Справа № 814/2705/13-а
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2013-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

814/2705/13-а

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2013 року м. Миколаїв Справа № 814/2705/13-а

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брагар В.С. розглянувши адміністративну справу в порядку письмового провадження,

про

визнання неправомірними дії, визнання неправомірними та скасування приписів № 93, № 94 від 16.05.13, постанов № 80, № 81 від 31.05.13,

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами про визнання неправомірними дій відповідача щодо проведення позапланової перевірки позивача, визнання протиправними приписів відповідача від 16.05.13 №93, 94 та постанов від 31.05.13 №80, 81.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач призначив та провів перевірку без підстав визначених чинним законодавством, та порушення вказані відповідачем у акті перевірки є такими, що не відповідають дійсності.

Відповідач заперечив проти позову і зазначив, що перевірка проведена на законних підставах, та позивач неправильно визначив складність об’єкта будування, що є порушенням Закону України ”Про регулювання містобудівної діяльності” від 17.02.11 №3038-VI (далі Закон №3038). За таких обставин відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволені позову.

Треті особи письмових заперечень чи пояснень суду не надали.

Справу розглянуто у письмовому провадженні відповідно до ч.6 ст. 128 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд, –

В С Т А Н О В И В:

ПАТ ”Укрнафта” зареєстроване як юридична особа, та є суб’єктом містобудування.

04.04.13 прокуратура Миколаївської області звернулась до відповідача з листом №(15)07/1/4-129вих-13, про необхідність в тому числі провести перевірку позивача.

16.05.13 відповідачем, на підставі направлення для проведення позапланової перевірки від 11.04.13 №336, проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, а саме об’єкт будівництва – “Установка автомобільного газозаправного пункту “СЗГ-Б-10” на діючій АЗС по вул. Ленініна, 87-а, м. Снігурівка Миколаївської області (надалі – Об’єкт).

16.05.13 за наслідками перевірки відповідач склав акт перевірки, в якому зафіксовано, порушення позивачем ст.32, 34, 37, 39 Закону №3038, та інших нормативних актів у сфері містобудівної діяльності, а саме розрахунок проектної організації щодо віднесення об’єкту до ІІІ категорії складності не відповідає дійсним вимогам законодавства, як наслідок позивачем виконані будівельні роботи без відповідного дозволу, не введено об’єкт в експлуатацію у встановленому Законом порядку, та позивач експлуатує об’єкт не введений в експлуатацію.

16.05.13 складено протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якими виявлено порушення:

експлуатація об’єкту в порушення п.3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів, затвердженого Постановою КМУ від 13.04.11 №461;

будівельні роботи з будівництва об’єкту виконані без дозволу на виконання будівельних робіт в порушення ст.34, 37 Закону №3038.

16.05.13 відповідачем оформлено приписи про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил:

№93, яким від позивача вимагалось отримати сертифікат на завершений будівництвом об’єкт, в термін до 16.06.13;

№94, яким від позивача вимагалось оформити дозвіл на виконання будівельних робіт у відповідності до чинного законодавства, в термін до 16.06.13

31.05.13 відповідачем, на підставі вказаних акту перевірки, протоколів та приписів, прийняті постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності:

№80, якою, на підставі абз.3 п.5 ч.2 ст.2 Закону України ”Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності” від 14.10.94 №208/94-ВР (далі Закон №208/94), на позивача накладено штраф у сумі 1 032 300грн.;

№81, якою, на підставі абз.6 п.6 ч.2 ст.2 Закону №208/94, на позивача накладено штраф у сумі 1 032 300грн.

Що стосується правомірності дій відповідача щодо проведення позапланової перевірки позивача, суд зазначає наступне:

Як вбачається з листа прокуратури Миколаївської області від 04.04.13 №(15)07/1/4-129вих-13, “… необхідно здійснити в межах … повноважень державний контроль за дотриманням вказаними вище суб’єктами господарювання вимог державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт. В разі виявлення порушень вимог законодавства вирішити питання про заборону експлуатації об’єктів”. Необхідність здійснення державного контролю у листі обґрунтована пунктом 8 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.11 №439/2011 (далі Положення про інспекцію).

Відповідно до п.7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.11 № 553 (далі – Порядок №553) визначений перелік підстав для проведення позапланової перевірки, до яких зокрема віднесені звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб’єктом містобудування вимог містобудівного законодавства і вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

В запереченнях відповідач зазначає, що призначив перевірку на підставі звернення прокуратури Миколаївської області, як юридичної особи.

Згідно з п.3 ч.1 ст.20 Закону України ”Про прокуратуру” від 05.11.91 №1789-XII (далі Закон №1789) – при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурор має право вимагати від керівників та колегіальних органів проведення перевірок, ревізій діяльності підпорядкованих і підконтрольних підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, а також виділення спеціалістів для проведення перевірок, відомчих і позавідомчих експертиз.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.20 Закону №1789, дії, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, можуть бути вчинені виключно під час проведення перевірки в порядку, передбаченому статтею 21 цього Закону.

Частиною 1 ст.8 Закону №1789, законні вимоги прокурора є обов’язковими для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб та громадян і виконуються невідкладно або у передбачені законом чи визначені прокурором строки.

Таким чином, у тому випадку, якщо в процесі здійснення прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів виникає необхідність у проведенні відповідним контролюючим органом перевірки, єдина визначена законом форма, за якою цей контролюючий орган повідомляється про необхідність проведення перевірки, - це вимога прокурора.

Суд зазначає, що Закон №1789 не передбачає можливості звернення органу прокуратури (як юридичної особи) до контролюючого органу з приводу порушення суб’єктами господарювання вимог законодавства.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність обставин, які б відповідачем могли бути визначені в якості підстав для проведення перевірки.

Відповідно до п.7 Порядку №553, під час проведення позапланової перевірки посадова особа інспекції зобов’язана пред’явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки, а п.9 Порядку № 553 передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб’єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об’єкт будівництва. Посадові особи інспекції під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов’язані у повному обсязі, об’єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у межах повноважень, передбачених законодавством; ознайомлювати суб’єкта містобудування чи уповноважену ним особу з результатами державного архітектурно-будівельного контролю у строки, передбачені законодавством (пункт 12 Порядку № 553).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач листом від 11.04.2013 № 7/14-1662-13 повідомив позивача про проведення з 17.04.2013 по 23.04.2013 позапланової перевірки на Об’єкті.

У зазначений у повідомленні час перевірку здійснено не було.

Пунктом 13 Порядку №553 встановлено, що суб’єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право вимагати від посадових осіб інспекції дотримання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб інспекції службових посвідчень; за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним інспекцією; подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки.

Цим правам суб’єкта містобудування кореспондують обов’язки відповідача, зокрема право суб’єкта містобудування бути присутнім під час здійснення перевірки може бути реалізовано шляхом відповідного повідомлення про здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Про проведення перевірки у травні 2013 року відповідач не повідомив позивача.

Таким чином суд вважає, що відповідач не забезпечив можливість реалізації позивачем наданих йому прав, і не дотримався п.9 Порядку № 553.

Отже, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо проведення перевірки вчинені з порушенням Закону та є протиправними.

Що стосується протиправності оскаржуємих приписів та постанов відповідача, суд зазначає наступне:

05.06.12 позивач подав відповідачу декларацію про початок виконання будівельних робіт, на об’єкті, категорія складності – ІІІ.

27.09.12 позивач подав відповідачу декларацію про готовність об’єкта до експлуатації.

Відповідач в запереченнях зазначає, що позивач навів недостовірні дані в декларації про початок виконання будівельних робіт щодо виду будівництва та категорійності об’єкта будівництва. За результатами аналізу проектної документації відповідач дійшов висновку про те, що установка газозаправного пункту на діючій АЗС є реконструкцією АЗС, а цей об’єкт належить до V категорії складності.

У статті 32 Закону №3038, що усі об’єкти будівництва поділяються на І, ІІ, ІІІ, IV і V категорії складності. Категорія складності об’єкта будівництва визначається відповідно до будівельних норм та державних стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об’єкта будівництва. Віднесення об’єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва. Порядок віднесення об’єктів до IV і V категорії складності визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, стаття 32 Закону №3038 не надає відповідачу права визначати категорію складності об’єкта будівництва.

Посилання відповідача на те, що таке право йому надано Порядком віднесення об’єктів будівництва до IV i V категорії складності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2011 №557, суд відхиляє.

По-перше, цей Порядок був затверджений відповідно до статті 32 Закону про регулювання, яка не уповноважує відповідача визначати категорію складності, по-друге, у п.7 Порядку вказано, що під час проведення державного архітектурно-будівельного контролю на об’єктах самочинного будівництва (у разі відсутності проектної документації) категорія складності таких об’єктів визначається посадовими особами Держархбудінспекції та її територіальних органів, а в разі необхідності – шляхом проведення експертизи експертною організацією чи експертом, що має відповідний сертифікат.

Відповідач в запереченнях вказує, що підставою для визначення об’єкту V, слугував лист третьої особи (Укрдержбудекспертизи) від 17.04.13, у якому вказано, що об’єкт відноситься до потенційно небезпечних об’єктів, та є об’єктами, що становлять підвищену екологічну небезпеку, а тому відноситься до V категорії складності.

Суд зазначає, що позивачем визначена категорія складності об’єкту, на підставі проекту розробленого третьою особою (ПП ”АБМ”).

Суд вважає, що лист третьої особи (Укрдержбудекспертизи) від 17.04.13 не може бути підставою для визначення категорії складності об’єкту, без проведення відповідних експертиз проекту будівництва та об’єкту.

Посилання відповідача на Настанову щодо застосування будівельних норм у частині віднесення об’єктів будівництва до категорії складності для подальшого проектування і експертизи, схвалену рішенням Науково-технічної ради Мінрегіонбуду України від 16.06.11 №59 (як на підставу для визначення відповідачем категорії складності об’єкта будівництва), суд до уваги не приймає, оскільки цей документ не є нормативно-правовим актом.

Таким чином суд вважає, що факт наведення позивачем недостовірних даних у декларації про початок виконання будівельних робіт і факт того, що об’єкт відноситься до об’єктів будівництва V категорії складності, не доведені належним чином.

Враховуючи викладені обставини суд вважає, що позивач правильно визначив у декларації про початок виконання будівельних робіт, на об’єкті, категорію складності – ІІІ, а тому суд вважає відсутніми порушення вказані відповідачем в акті перевірки, протоколах та приписах відповідача від 16.05.13.

Отже, суд приходить до висновку, що у зв’язку з відсутністю факту порушень, приписи відповідача від 16.05.13 №93 та №94 підлягають скасуванню.

Відповідно до абз.3 п.5 та абз.6 п.6 ч.2 ст.2 Закону №208/94 – суб’єкти містобудування, які є замовниками будівництва об’єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення:

виконання будівельних робіт без отримання дозволу на їх виконання: на об’єктах V категорії складності – у розмірі дев’ятисот мінімальних заробітних плат;

експлуатація або використання об’єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об’єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації: об’єктів V категорії складності – у розмірі дев’ятисот мінімальних заробітних плат.

На підставі вказаних норм відповідач застосував до позивача штрафні санкції в сумі 1 032 300грн., за кожне порушення.

Виходячи з встановлених обставин суд вважає, що оскільки відсутні порушення позивачем діючого законодавства у сфері містобудування, то у відповідача відсутні підстави для застосування штрафних санкцій.

Отже, суд приходить до висновку, що постанови відповідача від 31.05.13 №80 та №81, підлягають скасуванню.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати по справі присудити на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 69, 71, 86, 159-163, КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправними дії Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області по призначенню і проведенню перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об’єкті будівництва “Установка автомобільного газозаправного пункту “СЗГ-Б-10” на діючій АЗС по вул. Леніна, 87-а, м. Снігурівка Миколаївської області, результати якої оформлені актом від 16.05.2013.

3. Визнати протиправними та скасувати приписи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 16.05.13 №93 та від 16.05.13 №94.

4. Визнати протиправними та скасувати постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 31.05.13 №80 та від 31.05.13 №81.

5. Присудити на користь Публічного акціонерного товариства ”Укрнафта” судові витрати у розмірі 2328,41 грн. з Державного бюджету України.

6. Роз’яснити сторонам строк і порядок набрання цією постановою законної сили та її оскарження.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня проголошення/отримання її копії. Апеляційна скарга подаються Одеському апеляційному адміністративному суду через Миколаївський окружний адміністративний суд.

Суддя В. С. Брагар