Справа № 2а-29167/11
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2013-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Буймова Л.П.
Суддя-доповідач: Шостак О.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 грудня 2013 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Шостака
О.О.,

суддів - Горяйнова
А.М. та Желтобрюх І.Л.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
м.Фастові на постанову Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 30.09.2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
м.Фастові про перерахунок та виплату
передбачених ст. ст. 39, 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив визнати неправомірними
дії відповідача та зобов'язати
провести перерахунок пенсії,
встановивши її розмір на рівні
посиленого радіоекологічного контролю
мінімальних пенсій за віком, та
додаткової пенсії, встановивши її
розмір на рівні одну мінімальну
заробітну плату % від мінімальної
пенсії за віком, доплати до пенсії за
проживання на забрудненій території, у
відповідності до ст.ст. 39, 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 30.09.2011 року позов задоволено
частково.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
та ухвалити нове рішення, яким у
вимогах позивача відмовити.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду - скасуванню.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
правильно виходив з того, що пенсію та
додаткову пенсію позивачу слід
виплачувати у розмірі, встановленому
ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постановою КМ
України.

Колегія суддів погоджується із
вказаним висновком суду першої
інстанції, оскільки він знайшов своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Позивач є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, інвалідом ІІ групи
захворювання, пов'язаного з впливом
аварії на ЧАЕС. Дані обставини
підтверджуються посвідченням та
довідкою до акта огляду МСЕК, копії
яких містяться в матеріалах справи.

Згідно ст. 49 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» пенсії особам, віднесеним
до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Частиною 4 ст. 54 цього Закону визначено,
що державна пенсія особам, віднесеним
до категорії 1, та у зв'язку із втратою
годувальника, в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо
яких установлено зв'язок із
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими посиленого
радіоекологічного контролю
мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст. 50 зазначеного Закону
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема інвалідам ІІ групи - у розмірі
одну мінімальну заробітну плату %
мінімальної пенсії за віком.

Згідно паспорту позивач
зареєстрований та постійно на
території зони посиленого
радіоекологічного контролю. Як
вбачається з пенсійного посвідчення
позивач є пенсіонером. Зазначені
обставини, а також те, що позивач є
непрацюючим пенсіонером відповідачем
не оспорюється.

У відповідності до ч. 2 ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в редакції від 1996 року, пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення в зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, підвищуються на одну
мінімальну заробітну плату.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що позивач має
право на призначення пенсії в розмірі,
не нижчому посиленого
радіоекологічного контролю
мінімальних пенсій за віком,
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі одну
мінімальну заробітну плату %
мінімальної пенсії за віком та доплати
до пенсії за проживання на забрудненій
території.

Положення ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» містять
пряму вказівку, що під час визначення
розміру таких пенсій за основу їх
обчислення як розрахункова величина
береться мінімальна пенсія за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений у абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», згідно
якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Проте, відповідач всупереч ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виплачував позивачу
пенсії та додаткову пенсію у меншому
розмірі, який встановлений постановою
КМ України «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян» №
530 від 28 травня 2008 року.

Так, судом першої інстанції було
зроблено вірний висновок про те, що
Закон України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
має вищу юридичну силу в порівняні з
постановою КМ України «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» № 530 від 28 травня 2008 року, та є
пріоритетним у застосуванні.

Також судом першої інстанції було
зроблено висновок про те, що будь-яким
іншим законом, крім Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсії не встановлений.

Колегія суддів вважає дії відповідача
щодо виплати позивачу пенсії,
додаткової пенсії та доплати, у
розмірі, меншому ніж той, що
встановлений ст.ст. 39, 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
неправомірними, а висновок суду першої
інстанції про необхідність
задоволення позовних вимог - законним і
обґрунтованим.

Верховною Радою України 14 червня 2011
року прийнято Закон України N 3491-VI "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік".

Пунктом 7 частини I зазначеного Закону
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким встановлено,
що у 2011 році норми і положення статей 39,
50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
статей 14, 22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Із аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

На реалізацію наведеного положення
Закону України "Про внесення змін до
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
Кабінетом Міністрів України 6 липня 2011
прийнята постанова № 745, а тому судова
колегія приходить до висновку про
правомірність дій відповідача щодо
виплати пенсії позивачу у розмірі,
встановленому зазначеною Постановою з
23.07.2011 року, тобто з дати набрання
наведеним законодавчим актом уряду
законної сили.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції було
неправомірно задоволено вимоги
позивача за період з 28 вересня 2011 року.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам,
проте в частині задоволення вимог за
період з 28 вересня 2011 року рішення
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
За таких обставин колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
відповідача - задовольнити частково, а
постанову суду першої інстанції -
скасувати в частині.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 202, 205,
207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м.Фастові -
задовольнити частково.

Постанову Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 30.09.2011 року в
частині задоволення позовних вимог за
період з 28 вересня 2011 року - скасувати
та прийняти в цій частині нове рішення
про відмову в задоволенні позову

В іншій частині постанову - залишити
без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту прийняття та подальшому
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
О.О. Шостак

Судді
А.М. Горяйнов

І.Л. Желтобрюх

Головуючий суддя

Шостак О.О.

Судді:

Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.