Справа № 122/23165/13-а
Суддя: Домнікова М. В.
Дата ухвалення: 2013-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження по справі 2-а/122/460/13
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2013
року
м.
Сімферополь

Залізничний районний суд м.
Сімферополя АР Крим у складі:

головуючого
судді
– Домнікової М.В.

при секретарі
– Іоновій А.О., Шерет Ф.М.,

за участю:

представників відповідачів
– ОСОБ
А_1,

– ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Сімферополі
справу адміністративної юрисдикції за
адміністративним позовом представника
ОСОБА_3, ОСОБА_4 – ОСОБА_5 до Головного
ОСОБА_6 Пенсійного фонду України в АР
Крим, ОСОБА_6 Пенсійного фонду України в
м. Саки і Сакському районі АР Крим про
визнання дій/бездіяльності
незаконними і спонукання вчинити дії,
–

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернулася на підставі
довіреностей до суду у порядку
адміністративного судочинства від
імені ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 з
позовними вимогами до Головного ОСОБА_6
Пенсійного фонду України в АР Крим
(далі ГУ ПФУ в АРК), ОСОБА_6 Пенсійного
фонду України в м. Саки і Сакському
районі АР Крим (далі ОСОБА_6), ОСОБА_6
Пенсійного фонду України в м.
Євпаторія АР Крим про визнання
дій/бездіяльності незаконними і
спонукання вчинити дії.

Ухвалою суду від 09.12.2013 року позовні
вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_6 Пенсійного
фонду України в м. Євпаторія АР Крим
про визнання дій/бездіяльності
незаконними і спонукання вчинити дії
були виділені в окреме провадження.

Позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4
мотивовані тим, що позивачі є
громадянами України. Перебували на
пенсійному обліку в ОСОБА_6 Пенсійного
фонду України в м. Саки і Сакському
районі АР Крим, де й отримували пенсію
за віком включно до моменту виїзду за
кордон, тобто до 23.03.2002 року, на постійне
місце проживання. Позивачі звернулися
до ОСОБА_6 Пенсійного фонду України в м.
Саки і Сакському районі АР Крим із
заявами про поновлення виплати раніше
призначеної пенсії та отримали
відповіді від 21.11.2013 року, якими було
відмовлено в поновленні виплати
пенсій, посилаючись на те, що до
теперішнього часу не ухвалений
відповідний Закон, який визначає
порядок і умови виплати пенсії
пенсіонерам, які постійно проживають в
державах, з якими Україна не уклала
міжнародних договорів по виплаті
громадянам України пенсій, які
зароблено в Україні. З урахуванням
наведеного та з посиланням на статті 8,
22, 24, 46, 152 Конституції України, рішенням
КСУ від 07.10.2009 року № 25-рп/2009, статті 7, 8,
26, 44, 45, 47, 49 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», статті 1, 3, 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», постанову КМУ №1381 від 28.12.2011
року, позивачі просили суд: визнати
поважними причини пропуску строку
звернення до адміністративного суду в
частині розгляду і задоволення
позовних вимог про відновлення виплати
пенсій за період з 07.10.2009 року по 25.11.2013
року; визнати незаконною бездіяльність
ОСОБА_6 Пенсійного фонду України в м.
Саки і Сакському районі АР Крим у
відновленні виплати пенсій за віком на
пільгових умовах з 07.10.2009 року;
зобов’язати ОСОБА_6 Пенсійного фонду
України в м. Саки і Сакському районі АР
Крим відновити, перераховувати та
індексувати позивачам з 07.10.2009 року
пенсії за віком на пільгових умовах та
інші пенсійні надбавки згідно із
Законом України «Про
загальнообов’язкове пенсійне
державне страхування», як непрацюючим
пенсіонерам із застосування при
розрахунку пенсії середньої
заробітної плати працівників, зайнятих
у галузях економіки України за 2012 рік;
зобов’язати ОСОБА_6 Пенсійного фонду
України в м. Саки і Сакському районі АР
Крим встановити та виплачувати ОСОБА_3
з 07.10.2009 року підвищення до пенсії в
розмірі надбавки, встановленої для
дітей війни згідно Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» та
Постанови КМУ від 28.12.2011 року №1381 в
розмірі 7% прожиткового мінімуму,
встановленого законом для осіб, які
втратили працездатність, на зазначений
у заяві банківський рахунок;
враховуючи, що пенсія є для позивача
основним джерелом існування, його
похилий вік, відповідно до пункту 1
частини 2 статті 256 КАС України
допустити негайне виконання постанови
суду у повному обсязі позовних вимог
шляхом одноразового стягнення всієї
суми боргу, починаючи з 07.10.2009 року по
день ухвалення судового рішення;
згідно з частиною 1 статті 257 КАС
України покласти обов'язок щодо
забезпечення виконання судового
рішення на начальника ГУ ПФУ в АРК;
зобов’язати начальника ОСОБА_6
Пенсійного фонду України в м. Саки і
Сакському районі АР Крим відповідно до
вимог пункту 4 частини 1 статті 163 КАС
України надати суду в місячний строк
звіт про виконання судового рішення.

Представник позивача просив
розглянути справу у відсутність
позивачів особисто та представника.

Представник відповідача ГУ ПФУ в АРК
заперечував проти позовних вимог,
вважав їх необґрунтованими та просив
відмовити у задоволенні позову та
врахувати письмові заперечення, що
були додані до матеріалів справи.

Представник відповідача ОСОБА_6
Пенсійного фонду України в м. Саки і
Сакському районі АР Крим у судове
засідання не з’явився, просив провести
розгляд справи у відсутність
представника, відмовити у задоволенні
позовних вимог та врахувати письмові
заперечення, що були додані до
матеріалів справи.

З урахуванням норм діючого
законодавства та думки представників
сторін, суд ухвалив провести розгляд
справи по суті у відсутність позивачів,
їх представника та представника ОСОБА_6
Пенсійного фонду України в м. Саки і
Сакському районі АР Крим, з урахуванням
наданих заперечень.

Заслухавши заперечення представника
відповідача, оголосивши письмові
заперечення, проаналізувавши усі
наявні по справі докази та матеріалі
справи у їх сукупності, суд дійшов до
висновку про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4
є громадянами України, що
підтверджується копіями паспортів, які
постійно проживають в Ізраїлі.

ОСОБА_3 з 10.03.1992 року Сакським міським
відділом соціального забезпечення
була призначена пенсія за віком (Список
№1) згідно з пунктом «А» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

ОСОБА_4 з 09.01.1996 року Сакським міським
відділом соціального забезпечення
була призначена пенсія за віком (Список
№1) згідно з пунктом «А» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

З 22.02.2002 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виплата
пенсій була припинена відповідно до
статей 47, 49 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

13.11.2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 через свого
представника звернулися до ОСОБА_6 із
заявами про поновлення виплати пенсій
за віком, на що їм ОСОБА_6 листами за вих.
№№114/Г-8 від 21.11.2013 року було відмовлено
з підстав неможливості призначити
пенсію, оскільки вони проживають за
межами України та повинні особисто
вернутися до органів пенсійного фонду,
а також надати документи на
підтвердження місця проживання на
території м. Саки або Сакського району.

Відповідно до частини 1 статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Передбачене Конституцією України
право громадян на соціальний захист
конкретизоване у Законі України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та Законі України «Про
пенсійне забезпечення», якими
встановлено порядок нарахування та
виплати пенсії.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом. Іноземні
громадяни та особи без громадянства,
які проживають в Україні, мають право
на пенсію на рівні з громадянами
України на умовах, передбачених
законодавством або міжнародними
угодами.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 8
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» право на отримання
пенсій та соціальних послуг із
солідарної системи мають: громадяни
України, які застраховані згідно із цим
Законом та досягли встановленого цим
Законом пенсійного віку чи визнані
інвалідами в установленому
законодавством порядку і мають
необхідний для призначення
відповідного виду пенсії страховий
стаж.

Статтею 44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що заява про
призначення (перерахунок) пенсії та
необхідні документи подаються до
територіального органу Пенсійного
фонду або до уповноваженого ним органу
чи уповноваженій особі в порядку,
визначеному правлінням Пенсійного
фонду за погодженням із спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, особисто або
через представника, який діє на
підставі виданої йому довіреності,
посвідченої нотаріально.

Відповідно до Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», заява про призначення
пенсії непрацюючим громадянам і членам
їх сімей подається заявником особисто
або через представника, який діє на
підставі виданої йому довіреності,
посвідченої нотаріально,
безпосередньо до органу, що призначає
пенсію, за місцем, проживання
(реєстрації), або законним
представником відповідно до
законодавства за місцем проживання
(реєстрації) заявника.

У пункті 7 Порядку встановлено, що до
заяви про призначення пенсії за віком
додаються, зокрема, документи про місце
проживання (реєстрації) заявника.

Згідно пункту 16 Порядку особа, яка
звертається за пенсією (незалежно від
виду пенсі), повинна пред'явити паспорт
(або інший документ, що засвідчує цю
особу), місце її проживання (реєстрації)
та вік.

За приписами пункту 29 Порядку за
документ, що засвідчує місце
проживання особи, приймаються: паспорт
або довідка уповноважених органів з
місця проживання (реєстрації), у тому
числі органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до статті 5 Закону України
«Про громадянство України»
документами, що підтверджують
громадянство України є: паспорт
громадянина України, свідоцтво про
належність до громадянства України,
паспорт громадянина України для виїзду
за кордон, тимчасове посвідчення
громадянина України, проїзний документ
дитини, дипломатичний паспорт,
службовий паспорт, посвідчення особи
моряка, посвідчення члена екіпажу,
посвідчення особи на повернення в
Україну.

Позивачі є громадянами України і у
відповідності до частини 1 статті 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за наявності
відповідного страхового стажу набули
право на отримання пенсії за віком.

У відповідності з частиною 3 статті 2
Протоколу № 4 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
кожна людина має право на вільне
пересування і свободу вибору місця
проживання. Кожна людина має право
залишати будь-яку країну, включаючи
свою власну.

Відповідно до статті 24 Конституції
України, громадяни мають рівні
конституційні права і свободи та є
рівними перед законом. Не може бути
привілеїв чи обмежень за ознаками раси,
кольору шкіри, політичних, релігійних
та інших переконань, статі, етнічного
та соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками.

Як встановлено частиною 2 статті 2
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», реєстрація
місця проживання чи місця перебування
особи або її відсутність не може бути
умовою реалізації прав і свобод,
передбачених Конституцією, законами
чи міжнародними договорами України,
або підставами для їх обмеження.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
49 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» виплата пенсії за
рішенням територіальних органів
Пенсійного фонду або за рішенням суду
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редакції, чинній на
момент виникнення правовідносин) у
разі виїзду пенсіонера на постійне
місце проживання за кордон пенсія,
призначена в Україні, за заявою
пенсіонера може бути виплачена йому за
шість місяців наперед перед від'їздом,
рахуючи з місяця, що настає за місяцем
зняття з обліку за місцем постійного
проживання. Під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 25-рп/2009 від 7 жовтня 2009 року пункт 2
частини 1 статті 49, другого речення
статті 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» щодо припинення виплати
пенсії пенсіонерам на час постійного
проживання за кордоном у разі, якщо
Україна не уклала з відповідною
державою міжнародний договір з питань
пенсійного забезпечення і якщо згода
на обов'язковість такого міжнародного
договору не надана Верховною Радою
України було визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним).

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже, з 07.10.2009 року порядок виплати
пенсії громадянам, які виїхали на
постійне місце проживання за кордон,
регулюється нормами Закону України
«Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування» з урахуванням
рішення Конституційного Суду України
щодо неконституційності положень
пункту 2 частини 1 статті 49, другого
речення статті 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування».

Після прийняття даного рішення
Конституційного Суду України і на
теперішній час інших законів, які
регламентують виплату пенсій
пенсіонерам, які постійно проживають у
державах, з якими Україною не укладено
відповідного договору, не прийнято.

Підсумовуючи наведене суд вважає, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, проживаючи в державі
Ізраїль, як громадяни України мають
такі ж самі конституційні права, як і
громадяни України, оскільки
Конституція України та пенсійне
законодавство України не допускає
обмеження права на соціальний захист,
зокрема права на отримання пенсії за
ознакою місця проживання громадянина
України.

Натомість доводи відповідача щодо
застосування до спірних правовідносин
статті 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», згідно до якої у разі
виїзду пенсіонера на постійне місце
проживання за кордон пенсія,
призначена в Україні виплачується за
шість місяців перед виїздом, починаючи
з місяця, що настає за місяцем зняття з
обліку за місцем постійного проживання
та під час перебування за кордоном
пенсія виплачується в тому разі, якщо
це передбачено міжнародним договором
України, згоду на обов'язковість якого
надано Верховною Радою України, а
такого договору між Україною та
Ізраїлем немає, а також те, що не було
визначено порядок та умови реалізації
зміненої норми Закону, не врегульовано
на законодавчому рівні внутрішні
процесуальні дії щодо виплати пенсії
громадянину України за кордоном - судом
до уваги не приймаються, оскільки дані
положення суперечать наведеним
положенням Конституції України та
статтями 6, 7, 25 пункту 1 Міжнародної
хартії прав людини та статті 9
Міжнародного пакту про економічні,
соціальні та культурні права.

Отже, з моменту ухвалення рішення
Конституційного Суду України № 25-рп/2009
від 7 жовтня 2009 року відпала така умова
припинення виплати пенсії, як
проживання пенсіонера за кордоном.

У зв’язку з наведеним, суд вважає
обґрунтованими вимоги позивачів про
те, що відповідач ОСОБА_6 Пенсійного
фонду України в м. Саки і Сакському
районі АР Крим повинен поновити
нарахування та виплату пенсій ОСОБА_3
та ОСОБА_4, яку вони отримували до
виїзду за межі України.

При цьому, виплата пенсій позивачам
підлягає поновленню з моменту
звернення із заявою до відповідача,
тобто з 13.11.2013 року.

У зв’язку із чим, суд вважає
недоцільним розглядати клопотання
позивачів щодо поновлення строку
звернення до суду із наведеними вище
позовними вимогами.

Слід зазначити, що при розгляді даної
справи суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики та рішень
Європейського суду з прав людини,
відповідно до яких необхідно усувати
причини порушення Україною Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року і
протоколів до вказаної Конвенції, з
впровадженням в українське
судочинство адміністративної практики
європейських стандартів прав людини,
зі створенням передумов для зменшення
числа заяв до Європейського суду з прав
людини проти України.

Разом з тим, відповідно до статті 4
Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення»
індексація грошових доходів населення
проводиться в разі, коли величина
індексу споживчих цін перевищила поріг
індексації, який установлюється в
розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу
споживчих цін для індексації грошових
доходів населення провадиться
наростаючим підсумком, починаючи з
місяця введення в дію цього Закону.
Підвищення грошових доходів населення
у зв'язку з індексацією здійснюється з
першого числа місяця, що настає за
місяцем, у якому опубліковано індекс
споживчих цін.

Згідно з частиною 5 статті 4 цього
Закону у разі якщо грошові доходи
населення підвищено з урахуванням
прогнозного рівня інфляції
випереджаючим шляхом, при визначенні
обсягу підвищення грошових доходів у
зв'язку із індексацією враховується
рівень такого підвищення у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

Статтею 6 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» встановлено, що порядок
проведення індексації грошових
доходів населення визначається
Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, закон передбачає, що
Кабінет Міністрів України є органом,
який уповноважений визначити порядок
проведення індексації грошових
доходів населення у тому числі і
пенсій.

Відповідно до пункту 3 Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення до об'єктів
індексації, визначених у пункті 2, не
відносяться соціальні виплати, які
визначаються залежно від прожиткового
мінімуму (пенсії, обчислені з
урахуванням абзацу першого частини
першої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до пункту 5 Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення до об'єктів
індексації, у разі підвищення розмірів
мінімальної заробітної плати, пенсії,
виплат, що здійснюються відповідно до
законодавства про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
стипендій, а також у разі зростання
грошових доходів населення без
перегляду їх мінімальних розмірів
місяць, в якому відбулося підвищення,
вважається базовим при обчисленні
індексу споживчих цін для індексації
грошових доходів населення. Індексація
грошових доходів, отриманих
громадянами за цей місяць, не
провадиться.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними
владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову,
зокрема, про визнання незаконним
протиправним рішення суб'єкта владних
повноважень і про скасування рішення,
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії, іншу постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до
висновку про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
визнання дій ОСОБА_6 Пенсійного фонду
України в м. Саки і Сакському районі АР
Крим щодо відмови позивачам у
відновленні виплати пенсій
протиправними; зобов’язання ОСОБА_6
Пенсійного фонду України в м. Саки і
Сакському районі АР Крим поновити
виплату пенсії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 13.11.2013
року із зарахуванням на р/р 6158 в
ПАТ КРУ КБ «Приватбанк». В іншій
частині позовних вимог відмовити.

Згідно статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Кабінетом Міністрів України 28 грудня
2011 року прийнято постанову № 1381 «Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення»,
яка набула чинності з 01 січня 2012 року і
є чинною по даний час.

Відповідно до положень пункту 4 даної
Постанови установлено, що дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» і «Про жертви нацистських
переслідувань») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення, встановлене
статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
проводиться у розмірі 7 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
законом, для осіб, які втратили
працездатність.

Разом з тим, позовні вимоги в частині
зобов’язання ОСОБА_6 Пенсійного фонду
України в м. Саки і Сакському районі АР
Крим встановити та виплачувати ОСОБА_3
з 07.10.2009 року підвищення до пенсії в
розмірі надбавки, встановленої для
дітей війни згідно Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» та
Постанови КМУ від 28.12.2011 року №1381 в
розмірі 7% прожиткового мінімуму,
встановленого законом для осіб, які
втратили працездатність, суд вважає
передчасними, оскільки виходячи з
вимог статті 6 КАС України, захисту
підлягає вже порушене право, а не те,
яке може бути порушено у майбутньому і
щодо якого невідомо, буде воно порушено
чи ні.

Необхідною умовою для звернення особи
до суду з адміністративним позовом є
обов'язкова наявність порушення прав,
свобод чи інтересів цієї особи у сфері
публічно-правових відносин.

Однак, з матеріалів справи не
убачається та ані позивачем ОСОБА_3, ані
його представником, не надано суду
доказів звернення позивача ОСОБА_3 до
відповідачів із заявою про
встановлення статусу дитини війни та
відповідно виплату підвищення до
пенсії.

На підставі наведеного, позовні вимоги
ОСОБА_3 в цій частині також не
підлягають задоволенню.

Згідно з частинами 1, 2
статтею 256 КАС України негайно
виконуються постанови суду про
присудження виплати пенсій, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України або позабюджетних
державних фондів – у межах суми
стягнення за один місяць. Суд, який
прийняв постанову, за заявою осіб, які
беруть участь у справі, або з власної
ініціативи може ухвалою в порядку
письмового провадження або зазначаючи
про це в постанові звернути до
негайного виконання постанову.

На підставі наведеного, суд
вважає за необхідне допустити негайне
виконання постанови суду у межах суми
стягнення за один місяць.

Приймаючи до уваги часткове
задоволення позовних вимог, на
підставі статті 94 КАС України, суд
вважає необхідним віднести судові
витрати за рахунок держави.

Крім того, відповідно до приписів
пункту 4 статті 163, статті 267 КАС України
суд зобов'язує відповідача ОСОБА_6
надати у визначений строк звіт про
виконання судового рішення в частині
зобов'язання виконати певні дії.

Разом з тим, у суду відсутні підстави
для задоволення вимог позивачів щодо
покладення обов’язку по забезпеченню
виконання судового рішення саме на
керівника ГУ ПФУ в АРК, оскільки
відповідно до вимог частини 1 статті 257
КАС України у разі необхідності спосіб,
строки і порядок виконання можуть бути
визначені у самому судовому рішенні.
Так само на відповідних суб'єктів
владних повноважень можуть бути
покладені обов'язки щодо забезпечення
виконання рішення. Однак, керівник ГУ
ПФУ в АРК не є стороною по справі, тому й
не може бути зобов’язаний до вчинення
певних дій.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 2, 6, 7, 9-11, 17-18, 159, 162-163, 167,
185-186, 254, 256-257, 267 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, –

п о с т а н о в и в:

Позов представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 –
ОСОБА_5 до Головного ОСОБА_6 Пенсійного
фонду України в АР Крим, ОСОБА_6
Пенсійного фонду України в м. Саки і
Сакському районі АР Крим про визнання
дій/бездіяльності незаконними і
спонукання вчинити дії – задовольнити
частково.

Визнати дії ОСОБА_6 Пенсійного фонду
України в м. Саки і Сакському районі АР
Крим щодо відмови у відновленні
виплати пенсії ОСОБА_3 з 13.11.2013 року –
протиправними.

Зобов’язати ОСОБА_6 Пенсійного фонду
України в м. Саки і Сакському районі АР
Крим поновити виплату пенсії ОСОБА_3 з
13.11.2013 року із зарахуванням на р/р
6158 в ПАТ КРУ КБ «Приватбанк».

В задоволенні іншої частини позову
ОСОБА_3 – відмовити.

Визнати дії ОСОБА_6 Пенсійного фонду
України в м. Саки і Сакському районі АР
Крим щодо відмови у відновленні
виплати пенсії ОСОБА_4 з 13.11.2013 року –
протиправними.

Зобов’язати ОСОБА_6 Пенсійного фонду
України в м. Саки і Сакському районі АР
Крим поновити виплату пенсії ОСОБА_4 з
13.11.2013 року із зарахуванням на р/р
6158 в ПАТ КРУ КБ «Приватбанк».

В задоволенні іншої частини позову
ОСОБА_4 – відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок
держави.

Допустити негайне виконання постанови
суду у межах суми стягнення за один
місяць.

Зобов'язати ОСОБА_6 Пенсійного фонду
України в м. Саки і Сакському районі АР
Крим у тримісячний строк з дня набрання
постановою законної сили надати до
Залізничного районного суду м.
Сімферополя АР Крим звіт про виконання
постанови суду в частині зобов'язання
відповідача вчинити певні дії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а у
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя

Домніков
а М.В.