зберігання
ТОВ "Облагротехсервіс" від ТОВ
"Західенергоресурс". Стверджує, що
відбувся перехід права власності на
такі паливно-мастильні матеріали від
ТОВ "Західенергоресурс" до ТОВ
"Облагротехсервіс", а тому податковим
органом правомірно було збільшено суму
доходів та податкових зобов'язань за
податком на додану вартість за даною
господарською операцію.

Зауважив, що позивачем було отримано
від низки контрагентів-виконавців
аналогічні послуги, тому податковим
органом правомірно зменшено суму
витрат за господарськими операціями
між позивачем та його контрагентами:
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4
(далі - ФОП ОСОБА_4.) та ТОВ
"Сейвтранссервіс".

Ствердив, що податкові
повідомлення-рішення прийняті
відповідачем правомірно, просив у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства,
перевіривши їх дослідженими у судовому
засіданні доказами, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення частково
з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ДПІ у м.Рівному
проведена планова виїзна перевірка
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Західенергоресурс" з
питань дотримання вимог податкового та
іншого законодавства за період з 01.04.12р.
по 31.12.12р., за наслідками якої складено
акт від 28.10.2013 року № 788/17-16-22-01/37245962 (т.1 -
а.а.с.33-82)

У вказаному акті зафіксовано порушення
позивачем (відповідно до предмету
спору):

- п.п.14.1.13 абз."в", п.п.14.1.27, п.п.14.1.36,
п.п.14.1.202 п.14.1 ст.14, п.п.135.4.1 п.135.4 ст.135,
п.137.1 ст.137, п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138, п.138.4 ст.138,
п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу
України, внаслідок чого занижено
податок на прибуток всього в сумі 341794,00
грн. (в т.ч. за ІІ кв.2012р. - 263086,00 грн., за
ІІІ кв. 2012р. - 65006,00 грн., за ІVкв.2012 р. -
13702,00 грн.),

- абз."б" п.187.1 ст.187 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість на суму
160918,00 грн.,

- п.9 ст.3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій", а саме
незабезпечення щоденного друку на
реєстраторі розрахункових операцій
фіскальних звітних чеків.

На підставі акта перевірки від 28.10.2013
№788/17-16-22-01/37245962 ДПІ у м.Рівному
прийняті: податкове
повідомлення-рішення від 08.11.2013 №
про збільшення грошового зобов'язання
з податку на прибуток на загальну суму
512691,00грн. (341794,00грн. - основний платіж,
170897,00грн. - штрафні (фінансові) санкції
(штрафи); податкове
повідомлення-рішення від 08.11.2013 №
про збільшення грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на
загальну суму 201148,00грн. (160918,00грн. -
основний платіж, 40230,00грн. - штрафні
(фінансові) санкції (штрафи); податкове
повідомлення-рішення від 08.11.2013 №
(форми "С") про застосування суми
штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у
розмірі 2380,00грн. (т.1 - а.а.с.7-9).

Судом встановлено, що ТОВ
"Західенергоресурс" зареєстроване як
юридична особа виконавчим комітетом
Рівненської міської ради 12.08.2010р., є
суб'єктом господарювання, види
діяльності підприємства за КВЕД-2010: 47.30
роздрібна торгівля пальним, 46.71 оптова
торгівля твердим, рідким, газоподібним
паливом і подібними продуктами, 46.90
неспеціалізована оптова торгівля, 47.11
роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах переважно
продуктами харчування, напоями та
тютюновими виробами. Товариство взяте
на облік в органах державної
податкової служби, відповідно до
довідки форми 4-ОПП від 13.08.2010 за №29-16/7318,
є платником податку на додану вартість,
відповідно до свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість
від 03.09.2010р. №100300040 (бланк серії НБ №176129)
(т.1 - а.а.с.10, 34-35, т.2 - а.а.с.143-146).

Як вбачається з матеріалів справи, 09
серпня 2011 року Господарським судом
Рівненської області було прийняте
рішення у справі №5019/1290/11, яким
встановлено, наступне. Між ТОВ
"Західенергоресурс" та ТОВ
"Облагротехсервіс" було укладено
договір відповідального зберігання
від 29.09.2010. На виконання умов договору
ТОВ "Західенергоресурс" (Поклажодавець)
здав, а ТОВ "Облагротехсервіс"
(Зберігач) прийняв на відповідальне
зберігання паливно-мастильні
матеріали, а саме: бензин марки А-76, А-80,
А-92, А-95 та дизельне паливо. Зберігачем
відпуск паливно-мастильних матеріалів
за заявками поклажодавця було
припинено. Рішенням Господарського
суду Рівненської області від 09 серпня
2011 року у справі №5019/1290/11 було вирішено
зобов'язати ТОВ "Облагротехсервіс"
повернути ТОВ "Західенергоресурс" з
відповідального зберігання в
примусовому порядку нафтопродукти в
загальній кількості 92809 кілограмів, а
саме: бензину А-95 2985 кілограмів, бензину
А-92 6 720 кілограмів, бензину А-76 5812
кілограмів та дизельного палива 77292
кілограмів. 26 вересня 2012 року ТОВ
"Західенергоресурс" звернулося до
Господарського суду Рівненської
області із заявою про зміну способу та
порядку виконання рішення
Господарського суду Рівненської
області від 09 серпня 2011 року у справі
№5019/1290/11. Ухвалою Господарського суду
Рівненської області від 23.10.2012 року у
справі №5019/1290/11 заяву ТОВ
"Західенергоресурс" про зміну способу
та порядку виконання рішення суду було
задоволено, було змінено спосіб та
порядок виконання рішення
Господарського суду Рівненської
області від 09.08.2011 шляхом звернення
стягнення на грошові кошти ТОВ
"Облагротехсервіс" в розмірі 965506,96грн.
(разом із податком на додану вартість),
які є вартістю нафтопродуктів, що були
передані ТОВ "Облагротехсервіс" на
відповідальне зберігання (т.1 - а.а.с.83-87).

Частиною 1 статті 509 ЦК України
встановлено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.2 ст.509 ЦК України,
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ст.11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків є, зокрема, договори та
інші правочини.

Частиною 1 статті 173 ГК України
передбачено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, в тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст.174 ГК України,
господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Правочини
можуть бути односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори).

Отже, як слідує з аналізу вказаних норм,
договір (правочин) є підставою
виникнення зобов'язання (в тому числі
господарського).

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

В силу вимог ч.1 ст.936 ЦК України, за
договором зберігання одна сторона
(зберігач) зобов'язується зберігати
річ, яка передана їй другою стороною
(поклажодавцем), і повернути її
поклажодавцеві у схоронності.

Згідно з ч.1 ст.951 ЦК України, збитки,
завдані поклажодавцеві втратою
(нестачею) або пошкодженням речі,
відшкодовуються зберігачем: 1) у разі
втрати (нестачі) речі - у розмірі її
вартості; 2) у разі пошкодження речі - у
розмірі суми, на яку знизилася її
вартість.

Відповідно до п.п.14.1.32 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), відповідальне зберігання -
господарська операція, що здійснюється
платником податків і передбачає
передачу згідно з договорами схову
матеріальних цінностей на зберігання
іншій фізичній чи юридичній особі без
права використання у господарському
обороті такої особи з подальшим
поверненням таких матеріальних
цінностей платникові податків без
зміни якісних або кількісних
характеристик.

Згідно п.п.14.1.202 п.14.1 ст.14 ПК України,
продаж (реалізація) товарів - будь-які
операції, що здійснюються згідно з
договорами купівлі-продажу, міни,
поставки та іншими господарськими,
цивільно-правовими договорами, які
передбачають передачу прав власності
на такі товари за плату або компенсацію
незалежно від строків її надання, а
також операції з безоплатного надання
товарів. Не вважаються продажем
товарів операції з надання товарів у
межах договорів комісії (консигнації),
поруки, схову (відповідального
зберігання), доручення, довірчого
управління, оперативного лізингу
(оренди), інших цивільно-правових
договорів, які не передбачають
передачі прав власності на такі товари.

З аналізу вказаних норм вбачається, що
законодавець розрізняє два відмінні,
за своїм змістом договори: договір
зберігання та договір купівлі-продажу.

Відповідно до п.п.153.4.1 п.153.4 ст.154 ПК
України, не включаються в дохід і не
підлягають оподаткуванню кошти або
майно, залучені платником податку у
зв'язку, з залученням платником податку
коштів або майна на підставі договору
концесії, комісії, доручення, про
відкриття рахунку у цінних паперах, про
надання клірингових послуг за угодами
щодо фінансових інструментів,
консигнації, довірчого управління,
схову (відповідального зберігання),
договору щодо забезпечення виконання
зобов'язань, а також згідно з іншими
цивільно-правовими договорами, що не
передбачають передачу права власності
на такі кошти або майно.

Згідно п.п.196.1.2 п.196.1 ст.196 ПК України, не
є об'єктом оподаткування операції з:
передачі майна у схов (відповідальне
зберігання), у концесію, а також у
лізинг (оренду), крім передачі у
фінансовий лізинг; повернення майна із
схову (відповідального зберігання)
його власнику, а також майна,
попередньо переданого в концесію або
лізинг (оренду) концесієдавцю або
лізингодавцю (орендодавцю), крім
переданого у фінансовий лізинг.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Отже, у ході розгляду даної справи не
підлягають доказуванню обставини,
встановлені Господарським судом
Рівненської області у справі №5019/1290/11,
щодо укладенні між ТОВ
"Західенергоресурс" та ТОВ
"Облагротехсервіс" договору
відповідального зберігання. При цьому,
ТОВ "Облагротехсервіс" (Зберігачем)
було втрачено річ (нафтопродукти).
Господарським судом Рівненської
області було також встановлено, що,
оскільки іншим способом виконати
судове рішення від 09.08.2011 у справі
№5019/1290/11 неможливо і обраний спосіб
(повернення грошових коштів) не порушує
прав інших осіб та гарантує ефективне
виконання судового рішення, то суд
прийшов до висновку щодо можливості
зміни способу та порядку виконання
рішення суду від 09.08.2011 шляхом
стягнення з ТОВ "Облагротехсервіс" на
користь ТОВ "Західенергоресурс"
грошових коштів. Таким чином,
Господарським судом Рівненської
області у справі №5019/1290/11 було
встановлено, що ТОВ "Облагротехсервіс"
повинен повернути ТОВ
"Західенергоресурс" (Поклажодавцю)
грошові кошти в розмірі 965506,96грн. (разом
із податком на додану вартість), які є
вартістю втрачених нафтопродуктів, що
були передані ТОВ "Облагротехсервіс" на
відповідальне зберігання.

Як вбачається з ухвали Господарського
суду Рівненської області від 23.10.2012 у
справі №5019/1290/11, з матеріалів справи та
пояснень сторін, ТОВ
"Західенергоресурс" не делегувало ТОВ
"Облагротехсервіс" право на
користування та розпорядження
нафтопродуктами, що знаходилися у
останнього на відповідальному
зберіганні.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, зміст
права власності полягає у тому, що
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Вказаними обставинами спростовуються
висновки ДПІ у м.Рівному про те, що
відбувся перехід права власності на
нафтопродукти від ТОВ
"Західенергоресурс" до ТОВ
"Облагротехсервіс".

За таких обставин, висновки ДПІ у
м.Рівному про заниження позивачем суми
доходів та податкових зобов'язань з
податку на додану вартість є
неправомірними, внаслідок поширення на
вказану господарську операцію
позивача вимог п.п.153.4.1 п.153.4 ст.154 та
п.п.196.1.2 п.196.1 ст.196 ПК України.

Щодо правомірності формування витрат
за господарськими операціями між
позивачем та його
контрагентами-виконавцями ФОП ОСОБА_4
та ТОВ "Сейвтранссервіс", суд зазначає
таке.

Судом встановлено, що 02 січня 2012 року
між ТОВ "Західенергоресурс" (Замовник)
та ФОП ОСОБА_4 (Виконавець) було
укладено договір про надання послуг з
прибирання промислових об'єктів.
Відповідно до умов вказаного договору,
Замовник доручає, а Виконавець приймає
на себе зобов'язання надати послуги з
прибирання промислових об'єктів
Замовника, доручених Замовником до
виконання згідно з додатками до
договору (п.п.1.1 п.1 договору). Відповідно
до Додатку 2 (щодо 2-го кварталу 2012 року),
Додатку 3 (щодо 3-го кварталу 2012 року) та
Додатку 4 (щодо 4-го кварталу 2012 року),
Виконавець (ФОП ОСОБА_4.) повинен
виконати наступні послуги з прибирання
промислових об'єктів на ряді АЗС
Замовника (ТОВ "Західенергоресурс"):
послуги з промислового прибирання
бокових частин навісів, нижніх частин
навісів та колон навісів АЗС; хімічне
очищення і видалення плям від проливу
нафтопродуктів на проїздах біля ПРК
(паливороздавальні колонки);
промислове прибирання ПРК; хімічне
очищення і видалення плям від проливу
нафтопродуктів островків ПРК (т.1 -
а.а.с.88-91).

За період, щодо якого була проведена
перевірка, Виконавцем (ФОП ОСОБА_4.) було
виконано послуг на загальну суму
195750,00грн. (без ПДВ), що підтверджується:
актом надання послуг від 30.06.2012 на
загальну суму 65250,00грн.; актом надання
послуг від 30.09.2012 на загальну суму
65250,00грн.; актом надання послуг від
31.12.2012 на загальну суму 65250,00грн. Вказані
послуги були оплачені Замовником
(позивачем) повністю, що
підтверджується виписками банку: від
12.09.2012 на суму 131955,00грн., від 12.11.2012 на
суму 62250,00грн., від 15.11.2012 на суму 3000,00грн.
Крім того, відповідно до картки рахунку
6851 за квітень 2012 року - лютий 2013 року по
контрагенту ОСОБА_4, позивачем було
отримано та оприбутковано послуги від
зазначеного контрагента (т.1 - а.а.с.92-98).

03 січня 2012 року між ТОВ
"Сейвтранссервіс" (Виконавець) та ТОВ
"Західенергоресурс" (Замовник) було
укладено договір по технічному
обслуговуванню. За умовами даного
договору, Замовник доручає, а
Виконавець зобов'язується виконати
оперативне та планове (періодичне)
технічне обслуговування обладнання
АЗС, конструкцій та будівель АЗС,
технологічних мереж АЗС, обладнання
магазинів на АЗС ( п.1 договору). До
договору було долучено ряд Додатків, а
саме: Додаток 1 щодо адрес АЗС, на яких
буде проводитися обслуговування;
Додаток 2 - Розрахунок вартості
технічного обслуговування АЗС з
магазинами; Додаток 3 - Перелік робіт по
виконанню оперативного та планового
(періодичного) технічного
обслуговування обладнання інженерних
мереж будівель АЗС з магазинами.
Договір було розірвано на підставі
Додаткової угоди № 1 від 31 серпня 2012
року про розірвання договору по
технічному обслуговуванню від 03 січня
2012 року (т.1 - а.а.с.99-107).

За період, щодо якого була проведена
перевірка, ТОВ "Сейвтранссервіс" було
виконано послуг для позивача на
загальну суму 627250,00грн. (без ПДВ), що
підтверджується: актом надання послуг
№14 за квітень 2012 року на загальну суму
124900,00грн.; актом надання послуг №18 за
травень 2012 року на загальну суму
119400,00грн.; актом надання послуг №30 за
червень 2012 року на загальну суму
138650,00грн.; актом надання послуг №36 за
липень 2012 року на загальну суму
124900,00грн.; актом надання послуг №41 за
серпень 2012 року на загальну суму
119400,00грн. Вказані послуги були оплачені
Замовником (позивачем) повністю, що
підтверджується випискою банку від
01.11.2012 на суму 627250,00 грн. Крім того,
отримання послуг та розрахунки із
Виконавцем підтверджуються карткою
рахунку 6851 за 2012 рік по контрагенту ТОВ
"Сейвтранссервіс" (т.1 - а.а.с.108-114).

Статтею 2 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999р. №996-XIV
(далі - Закон №996-XIV) передбачено, що цей
Закон поширюється на всіх юридичних
осіб, створених відповідно до
законодавства України, незалежно від
їх організаційно-правових форм і форм
власності, а також на представництва
іноземних суб'єктів господарської
діяльності (далі - підприємства), які
зобов'язані вести бухгалтерський облік
та подавати фінансову звітність згідно
із законодавством.

Згідно з ч.ч.2,3 ст.9 Закону № 996-XIV,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських, операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України, для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п.138.1 ст.138 ПК України, витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 п.138.10,
п.138.11 цієї статті: інших витрат,
визначених згідно з п.138.5, підпунктами
138.10.5, 138.10.6 п. 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, п.140.1 ст.140 і статтею 141 цього
Кодексу; крім витрат, визначених у
пунктах138.3 цієї статті та у ст.139 цього
Кодексу.

Відповідно до п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК
України, витрати операційної
діяльності включають: собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5
ст.140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку.

Пунктом 138.2 ст.138 ПК України
передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно з п.п.138.10.3 п.138.10 ст.138 ПК України,
до складу інших витрат включаються
витрати на збут, які включають витрати,
пов'язані з реалізацією товарів,
виконанням робіт, наданням послуг.
Зокрема, до таких витрат відносяться:
витрати на рекламу та дослідження
ринку (маркетинг), на передпродажну
підготовку товарів; витрати на
утримання основних засобів, інших
необоротних матеріальних активів,
пов'язаних зі збутом товарів,
виконанням робіт, наданням послуг
(оперативна оренда, страхування,
амортизація, ремонт, опалення,
освітлення, охорона); витрати на
гарантійний ремонт і гарантійне
обслуговування; інші витрати, пов'язані
зі збутом товарів, виконанням робіт,
наданням послуг.

Не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку (п.п.139.1.9
п.139.1 ст.139 ПК України).

Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК
України, господарська діяльність -
діяльність особи, що пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу і проводиться такою
особою самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи, зокрема за договорами
комісії, доручення та агентськими
договорами.

Судом встановлено, що, серед іншого, ТОВ
"Західенергоресурс" займається
роздрібною торгівлею пальним. Для
провадження такої господарської
діяльності позивач використовує, на
підставі договорів оренди, укладених
із контрагентами ТОВ "Ріф" та ТОВ "Норд
ЛТД", АЗС із магазинами. Для здійснення
такої діяльності, позивачем було
отримано відповідні торгові патенти на
право здійснення роздрібної торгівлі
нафтопродуктами на АЗС, які
орендуються (т.1 - а.а.с.202-250, т.2 - а.а.с.1-9).

З наведеного вбачається, що
господарські операції між позивачем та
його контрагентами ФОП ОСОБА_4 та ТОВ
"Сейвтранссервіс", підтверджуються
належними документами, які є
первинними документами у розумінні ст.9
Закону № 996-XIV та повністю
підтверджують факт здійснення
господарських операцій, розкривають їх
зміст та обсяг. Вказані господарські
операції пов'язані із господарською
діяльністю платника податків, тому у
податкового органу не було підстав для
зменшення сум витрат позивача.

Суд також зауважує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
пояснень представника позивача, у
зв'язку із розірванням договору по
технічному обслуговуванню від 03 січня
2012 року із ТОВ "Сейвтранссервіс",
позивачем було укладено аналогічний
договір із фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_5. Так, 03 вересня 2012
року між ТОВ "Західенергоресурс"
(Замовник) та ФОП ОСОБА_5 (Виконавець)
було укладено договір по технічному
обслуговуванню. За умовами даного
договору, Замовник доручає, а
Виконавець зобов'язується виконати
оперативне та планове (періодичне)
технічне обслуговування обладнання
АЗС, конструкцій та будівель АЗС,
технологічних мереж АЗС, обладнання
магазинів на АЗС (п.1 договору). До
договору було долучено ряд Додатків, а
саме: Додаток 1 щодо адрес АЗС, на яких
буде проводитися обслуговування;
Додаток 2 - Розрахунок вартості
технічного обслуговування АЗС з
магазинами; Додаток 3 - Перелік робіт по
виконанню оперативного та планового
(періодичного) технічного
обслуговування обладнання інженерних
мереж будівель АЗС з магазинами. До
умов додатків №1 та №2 до Договору, було
внесено зміни на підставі Додаткової
угоди №1 від 02 січня 2013 року про
внесення змін та доповнень до Договору
по технічному обслуговуванню від 03
вересня 2012 року. За період, щодо якого
була проведена перевірка, виконавцем -
ФОП ОСОБА_5 було виконано послуг на
загальну суму 476100,00грн. (без ПДВ), що
підтверджується: актом надання послуг
№1 від 30.09.2012 на загальну суму 115900,00грн.;
актом надання послуг №2 від 31.10.2012 на
загальну суму 124900,00грн.; актом надання
послуг №4 від 30.11.2012 на загальну суму
119400,00грн.; актом надання послуг №4 від
31.12.2012 на загальну суму 115900,00грн.
Вказані послуги були оплачені
Замовником (позивачем) повністю, що
підтверджується виписками банку: від
09.11.2012 на суму 27750,00грн., від 12.11.2012 на
суму 29750,00грн., від 15.11.2012 на суму
25300,00грн., від 16.11.2012 на суму 21100,00грн., від
19.11.2012 на суму 12000,00грн., від 06.12.2012 на
суму 124900,00грн., від 14.12.2012 на суму
119400,00грн., від 21.01.2013 на суму 12000,00грн.,
від 29.01.2013 на суму 50850,00грн., від 04.02.2013 на
суму 53050,00грн. Крім того, отримання
послуг та розрахунки із Виконавцем
підтверджуються карткою рахунку 6851 за
період 01.04.2012-04.02.2013 по контрагенту
ОСОБА_5 (т.1 - а.а.с.115-139).

01 квітня 2012 року між фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_6 (Виконавець) та ТОВ
"Західенергоресурс" (Замовник) було
укладено договір про надання послуг.
Відповідно до умов договору, Замовник
дає завдання, а Виконавець приймає на
себе зобов'язання по наданню
передбачених цим договором послуг за
плату (п.п.1.1 п.1 договору). При цьому,
Виконавець бере на себе зобов'язання
щодо надання послуг з монтажу
водопровідних мереж, систем опалення
та кондиціонування, а Замовник
зобов'язується оплатити надані послуги
(п.2 Договору). Виконання сторонами умов
договору підтверджується: актом
надання послуг від 30.06.2012 на загальну
суму 144750,00грн.; актом надання послуг від
30.09.2012 на загальну суму 110000,00грн.;
випискою банку від 10.10.2012 на суму
48750,00грн.; випискою банку від 26.06.2013 на
суму 110000,00грн. (т.1 - а.а.с.140-144).

20 вересня 2010 року між ТОВ Підприємством
"Інфосистема" (Виконавець) та ТОВ
"Західенергоресурс" (Замовник), згідно з
вимогами Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", постанови Кабінету Міністрів
України від 12.05.2004 №601, та враховуючи, що
введення реєстраторів розрахункових
операцій (РРО) в експлуатацію, їх
технічне обслуговування та ремонт
здійснюється центрами сервісного
обслуговування виключно на підставі
укладених з користувачами відповідних
договорів, було укладено договір №2309.
За умовами даного договору, Виконавець
зобов'язується проводити
профілактичне технічне обслуговування
(ТО) Комплексів, а Замовник
зобов'язується приймати виконанні
роботи та оплачувати їх (п.п.1.1 п.1
договору). Отримання позивачем послуг
від ТОВ Підприємством "Інфосистема" та
їх оплата у 2012 році підтверджуються
карткою рахунку 6851 за 2012 рік по
контрагенту ТОВ Підприємство
"Інфосистема" (т.1 - а.а.с.145-148).

Між позивачем та ТОВ "СЕРВІС ЗАХІД" було
укладено подібні договори, щодо
обслуговування реєстраторів
розрахункових операцій: договір
№02-09/2011 від 14.09.2011 та договір №01-07/2012 від
29.07.2012. Отримання позивачем послуг від
ТОВ "СЕРВІС ЗАХІД" та їх оплата у 2012 році
підтверджуються карткою рахунку 6851 за
2012 рік по контрагенту ТОВ "СЕРВІС ЗАХІД"
(т.1 - а.а.с.149-155).

Позивачем було укладено низку
договорів (щодо АЗС розміщених у різних
адміністративних
територіях/місцевостях) щодо
технічного обслуговування та
пожежного спостереження за
установками пожежної автоматики
об'єктів: договір № 50/2011-ПС по веденню
цілодобового спостереження за
протипожежним станом об'єкта від 03.03.2011
(контрагент-виконавець - ПП "ДЕОС
СПОСТЕРЕЖЕННЯ"); договір №144 на
здійснення технічного обслуговування
та пожежного спостереження за
установками пожежної автоматики
об'єктів від 27.12.2010 та договір №46/11 на
здійснення технічного обслуговування
та пожежного спостереження за
установками пожежної автоматики
об'єктів від 04.04.2011
(контрагент-виконавець - ТОВ "Цифрові
охоронні системи"); договір №11/01/13-ТО
від 01.01.2012 (контрагент-виконавець ПП
фірма "Імбекс"). Отримання позивачем
послуг від ПП "ДЕОС СПОСТЕРЕЖЕННЯ", ТОВ
"Цифрові охоронні системи" та ПП фірма
"Імбекс", а також їх оплата у 2012 році
підтверджуються картками рахунку 6851 за
2012 рік по вказаних контрагентах (т.1 -
а.а.с.156-174).

22 жовтня 2010 року між Управлінням
Державної служби охорони при УМВС
України в Чернігівській області
(Виконавець) та ТОВ "Західенергоресурс"
(Замовник) було укладено Договір №106/1379
на надання послуг спостереження
сигналізації та термінового виклику
наряду охорони на об'єкт
Автозаправочна станція "Олас"
м.Крюківка, вул.Галини Костюк, 16-а. За
цим Договором, Замовник доручає, а
Виконавець зобов'язується здійснювати
спостереження та обслуговування
сигналізації на об'єктів Замовника,
забезпечити негайне прибуття наряду
охорони на об'єкт у разі спрацювання
сигналізації та здійснення нарядом
охорони відповідних дій, спрямованих
на встановлення причин спрацювання
сигналізації, а в разі необхідності -
припинення правопорушення або злочину
на об'єкті (п.п.2.1. п.2 Договору).
Отримання позивачем послуг від
Управлінням Державної служби охорони
при УМВС України в Чернігівській
області та їх оплата у 2012 році
підтверджуються карткою рахунку 6851 за
2012 рік по вказаному контрагенту (т.1 -
а.а.с.175-187).

01 жовтня 2010 року між ПП ОСОБА_7 (Власник
мереж) та ТОВ "Західенергоресурс"
(Користувач) було укладено договір про
спільне використання технологічних
електричних мереж. Відповідно до умов
договору, Власник мереж зобов'язується
забезпечити технічну можливість
передачі (транзиту) електричної
енергії власними технологічними
електричними мережами в точки
приєднання електроустановок
Користувача та/або інших суб'єктів
господарювання, передачу електричної
енергії яким забезпечує Користувач, а
Користувач - своєчасно сплачувати
вартість послуг Власника мереж з
утримання технологічних електричних
мереж спільного використання та інші
послуги (п.п.1.1. п.1 договору). Отримання
позивачем послуг від ПП ОСОБА_7 та їх
оплата у 2012 році підтверджуються
карткою рахунку 6851 за 2012 рік по
вказаному контрагенту (т.1 - а.а.с.188-190).

23 листопада 2012 року між Державним
підприємством "Волинський
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації" (далі - ДП
"Волиньстандартметрологія" -
Виконавець) та ТОВ "Західенергоресурс"
(Замовник) було укладено договір №520001.
За умовами договору, Замовник доручає,
а Виконавець приймає на себе обов'язки
для проведення повірки (калібрування)
засобів вимірювальної техніки (ЗВТ) та
атестації випробувального обладнання
(ВО) та надання послуг, пов'язаних з
виконанням цих робіт (п.п.1.1 п.1 Договору)
(т.1 - а.а.с.191-192).

Від контрагента, Приватного
підприємства "АРТ-Дизайн" позивачем
було отримано послуги з реконструкції
табло, що підтверджується актом №4
приймання виконаних робіт від 19.06.2012 на
загальну суму 5875,00грн., та послуги з
реставрації цінників, що
підтверджується актом № 5 приймання
виконаних робіт від 19.06.2012 на загальну
суму 36,00грн. (т.1 - а.а.с.193-194).

19 червня 2012 між АРЗ СП ТУ МНС України у
Рівненській області (Виконавець) та ТОВ
"Західенергоресурс" (Замовник) було
укладено договір про надання платних
послуг №618/1. За умовами Договору,
Виконавець зобов'язується надати
Замовнику послуги з перезарядження
вогнегасників, а Замовник
зобов'язується прийняти такі послуги
та оплатити їх (п.п.1.1 п.1 договору).
Надання вказаних послуг позивачу
підтверджується актом від 21.06.2012 №801/1
здавання приймання послуги за
договором №618/1 від 19.06.2012.

Як вбачається з наведеного, перелічені
вище договори та надані
контрагентами-виконавцями послуги не є
аналогічними за своєю суттю. Суд
зауважує, що, позбавляючи позивача
права на формування витрат за
господарськими операціями із ТОВ
"Сейвтранссервіс", відповідач
одночасно вважає правомірним
формування витрат по господарським
операціям із ФОП ОСОБА_5, на підставі
договору, укладеного із останнім,
замість ТОВ "Сейвтранссервіс".

У ст.6 ГК України викладені загальні
принципи господарювання, у тому числі
принципи: забезпечення економічної
багатоманітності та рівний захист
державою усіх суб'єктів
господарювання; свобода
підприємницької діяльності у межах,
визначених законом; вільний рух
капіталів, товарів та послуг на
території України; заборона
незаконного втручання органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, їх посадових осіб у
господарські відносини.

Згідно зі ст.3 ЦК України, загальними
засадами цивільного законодавства, є: 1)
неприпустимість свавільного втручання
у сферу особистого життя людини; 2)
неприпустимість позбавлення права
власності, крім випадків, встановлених
Конституцією України та законом; 3)
свобода договору; 4) свобода
підприємницької діяльності, яка не
заборонена законом; 5) судовий захист
цивільного права та інтересу; 6)
справедливість, добросовісність та
розумність.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні базується на принципах, згідно
з якими ніхто не може бути вимушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Крім того, органи
державної податкової служби та їх
посадові особи зобов'язані діяти
тільки на основі повноважень, які
передбачені Конституцією та законами
України.

На підставі наведеного, суд приходить
до висновку, що висновки відповідача
про завищення позивачем суми витрат по
господарським операціям позивача із
контрагентами ФОП ОСОБА_4 та ТОВ
"Сейвтранссервіс", не є правомірними.

Пунктом 4 статті 17 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій" передбачено,
що за порушення вимог цього Закону до
суб'єктів господарювання, які
здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України
застосовуються фінансові санкції у
таких розмірах: двадцять
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян - у разі невиконання щоденного
друку фіскального звітного чеку або
його не зберігання.

Аналіз змісту цієї норм дає підстави
для висновку, що зазначена фінансова
санкція встановлена за порушення
суб'єктами підприємницької діяльності
вимоги закону щоденно друкувати
фіскальний звітний чек та зберігати
його в книзі обліку розрахункових
операцій.

Не виконуючи протягом певного періоду
обов'язок щодня друкувати фіскальний
звітний чек, суб'єкт підприємницької
діяльності вчиняє продовжуване
порушення.

Враховуючи, що згідно зі статтею 61
Конституції України ніхто не може бути
двічі притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення, за дії
(бездіяльність), які у своїй сукупності
складають єдине продовжуване чи
триваюче правопорушення, можливо
притягнути до відповідальності лише
один раз.

Отже, за вчинення порушень, про які
йдеться у п.4 ст.17 Закону "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій", відповідний
орган державної податкової служби
України може застосувати лише одну
фінансову санкцію у розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян незалежно від кількості
виявлених під час перевірки суб'єкта
підприємницької діяльності, який
здійснює розрахункові операції за
товари (послуги), випадків невиконання
щоденного друку фіскального звітного
чеку.

Таким чином, суд прийшов до висновку
про те, що податкове
повідомлення-рішення від 08.11.2013 №
(форми "С") про застосування суми
штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) є
правомірним у розмірі штрафу 340,00грн., а
в сумі 2040,00грн. - підлягає до скасування.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу. Згідно
з ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

При цьому, судом були досліджені
первинні документи, що містять
відомості про обставини, які є
предметом доказування у цій справі, та
пов'язані з рухом активів, виконанням
зобов'язань, що описані вище, останні
відповідають змісту, відображеному в
укладених платником податку договорах,
та підтверджують обґрунтованість
визначення суми доходів та витрат та
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість.

Зважаючи на викладене, суд приходить до
висновку, що ДПІ у м.Рівному не доведено
правомірності прийнятих податкових
повідомлень-рішень від 08.11.2013 №
про збільшення грошового зобов'язання
з податку на прибуток на загальну суму
512691,00грн. (341794,00грн. - основний платіж,
170897,00грн. - штрафні (фінансові) санкції
(штрафи), від 08.11.2013 № про
збільшення грошового зобов'язання з
податку на додану вартість на загальну
суму 201148,00грн. (160918,00грн. - основний
платіж, 40230,00грн. - штрафні (фінансові)
санкції (штрафи), від 08.11.2013 №
(форми "С") про застосування суми
штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у
розмірі 2040,00грн., а відтак
адміністративний позов належить
задовольнити частково.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
форми "Р" від 08.11.2013 № про
збільшення грошового зобов'язання з
податку на прибуток в сумі 512691,00грн.
(341794,00грн.- за основним платежем,
170897,00грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами)), від 08.11.2013 №
про збільшення грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в сумі
201148,00грн. (160918,00грн.- за основним
платежем, 40230,00грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами)) та
форми "С" від 08.11.2013 № в частині
застосування штрафних (фінансових)
санкцій (штрафів) в сумі 2040,00грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Присудити на користь позивача
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Західенергоресурс"
із Державного бюджету України судовий
збір у сумі 458,58грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Дудар О.М.