Справа № 805/18027/13-а
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2014-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2014 р.
Справа №805/18027/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 14 год. 38
хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючий суддя: Куденков К.О.

при секретарі: Афоніній Г.Р.

за участю:

представника позивача: не
з'явився

представника відповідача:
Дубік О.Е.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні позовну заяву Управління
Пенсійного фонду України в Гірницькому
районі м. Макіївки Донецької області до
Центрально-Міського відділу Державної
виконавчої служби Макіївського
міського управління юстиції про
визнання бездіяльності неправомірною,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Гірницькому районі м. Макіївки
Донецької області (надалі - позивач,
УПФУ в Гірницькому районі м. Макіївки)
звернулось до суду із адміністративним
позовом до Центрально-Міського відділу
Державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції (надалі - відповідач) про
визнання неправомірною бездіяльності
відповідача щодо примусового
виконання постанови начальника УПФУ в
Гірницькому районі м. Макіївки
Донецької області №16 від 10.04.2013р.
неправомірною, з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що державним
виконавцем Центрально-Міського
відділу Державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції під час примусового виконання
постанови УПФУ в Гірницькому районі м.
Макіївки №16 від 10.04.2013р. не вжито
заходів щодо погашення заборгованості
боржником за вказаним рішенням, у тому
числі не здійснено заходів щодо
звернення стягнення на заробітну плату
боржника.

Представник позивача до судового
засідання від 09.01.2014р. не з'явився, надав
заяву про розгляд справи у письмовому
провадженні.

Відповідач письмових заперечень проти
позову не надав.

Представник відповідача у судовому
засіданні адміністративний позов не
визнав та просив відмовити у
задоволені позовних вимог посилаючись
на те, що виконавче провадження
закінчено у зв'язку з тим, що боржник
працює на підприємстві, що знаходиться
в Гірницькому районі м. Макіївки.

Суд, заслухавши пояснення представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи
адміністративного позову, дійшов
наступних висновків.

Центрально-Міським відділом Державної
виконавчої служби Макіївського
міського управління юстиції прийнято
постанову від 12.09.2013р. про відкриття
виконавчого провадження №39883052 з
примусового виконання постанови №16,
виданої 10.04.2013р. УПФУ в Гірницькому
районі м. Макіївки про стягнення штрафу
850,00 грн., боржник - ОСОБА_2.

УПФУ в Гірницькому районі м. Макіївки
звернулось до відповідача із
клопотанням №8252/06 від 07.11.2013р., яким
просило винести постанову про
звернення стягнення на заробітну плату
боржника, ОСОБА_2, яку надіслати для
виконання за місцем праці боржника.

Постановою Центрально-Міського
відділу Державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції від 10.12.2013р. ВП №39883052 закінчено
виконавче провадження з примусового
виконання постанови №16, виданої
10.04.2013р. УПФУ в Гірницькому районі м.
Макіївки про стягнення штрафу 850,00 грн.

Вказаною постановою встановлено, що
згідно відповіді ДПС України боржник
працює на Товаристві з обмеженою
відповідальністю «Спецновобуд Союз»
86115, Донецька область, м. Макіївка,
Гірницький район, вул.Николаєва, буд.5,
кв.18, що знаходиться на території
Гірницького району м. Макіївки.

За наслідками ознайомлення зі станом
реалізації виконавчого провадження
позивачем складено протокол від
02.12.2013р.

Із наведеного протоколу вбачається, що
відповідачем 12.09.2013р. відкрито
виконавче провадження, 30.09.2013р.
здійснено запит до ДПІ, та 01.10.2013р.
отримано відповідь.

Вказаний протокол підписано державним
виконавцем.

Частиною 3 ст.181 Кодексу
адміністративного судочинства
встановлено, що відповідачем у справах
з приводу рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби.

Статтею першою Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Таким чином, виконавче провадження
направлено на фактичну реалізацію
рішення уповноваженого органу шляхом
вчинення заходів примусового
характеру передбачених вказаним
Законом.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Частиною першою ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження»
встановлено, що державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно частини другої зазначеної
статті, державний виконавець здійснює
заходи, необхідні для своєчасного і в
повному обсязі виконання рішення,
зазначеного в документі на примусове
виконання рішення (далі - виконавчий
документ), у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

У відповідності до частини третьої
зазначеної статті, державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
тому числі: проводити перевірку
виконання боржниками рішень, що
підлягають виконанню відповідно до
цього Закону; з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну; безперешкодно
входити до приміщень і сховищ, що
належать боржникам або зайняті ними,
проводити огляд зазначених приміщень і
сховищ, у разі необхідності примусово
відкривати та опечатувати такі
приміщення і сховища; накладати арешт
на майно боржника, опечатувати,
вилучати, передавати таке майно на
зберігання та реалізовувати його в
установленому законодавством порядку;
накладати арешт на кошти та інші
цінності боржника, зокрема на кошти,
які перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах, а також
опечатувати каси, приміщення і місця
зберігання грошей; звертатися до суду з
поданням про розшук боржника - фізичної
особи або дитини чи про постановлення
вмотивованого рішення про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної або іншої
особи, в якої перебуває майно боржника
чи майно та кошти, належні боржникові
від інших осіб, або дитина, стосовно
якої складено виконавчий документ про
її відібрання; викликати фізичних осіб,
посадових осіб з приводу виконавчих
документів, що знаходяться у
виконавчому провадженні, а в разі
неявки боржника без поважних причин
виносити постанову про його привід
через органи внутрішніх справ; у
процесі виконання рішень за наявності
вмотивованого рішення суду про
примусове проникнення до житла чи
іншого володіння фізичної особи
безперешкодно входити на земельні
ділянки, до житлових та інших приміщень
боржника - фізичної особи, особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб, проводити в них огляд, у разі
необхідності примусово відкривати їх в
установленому порядку із залученням
працівників органів внутрішніх справ,
опечатувати такі приміщення,
арештовувати, опечатувати та вилучати
належне боржникові майно, яке там
перебуває та на яке за законом можливо
звернути стягнення; з метою
профілактичного впливу повідомляти
органам державної влади, громадським
об'єднанням, трудовим колективам і
громадськості за місцем проживання або
роботи особи про факти порушення нею
вимог законодавства про виконавче
провадження; у разі ухилення боржника
від виконання зобов'язань, покладених
на нього рішенням, звертатися до суду
за встановленням тимчасового
обмеження у праві виїзду боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи за межі України - до
виконання зобов'язань за рішенням;
здійснювати інші повноваження,
передбачені цим Законом та іншими
законами.

Таким чином, наведені права, що надані
державному виконавцю, повинні
використовуватися ним для своєчасного
і в повному обсязі вчинення виконавчих
дій з примусового виконання рішень.

Згідно частини першої статті 27 Закону
України «Про виконавче провадження», у
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

За приписами частини другої ст.30 Закону
України «Про виконавче провадження»
встановлено, що державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії з
виконання рішення протягом шести
місяців з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження, а з
виконання рішення немайнового
характеру - у двомісячний строк. Строк
здійснення виконавчого провадження не
включає час відкладення провадження
виконавчих дій або зупинення
виконавчого провадження на період
проведення експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника,
час перебування виконавчого документа
на виконанні в адміністрації
підприємства, установи чи організації,
фізичної особи, фізичної особи -
підприємця, які здійснюють
відрахування із заробітної плати
(заробітку), пенсії та інших доходів
боржника. Строк здійснення зведеного
виконавчого провадження обчислюється
з моменту приєднання до такого
провадження останнього виконавчого
документа.

Суд зазначає, що під бездіяльністю
розуміється пасивна поведінка, яка
може мати вплив на реалізацію прав,
свобод, інтересів позивача.

Враховуючи відсутність порушення
строку здійснення виконавчого
провадження та закінчення виконавчого
провадження суд вбачає відсутність
підстав для визнання бездіяльності
відповідача.

При цьому, суд звертає увагу на те, що
постанова Центрально-Міського відділу
Державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції від 10.12.2013р. ВП №39883052 про
закінчення виконавчого провадження
позивачем не оскаржувалась та не є
спірною в межах цієї справи.

Враховуючи наведене, суд вбачає
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог про визнання
бездіяльності щодо примусового
виконання постанови начальника УПФУ в
Гірницькому районі м. Макіївки
Донецької області №16 від 10.04.2013р.
неправомірною.

З урахуванням викладеного, позовні
вимоги є необґрунтованими та не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 17, 69-72, 86, 87, 94, 158-163,
167, 181, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову
Управління Пенсійного фонду України в
Гірницькому районі м. Макіївки
Донецької області до
Центрально-Міського відділу Державної
виконавчої служби Макіївського
міського управління юстиції про
визнання бездіяльності неправомірною -
відмовити повністю.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті,
вступна та резолютивна частини
проголошені у судовому засіданні 09
січня 2014 року, складання постанови у
повному обсязі - 10 січня 2014 року.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Куденков К.О.