Справа № 2а-83/13
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2014-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кравченко Н.О.
Суддя-доповідач - Васильєва І. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

.

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2014 року справа №2а-83/13

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: Васильєвої І. А., Шишова О.О.,
Сіваченка І.В. розглянувши в порядку
письмового провадження апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського
районного суду м.Луганська від 21
листопада 2013 року у справі № 2а-83/13 за
позовом ОСОБА_2 до Луганської міської
ради, третя особа - ПАТ «ЕВРО МЕДІКАЛ
ГРУП» про визнання неправомірним та
скасування рішення Луганської міської
ради, -

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2010 року позивач звернувся до
суду з позовом до Луганської міської
ради, в якому просив визнати
неправомірним та скасувати рішення
Луганської міської ради №41/232 від 28
лютого 2006 року про надання в оренду
земельної ділянки (а.с. 3-5).

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Луганська від 21 листопада 2013 року
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Луганської міської ради, третя особа,
що не заявляє самостійних вимог ПАТ
«ЕВРО МЕДІКАЛ ГРУП» про визнання
неправомірними та скасування рішення
Луганської міської ради залишено без
розгляду (а.с. 166).

Позивач з ухвалою суду першої
інстанції не погодився, подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом першої інстанції
норм процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи. Просив скасувати
ухвалу суду першої інстанції, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі, і направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції (а.с. 171-172).

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що суд першої
інстанції приймаючи ухвалу про
залишення позову без розгляду дійшов
передчасного висновку про порушення
позивачем строку звернення до суду не
встановивши достовірно, коли позивач
дізнався про порушення свого права.
Крім того, апелянт посилається на те що,
про існування спірного рішення
Луганської міської ради № 41/232 від 28
лютого 2006 року позивач дізнався в
вересні 2010 року коли отримав у якості
додатків до позовної заяви ПП «Турен-05»
(правонаступник ПАТ «Євро Медікал Груп)
до виконавчого комітету Жовтневої ради
народних депутатів про визнання
нечинним рішення від 11.06.1996 року № 126/25
(третя особа ОСОБА_2) Апелянт в доводах
апеляційної скарги наполягає на тому,
що строк звернення до суду за захистом
порушеного права, позивачем не
пропущено, що є підставою для
скасування спірної ухвали та
направлення справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

В судове засідання сторони не прибули,
належним чином повідомлені про розгляд
справи, відповідно до вимог ст. 197 ч.1 п.2
КАС України, апеляційний розгляд
здійснюється в порядку письмового
провадження на підставі наявних в
матеріалах справи письмових доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів встановила наступне.

14 грудня 2010 року позивач звернувся до
суду першої інстанції з
адміністративним позовом про визнання
неправомірним та скасування рішення
Луганської міської ради № 41/232 від 28
лютого 2006 року.

Залишаючи адміністративний позов без
розгляду ухвалою від 21 листопада 2013
року, суд першої інстанції зазначив, що
позивач дізнався про порушення своїх
прав, отримавши відповідь 28.04.2009 року №
67 начальника Луганського міського
реєстраційного округу ЛРФ ДП «Центр
ДЗК». Крім того, в ухвалі суд першої
інстанції посилається на те, що
позивачем до адміністративного позову
заяви (клопотання) щодо поновлення
строку звернення до суду з посиланням
на обставини, які б давали суду
підстави поновити строк для звернення
до суду з адміністративним позовом не
подавалося.

З висновком суду першої інстанції
судова колегія не погоджується з
урахуванням наступного.

Як встановлено з матеріалів справи
позивач з адміністративним позовом
звернувся 14 грудня 2010 року. Станом на
час звернення позивача до суду в
редакції ст. 106 Кодексу
адміністративного судочинства
України, передбачалося, що у разі
необхідності у позовній заяві
зазначається про поновлення строку
звернення до адміністративного суду.

Частиною 2 статті 99 КАС України, в
редакції чинній на час звернення
позивача до суду, передбачалося, що для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Застосування
шестимісячного строку звернення до
суду в редакції закону України від
07.07.2010 р. N 2453-VI, розпочалося з 30 січня 2011
року.

Залишаючи адміністративний позов без
розгляду суд першої інстанції зробив
висновок про те, що позивач дізнався
про порушення свого права отримавши
відповідь 28.04.2009 року № 67 Луганського
міського реєстраційного округу.

Як встановлено з матеріалів справи,
вказана відповідь адресована ТОВ
«Луганськ Терра Люкс», а ні позивачу у
справі, крім того, вказана відповідь не
містить посилання на рішення
Луганської міської ради № 41/232 від 28
лютого 2006 року, яке є спірним у даній
справі (а.с. 162).

Отже висновок суду першої інстанції
про те, що позивач дізнався про
порушення свого права в квітні 2009 року
не відповідає фактичним обставинам
справи.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції з матеріалів справи 03
вересня 2010 року до Жовтневого
районного суду м. Луганська Приватним
підприємством «Турен-05» було подано
позови про визнання незаконним та
скасування Державного акту на право
приватної власності на землю серії ЛГ
№ в якому в якості третьої особи
зазначена ОСОБА_2 та позов про визнання
нечинним рішення виконавчого комітету
Жовтневої районної ради народних
депутатів від 11 червня 1996 року № 126/25
«Про передачу в приватну власність
земельної ділянки» в якому також в
якості третьої особи зазначено ОСОБА_2
(а.с. 77, 78). 09 вересня 2010 року Жовтневим
районним судом м. Луганська відкрито
провадження у справі (а.с. 76). Як
зазначає апелянт в апеляційній скарзі
про існування спірного рішення
Луганської міської ради від 28 лютого 2006
року він дізнався з договору оренди
землі від 21 березня 2006 року, який було
долучено до позовних заяв Приватного
Підприємства «Турен-05». Отже з
урахуванням викладеного, судова
колегія робить висновок про те, що
позивач про порушення свого права
дізнався в вересні 2010 року, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи письмовими доказами, а
адміністративний позов подано в грудні
2010 року, в межах строку звернення до
суду передбаченому ст. 99 КАС України.

Відповідно до вимог ст. 204 КАС України,
ухвала суду, яка перешкоджає
подальшому провадженню у справі,
підлягає скасуванню з направленням
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції внаслідок
неповного з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідності висновків суду
обставинам справи.

На підставі викладеного, апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а ухвала
суду першої інстанції скасуванню з
направленням справи до суду першої
інстанції.

Судові витрати підлягають розподілу
відповідно до вимог ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 199, 204, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Ленінського районного суду м.Луганська
від 21 листопада 2013 року у справі №
2а-83/13 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного
суду м.Луганська від 21 листопада 2013
року у справі № 2а-83/13 скасувати,
справу направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Витрати по сплаті судового збору в сумі
91,76 грн. (дев'яносно одна гривня
сімдесят шість коп.) стягнути з
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_2.

Ухвала суду апеляційної інстанції є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів
І.А. Васильєва

І.В. Сіваченко

О.О. Шишов