Справа № 267/3481/13-а
Суддя: Наумова О. С.
Дата ухвалення: 2013-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2а/267/98/13
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 липня 2013 року

86103, Донецька область, м. Макіївка,

пр-т Генерала Данилова, 21

Гірницький районний суд м. Макіївки
Донецької області

у складі судді Наумової О.С.,

при секретарі судового засідання
Ковальчук Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Гірницької районної
адміністрації Макіївської міської
ради

про визнання неправомірної відмови
Управління праці та соціального
захисту населення Гірницької районної
адміністрації Макіївської міської
ради у виплаті недоотриманої суми
одноразової компенсації у розмірі,
передбаченому ст.ст. 48, 67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», стягнення
з Управління праці та соціального
захисту населення Гірницької районної
адміністрації Макіївської міської
ради суми недоплати

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1 –
особисто

від відповідача: не з’явився

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 заявлено позов до Управління
праці та соціального захисту населення
Гірницької районної адміністрації
Макіївської міської ради (далі – УТСЗН)
про визнання неправомірної відмови
УТСЗН у виплаті недоотриманої суми
одноразової компенсації у розмірі,
передбаченому ст.ст. 48, 67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», стягнення
з УТСЗН суми недоплати.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що він є ліквідатором аварії
на Чорнобильській АЕС, знаходиться на
обліку у Гірницькому УПСЗН м. Макіївки.
Зазначає, що на підставі ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян потерпілих внаслідок
Чорнобильської катастрофи» має право
на одноразову компенсаційну виплату в
розмірі 30 мінімальних заробітних плат.
Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент здійснення
виплат, тобто: 1 147,00 грн. х 30 = 34 410,00 грн.
Проте УПСЗН виплачено лише 189,60 грн., що
вважає неправомірним.

Тому просить позов задовольнити.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та просив суд їх
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з’явився, про дату, місце
та час розгляду справи був
повідомлений належним чином. Надав
заперечення на позов, в яких зазначив,
зокрема, що відповідно до ст. 62 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
роз'яснення порядку застосування цього
Закону провадиться у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, рішення є обов'язковим для
виконання міністерствами та іншими
центральними та місцевими органами
виконавчої влади, всіма суб'єктами
господарювання, незалежно від їх
відомчої підпорядкованості та форм
власності.

Такий порядок регламентовано
Постановою Кабінету Міністрів України
від 26.07.1996р. № 836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно рішення Конституційного суду
України № 3-рп/2012 від 25.01.2012р. Кабінет
Міністрів України регулює порядок та
розміри соціальних виплат та допомоги,
які фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.
Кабінет Міністрів України є вищим
органом у системі органів виконавчої
влади, який розробляє проект закону про
Державний бюджет України на наступний
рік і подає його до Верховної Ради
України, забезпечує виконання
затвердженого Верховною Радою України
Державного бюджету України, звітує
перед Верховною Радою України про його
виконання (ч. 2 ст. 96, ч. 1 ст. 97, ч. 1 ст. 113, п.
6 ст. 116 Конституції України). Ефективне
здійснення Кабінетом Міністрів
України цих повноважень є основою для
вжиття ним заходів щодо забезпечення
прав і свобод людини і громадянина,
проведення політики у сфері
соціального захисту, фінансової та
податкової політики (пункти 2, 3 статті
116 Конституції України).

Така політика базується на
передбачених у законодавстві
державних соціальних стандартах та
державних соціальних гарантіях. Згідно
з Законом України "Про державні
соціальні стандарти та державні
соціальні гарантії" державні соціальні
стандарти - це встановлені законами,
іншими нормативно-правовими актами
соціальні норми і нормативи або їх
комплекс, на базі яких визначаються
рівні основних державних соціальних
гарантій; державні соціальні гарантії -
це встановлені законами мінімальні
розміри оплати праці, доходів громадян,
пенсійного забезпечення, соціальної
допомоги, розміри інших видів
соціальних виплат, встановлені
законами та іншими
нормативно-правовими актами (абзаци
другий, третій статті 1).

Таким чином, державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії можуть бути визначені як
законами України, так і іншими
нормативно-правовими актами, зокрема
актами Кабінету Міністрів України.

Конституційний Суд України виходить з
того, що надання Верховною Радою
України права Кабінету Міністрів
України встановлювати у випадках,
передбачених законом, порядок та
розміри соціальних виплат та допомоги,
які фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України,
пов'язується з його функціями,
визначеними в пунктах 2, З статті 116
Конституції України. Отже, Кабінет
Міністрів України регулює порядок та
розміри соціальних виплат та допомоги,
які фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

Також відповідно до п.4 Прикінцевих
Положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2013» установлено, що у
2013 році норми і положення статей 20, 21, 22,
23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської
катастрофи"застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Таким чином, ОСОБА_1 одноразова грошова
допомога при встановленні групи
інвалідності, інвалідність якого
пов'язана з ліквідацією наслідків
аварії на ЧАЕС нарахована на підставі
Постанови Кабінету Міністрів України
від 26.07.1996р. № 836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі 189,60 грн.

Враховуючи вище викладене, просить
відмовити у задоволені позову.

Представник відповідача, в судове
засідання не з’явився, про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином. За таких обставин, на
підставі статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає можливим
розглянути справу за відсутністю
представника відповідача.

Судом встановлено, що позивач є особою,
яка постаджала від наслідків
Чорнобильської катастрофи,
ліквідатором аварії на Чорнобильській
АЕС, що підтверджується посвідченням
серії А № 150791 с від 15.02.2013р. (а.с. 2).

На звернення позивача від 26.03.2013р. УТСЗН
листом від 04.04.2013р. № 01-11-653 повідомлено,
що передбачена ст. 48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали від
Чорнобильської катастрофи» одноразова
грошова допомога при встановленні
групи інвалідності йому, як інваліду 3-ї
групи, інвалідність якого пов'язана з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС,
нарахована на підставі постанови
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 №
836 « Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у розмірі
189,60 грн. (а.с. 3).

Згідно пояснень УТСЗН від 16.07.2013р. №
01-12-1252 одноразова компенсація при
переході з 2-ї категорії на 1-шу
категорію, як інваліду 3-ї групи,
інвалідність якого пов'язана з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС
виплачена 07.05.2013р.

Предметом даного спору є порядок
застосування нормативно-правових
актів щодо відносин, які склалися між
сторонами з приводу соціальних виплат.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їхні
посадові особи зобов'язані діяти на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (надалі -
Закон № 796-ХІІ) одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, виплачується в таких
розмірах: інвалідам III групи - 30
мінімальних заробітних плат. Виплата
здійснюється з мінімальної заробітної
плати, яка склалася на момент
встановлення інвалідності чи втрати
годувальника.

Відповідно до вимог ст. 63 Закону №
796-ХІІ фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону,
здійснюється за рахунок державного
бюджету.

Частиною 2 статті 4 Бюджетного кодексу
України передбачено, що виключно
законом про Державний бюджет України
визначаються надходження та витрати
Державного бюджету України.

Абзацом другим даного пункту
встановлено, якщо іншим нормативно -
правовим актом бюджетні відносини
визначаються інакше, ніж у цьому
Кодексі, застосовуються відповідні
норми цього Кодексу.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону
України від 22.11.2011 р. № 4282-VІ «Про
Державний бюджет України на 2012 рік»
(далі - Закон № 4282-VІ) передбачене
застосування в 2012 році норм і положень,
зокрема, статті 48 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

У пункті 4 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік» ( далі Закон №5515-VІ) також
встановлено, що у 2013 році норми і
положення статей 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Оскільки Закони № 4282-VІ та №5515-VІ
прийнято пізніше за Закон № 796-ХІІ, суд
вважає, що саме положення Законів №
4282-VІ та №5515-VІ підлягають застосуванню
до спірних правовідносин.

На даний час вищезазначені положення
Законів України № 4282-VІ та №5515-VІ та
постанова Кабінету Міністрів України
від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
не визнано неконституційними.

У рішенні Конституційного Суду України
від 25.01.2012р. № 3-рп/2012 зазначено, що
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України під час вирішення
справ про соціальний захист підлягають
застосуванню тоді, коли вони видані у
межах його компетенції, на основі і на
виконання Бюджетного кодексу України,
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
відповідачем правомірно було
нараховано та виплачено позивачеві
одноразову компенсацію у розмірі,
встановленому постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року № 836.

Слід зазначити, що аналогічна правова
позиція була висловлена Вищим
адміністративним судом України в
ухвалі від 16.05.2013р. по справі №К/9991/78846/12.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51,
56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158,
162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Гірницької районної
адміністрації Макіївської міської
ради про визнання неправомірної
відмови Управління праці та
соціального захисту населення
Гірницької районної адміністрації
Макіївської міської ради у виплаті
недоотриманої суми одноразової
компенсації у розмірі, передбаченому
ст.ст. 48, 67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», стягнення з Управління
праці та соціального захисту населення
Гірницької районної адміністрації
Макіївської міської ради суми
недоплати – відмовити.

Вступна та резолютивна частини
постанови прийняті у нарадчій кімнаті
та її повний текст проголошений у
судовому засіданні 17 липня 2013 року.

У разі подання апеляційної скарги,
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили постановою
за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення.

Суддя
О.С. Наумова