Справа № 872/4837/13
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2013-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2013 р. справа № 2а/0470/14621/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Коршуна А.О.

суддів: Панченко О.М.
Чередниченко В.Є.

за участю секретаря судового
засідання: Шелепова Ю.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 07.02.2013р. у
справі №2а/0470/14621/12 за позовом:Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до:
про:Управління Пенсійного фонду
України в Амур-Нижньодніпровському
районі м.Дніпропетровська визнання
нечинною та скасування вимоги про
сплату боргу,-

В С Т А Н О В И В :

21.02.2011р. фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська (далі - УПФУ в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська) про визнання
нечинною та скасування вимоги про
сплату боргу.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 22.02.2011р.
відкрито провадження в
адміністративній справі № 2а/0470/2281/11 за
вищезазначеною позовною заявою та
справа призначена до судового розгляду
/а.с. 1/.

Позовна заява мотивована тим, що
відповідачем не враховано, що крім
підприємницької діяльності ОСОБА_1
також є платником страхових внесків як
керівник ТОВ «Юридична фірма «Екс Юре»,
при цьому ОСОБА_1 отримує як працівник
заробітну плату, не меншу за мінімальну
заробітну плату, а отже і фактично
сплачує страховий внесок до органів
пенсійного фонду у розмірі не меншому,
ніж визначено законом. Позивач просить
суд визнати нечинною та скасувати
вимогу про сплату боргу, винесену УПФУ
в Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська від 06.01.2011р. № Ф-3585
відносно ОСОБА_1 на суму 632,46грн..

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
07.02.2013р. у справі №2а/0470/14621/12 у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено /а.с. 42-43/ (суддя - Власенко
Д.О.).

Позивач - ФОП ОСОБА_1, не погодившись з
вищезазначеною постановою суду подав
апеляційну скаргу.

Посилаючись у апеляційній скарзі
постанова суду першої інстанції у
даній справі прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
суду першої інстанції від 07.02.2013р. у
даній адміністративній справі та
прийняти нову постанову суду, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Відповідач у письмовому запереченні на
апеляційну скаргу, посилаючись на те,
що судом першої інстанції у даній
справі об'єктивно, повно, всебічно
досліджено обставини, які мають
суттєве значення для вирішення справи,
прийнято законне та обґрунтоване
рішення без порушень норм чинного
матеріального та процесуального права,
просив суд апеляційну скаргу позивача
залишити без задоволення, постанову
суду першої інстанції від 07.02.2013р. у
даній адміністративній справі
залишити без змін.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про день, годину
та місце розгляду даної справи
повідомлений судом належним чином, про
поважність причин не явки свого
представника у судове засідання або
про можливість розгляду справи у
відсутність його представника, суд в
установленому законом порядку не
повідомив. За таких обставин колегія
суддів вважає можливим розглянути
справу у відсутність представника
відповідача.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги, просив суд
скасувати постанову суду першої
інстанції від 07.02.2013р. у даній
адміністративній справі та прийняти
нову постанову суду, якою задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні
представника позивача, перевіривши
доводи апеляційної скарги та матеріали
справи колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду даної
адміністративної справи судом
встановлено, що ОСОБА_1 15.10.2009р.
зареєстрований як фізична
особа-підприємець, що підтверджується
Свідоцтвом про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця /а.с. 10/.

15.12.2009р. ФОП ОСОБА_1 було видано
Свідоцтво про сплату єдиного податку
НОМЕР_1 /а.с. 11/.

06.01.2011р. УПФУ в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська було винесено
вимогу про сплату боргу № Ф-3585,
відповідно до якої заборгованість
позивача зі сплати страхових внесків
становить 632,46 грн. /а.с. 7/.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» страхувальники -
роботодавці та інші особи, які
відповідно до цього Закону сплачують
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що цей Закон
регулює відносини, що виникають між
суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування. Дія інших
нормативно-правових актів може
поширюватися на ці відносини лише у
випадках, передбачених цим Законом, або
в частині, що не суперечить цьому
Закону. Частиною 2 цієї статті
передбачено, що виключно цим Законом
визначаються коло осіб, які підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню та платники
страхових внесків, їх права та
обов'язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» страхові внески
є цільовим загальнообов'язковим
платежем, який справляється на всій
території України в порядку,
встановленому цим Законом.

Пунктом 3 частини 1 статті 11 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
встановлено, що загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
підлягають, зокрема, фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності, у
тому числі ті, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований
податок, єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент),
та члени сімей зазначених фізичних
осіб, які беруть участь у провадженні
ними підприємницької діяльності.

Пунктом 6 частини 2 статті 17 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
передбачено, що страхувальник
зобов'язаний нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

Частиною 6 статті 20 вказаного Закону,
яка регулює питання обчислення та
сплати страхових внесків, визначено, що
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

Законом України «Про внесення змін до
Законів України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» та «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 08 липня 2010 року № 2461-VI
підпункт 4 пункту 8 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» викладено в
такій редакції:

«Фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок), та
члени сімей зазначених осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, на період
дії законодавчих актів з питань
особливого способу оподаткування
сплачують страхові внески в порядку,
визначеному цим Законом.

Сума страхового внеску встановлюється
зазначеними особами самостійно для
себе та членів їх сімей, які беруть
участь у провадженні такими особами
підприємницької діяльності та не
перебувають з ними у трудових
відносинах. При цьому сума страхового
внеску з урахуванням частини
фіксованого або єдиного податку, що
перерахована до Пенсійного фонду
України, повинна становити не менше
мінімального розміру страхового
внеску за кожну особу та не більше
розміру страхового внеску, обчисленого
від максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески».

Закон набрав чинності 17 липня 2010 року і
діяв до 01 січня 2011 року - дня набрання
чинності Законом України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Пунктом 4.7 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003 року №21-1, в редакції, яка
підлягала застосуванню щодо спірного
періоду і діяла до 01 січня 2011 року,
встановлено, що для таких
застрахованих осіб як позивач розмір
мінімального страхового внеску
визначається шляхом множення
мінімального розміру заробітної плати,
установленої законом на той час, за
який здійснюється розрахунок сум
страхових внесків, на 33,2 відсотка.

Статтею 53 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» та
статтею 2 Закону України «Про
встановлення прожиткового мінімуму та
мінімальної заробітної плати»
установлено на 2010 рік мінімальну
заробітну плату у місячному розмірі,
зокрема, з 1 липня - 888,00 грн., з 1 жовтня -
907,00 грн., з 1 грудня - 922,00 грн.

Виходячи з наведених вимог
законодавства для таких застрахованих
осіб як позивач розмір мінімального
страхового внеску становив: у липні -
вересні 2010 року - 294,82 грн. щомісяця, у
жовтні - листопаді 2010 року - 301,12 грн.
щомісяця, у грудні 2010 року - 306,10 грн.

До 17 липня 2010 року діяла редакція
підпункту 4 пункту 8 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», відповідно до
якої фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
придбання спеціального торгового
патенту), та члени сімей зазначених
фізичних осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, на період дії законодавчих
актів з питань особливого способу
оподаткування сплачують страхові
внески в порядку, визначеному цим
Законом у фіксованому розмірі.

Як судом першої інстанції так і
апеляційним судом встановлено, що
позивач є фізичною особою-підприємцем,
який обрав особливий спосіб
оподаткування, як платник страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування і
зареєстрований в УПФУ в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська.

Позивач за липень - грудень 2010 року
замість мінімального страхового
внеску який підлягав сплаті: за липень -
вересень 2010 року - в сумі по 294,82 грн.
щомісяця, за жовтень-листопад 2010 року -
по 301,12 грн. щомісяця, за грудень 2010 року
- 306,10 грн., страхові внески до
Пенсійного фонду України обчислив та
сплатив у фіксованому розмірі в сумі по
84,00 грн. щомісяця, внаслідок чого за
період з липня по вересень 2010 року у
позивача виникла недоїмка в загальній
сумі 632,46грн..

Враховуючи вищенаведені обставини та
норми чинного законодавства, колегія
суддів вважає, що відповідач під час
прийняття вимоги про сплату №Ф-3585 від
06.01.2011р. діяв у межах повноважень та у
спосіб визначений законом.

Враховуючи вищезазначені обставини та
норми чинного законодавства, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції під час розгляду
даної справи об'єктивно, повно,
всебічно дослідив обставини, які мають
суттєве значення для вирішення справи,
дав їм правильну юридичну оцінку,
застосував до правовідносин, які
виникли між сторонами по справі норми
права, які регулюють саме ці
правовідносини і зробив обґрунтований
висновок про відмову у задоволенні
заявлених у даній адміністративній
справі позовних вимог, судом прийнято
обґрунтоване і законне рішення без
порушення норм матеріального права, а
тому постанову суду від 07.02.2013р.
необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача
спростовуються дослідженими по справі
доказами і не можуть бути підставою для
скасування постанови суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 196,198, 200,205,206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
07.02.2013р. у справі №2а/0470/14621/12 - залишити
без змін.

Ухвала суду набирає чинності з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
ухвали у повному обсязі до Вищого
адміністративного суду України шляхом
подання касаційної скарги.

Повний текст виготовлено - 17.12.2013р.

Головуючий:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко