Справа № 801/8685/13-а
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2013-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 грудня 2013 р. Справа №801/8685/13-а

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Кушнової А.О., за
участю секретаря судового засідання
Богацької А.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі Головного управління
Міндоходів в Автономній Республіці
Крим

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

Суть спору: 05.09.2013 Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (також далі -
ФОП ОСОБА_1, платник податків, позивач)
звернулась до Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у м. Сімферополі АР Крим
Державної податкової служби (також
далі - ДПІ у м. Сімферополі,
контролюючий орган, відповідач) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
11.06.2013 № , № .

Позовні вимоги мотивовані тим, що
прийняті відповідачем податкові
повідомлення-рішення є протиправними
та підлягають скасуванню, внаслідок
помилкового завищення перевіряючими
органу доходів і зборів сум одержаного
доходу, розмір яких не підтверджується
первинними бухгалтерськими
документами. Вказане свідчить про
неповне дослідження перевіряючими
первинних бухгалтерських документів,
не проведення аналізу
фінансово-господарської діяльності, а
висновки про порушення податкового
законодавства зроблені лише на
підставі податкової звітності, в якій
платником податків замість належної
суми отриманого доходу розміром 405 211,45
грн. помилково вказано 464 288,35 грн. За
таких підстав відповідачем
необґрунтовано включено суму
податкових зобов'язань у
листопаді-грудні 2012 року розміром 59 077,20
грн., що призвело до донарахування ПДВ у
розмірі 11 815,44 грн. та штрафних санкцій
на неї.

Ухвалами Окружного адміністративного
суду від 09.09.2013 відкрито провадження в
адміністративній справі, закінчено
підготовче провадження і призначено
справу до судового розгляду.

Представник позивача підтримав в
судовому засідання заявлені вимоги,
просив їх задовольнити у повному
обсязі.

Додатково наданими поясненнями
представник позивача наголосив на
тому, що у 2012 році позивачем помилково
включено до складу доходів суму в
розмірі 464 288,35 грн. та суму витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, розміром 415 822,02 грн., оскільки
згідно з даними перевірки та даними
первинних бухгалтерських документів,
розрахунків РРО, сума отриманого
доходу за 2012 рік становить 410 890,15 грн., а
сума витрат, пов'язаних із здійсненням
господарської діяльності (тобто
реалізовано товару) 392 938,28 грн.
Уточнюючою декларацією за 2012 рік,
наданою до ДПІ у м. Сімферополі 30.04.2013,
позивачем задекларовано доходи сумою
410 890,15 грн. та витрати, пов'язані із
отриманням доходів сумою 392 938,28 грн.

При перевірці відповідачем
необґрунтовано збільшено суму виручки
у листопаді, грудні 2012 року на 59 077,20
грн., тому при нарахуванні податку на
додану вартість податковою допущено
помилку, а саме: перевіркою
встановлено, що при перевищенні 300 000
грн. протягом останніх 12 календарних
місяців позивач повинен був
зареєструватися як платник ПДВ. При
розрахунку податкових зобов'язань з
ПДВ до суми перевищення відповідачем
необґрунтовано включено суму 59 077,20
грн., з якої донараховано ПДВ у розмірі
11 815,44 грн., та штрафна санкція на неї.

Представник відповідача у судовому
засіданні адміністративний позов не
визнав, проти заявлених вимог
заперечив та просив відмовити у позові
у повному обсязі. В обґрунтування
доводів безпідставності вимог
позивача представник відповідача
зазначив, що проведеною перевіркою
встановлено порушення вимог
податкового законодавства, зокрема
позивачем занижено податкове
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб від провадження
господарської діяльності у сумі 2 068,95
грн.; занижено податкове зобов'язання з
податку на додану вартість у сумі 26 609,38
грн..

Вказані порушення, виявлені в ході
перевірки, відображено в акті,
складеному за її результатами, а тому
податкові повідомлення-рішення від
11.06.2013 № , № прийнято у
відповідності із нормами діючого
податкового законодавства.

09.12.2013, поданою заявою, яку в судовому
засіданні підтримано у повному обсязі,
представник позивача уточнив позовні
вимоги та просив визнати протиправними
та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 11.06.2013 №
повністю, а податкове
повідомлення-рішення від 11.06.2013 №
в частині нарахування основного
платежу сумою 2 068,95 грн. та в частині
нарахування штрафних (фінансових)
санкцій розміром 517,24 грн.

Зазначена заява прийнята до розгляду
судом протокольною ухвалою від 09.12.2013.

Ухвалою суду від 13.12.2013 замінено
відповідача на належного у зв'язку із
реорганізацією, зокрема на Державну
податкову інспекцію м. Сімферополя
Головного управління Міндоходів в
Автономній Республіці Крим (також далі
- ДПІ м. Сімферополя ГУ Міндоходів в АР
Крим).

Представник відповідача, не визнаючи
позов у повному обсязі, проти
задоволення уточнених позовних вимог
заперечив у повному обсязі, пославшись
на необґрунтованість вимог та
адміністративного позову.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача, враховуючи
заперечення відповідача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у м.
Сімферополі Автономної Республіки
Крим Державної податкової служби у
період з 12.04.2013 по 25.04.2013 проведено
планову виїзну перевірку дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 (р.н.о.к. НОМЕР_3) за період з
27.07.2011 по 31.12.2012, за результатами якої
складено акт від 08.05.2013 № 2519/17.2/НОМЕР_3
(також далі - акт перевірки).

Відповідно до висновків названого акта
перевірки (т.1 а.с.8-16) контролюючим
органом встановлено, зокрема,
порушення:

- п. 177.1, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу
України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, зі
змінами та доповненнями, суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою за 2012 рік занижено податкове
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб від провадження
господарської діяльності у сумі 2 068,95
грн.;

- п. 188.1 ст. 188, п. 187.1 ст. 187, п. 183.10 ст. 183
розділу V Податкового кодексу України
від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, зі змінами
та доповненнями, суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_1 занижено податкове
зобов'язання по податку на додану
вартість у сумі 26 609,38 грн., у тому числі
по періодах: листопад 2012 року - 1 708,72
грн., грудень 2012 року - 24 900,66 грн.;

На підставі вказаного акта перевірки
ДПІ у м. Сімферополі 11 червня 2013 року
ФОП ОСОБА_1 нараховані грошові
зобов'язання, прийнято податкові
повідомлення-рішення:

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг), код
платежу 14010100, на суму 33 261,73 грн., з яких:
за основним платежем на 26 609,38 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями на 6
652,35 грн. (т.1 а.с.6);

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб, що сплачуються
фізичними особами за результатами
річного декларування, код платежу 11010500,
на суму 2 926,19 грн., з яких: за основним
платежем на 2 068,95 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями на 857,24 грн. (т.1
а.с.7).

Подана на податкові
повідомлення-рішення ФОП ОСОБА_1 скарга
Головним управління Міндоходів в АР
Крим залишена без задоволення, а
податкові повідомлення-рішення - без
змін, про що свідчить рішення про
результати розгляду первинної скарги
(т.1 а.с.17-20).

Заперечуючи проти збільшення грошових
зобов'язань, з підстав, визначених в
акті перевірки, за результатами якої
прийнято спірні податкові
повідомлення-рішення, позивач
звернувся до суду із названим позовом
до відповідача щодо визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, якими
збільшено зобов'язання з податку на
додану вартість та з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачуються
фізичними особами за результатами
річного декларування.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що перевіряючи
узагальнені показники діяльності
суб'єкта господарської діяльності за
2012 рік контролюючим органом
встановлено розбіжності щодо сплати
суми податку, зменшеної на суму збору
за провадження деяких видів
підприємницької діяльності
(торгівельних патентів) - позитивне
значення складає в сумі 2 068,95 грн.,
розмір якої не відображено платником
податків в поданій декларації.

За переконанням представника
відповідача, що послався на обставини
встановлені актом перевірки, в
порушення п. 177.1, п. 177.2 ст. 177 ПК України
суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою ОСОБА_1 за 2012 рік
занижено податкове зобов'язання по
податку з доходів фізичних осіб від
провадження господарської діяльності
у сумі 2 068,95 грн., внаслідок чого вказана
сума податку підлягає сплаті до
бюджету. Окрім цього, сплаті до бюджету
підлягають також штрафні (фінансові)
санкції, нараховані платнику податків
у відповідності до п. 123.1 ст. 123 та п. 120.1
ст. 120 ПК України.

Тобто, саме вказані обставини стали
підставами для збільшення ФОП ОСОБА_1
сум грошових зобов'язань з податку на
доходи фізичних осіб, що сплачуються
фізичними особами за результатами
річного декларування розміром 2 068,95
грн. та для нарахування штрафних
(фінансових) санкцій розміром 517,24 грн.

Окрім цього, згідно з наданими до ДПІ у
м. Сімферополі звітами про
використання реєстраторів
розрахункових операцій та книг обліку
розрахункових операцій (розрахункових
книжок) за період з листопада 2011 року по
жовтень 2012 року (останні 12 календарних
місяців) загальна сума розрахунків
становить 311 993,9 грн. Уточнюючі звіти
про використання реєстраторів
розрахункових операцій та книг обліку
розрахункових операцій (розрахункових
книжок) за період з листопада 2011 року по
жовтень 2012 року до ДПІ у м. Сімферополі
підприємцем не надавались.

За результатами перевірки встановлено,
що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у
жовтні 2012 року перевищила граничний
обсяг виручки (300 тис. грн.) на 11 993,85 грн.,
що зумовлює її зареєструватися
платником податку на додану вартість.

Підставами для збільшення
контролюючим органом платнику
податків суми грошових зобов'язань з
податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) стали обставини того, що під час
перевірки встановлено, що підприємцем
у податковій декларації про майновий
стан і доходи за 2012 рік задекларовано
суму одержаного доходу у розмірі 464 288,35
грн. Згідно зі звітами про використання
реєстраторів розрахункових операцій
та книги обліку розрахункових операцій
(розрахункових книжок) встановлено, що
підприємець отримав дохід за 2012 рік у
сумі 405 211,15 грн.

Перевіркою встановлено, що підприємцем
не проведено розрахункових операцій на
повну суму покупки (надання послуг)
через зареєстрований реєстратор
розрахункових операцій у розмірі 59 077,2
грн.

В акті перевірки зазначено, що у період
з 11.11.2012 по 31.12.2012 підприємцем отримано
дохід у сумі 133 046,9 грн., у тому числі по
періодах: листопад 2012 року - 8 543,6 грн.,
грудень 2012 року - 124 503,3 грн. Відхилення
зобов'язань з ПДВ складає у листопаді
2013 року - 1 708,72 грн., у грудні 2012 року - 24
900,66 грн., а всього за вказаний період - 26
609,38 грн.

Як зазначено представником
відповідача із посиланням на акт
перевірки фізичною особою-підприємцем
у податкове зобов'язання не включено
отримані грошові кошти у готівковій
формі через касовий апарат на загальну
суму податку на додану вартість
розміром 26 609,38 грн., внаслідок чого
вказану суму податкових зобов'язань за
результатами перевірки донараховано
платнику, про що свідчить податкове
повідомлення-рішення від 11.06.2013 №
, яким також відповідно до п. 123.1
ст. 123 ПК України визначено штрафні
(фінансові) санкції розміром 6 652,35 грн.

Аналізуючи норми чинного податкового
законодавства, зважаючи на обставини,
встановлені в ході розгляду справи,
надаючи оцінку доводам контролюючого
органу, щодо правомірності збільшення
платнику податків сум грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) та з податку на
доходи фізичних осіб, що сплачуються
фізичними особами за результатами
річного декларування, суд виходив з
наступного.

На вимогу статті 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно із вимогами ст. 6, пп. 16.1.4 п. 16.1 ст.
16, п. 36.3 ст. 36 Податкового кодексу
України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI
(також далі - ПК України) під податком
розуміється обов'язковий, безумовний
платіж до відповідного бюджету, що
справляється з платників податку
відповідно до цього Кодексу, обов'язок
із сплати якого покладається на
платників податків в строки та у
розмірах, встановлених цим Кодексом.

Згадані приписи Податкового кодексу
України кореспондовані зі статті 67
Конституції України, за змістом якої
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку та розмірах,
встановлених законом.

Зокрема, саме нормами Податкового
кодексу України визначено вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування.

Приписи пункту 123.1 статті 123 ПК України
передбачають, що у разі якщо
контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, то це тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

При цьому, контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо дані
перевірок щодо утримання податків у
джерела виплати свідчать про порушення
правил нарахування, утримання та
сплати до відповідних бюджетів
податків і зборів, передбачених цим
Кодексом.

З огляду на вказане суд зазначає, що
нарахуванню та визначенню сум податку,
веденню бухгалтерського обліку та
фінансової звітності, передує
складення відповідних первинних
документів (відомостей), які фіксують
факти здійснення господарської
діяльності, операцій, які і є
підставами для обліку та фіксування
певних подій, пов'язаних з обчисленням
і сплатою податків та зборів
(обов'язкових платежів). Вказані
обставини, події та факти фіксуються
певними документами, які в силу їх
визначеності, можуть слугувати
письмовими доказами, на підставі яких
можливо зробити висновок про порушення
або відсутність порушень певним
суб'єктом вимог та положень діючого
законодавства, у тому числі платником
податків вимог податкового
законодавства України.

Відповідно до пункту 83.1 статті 83 ПК
України для посадових осіб
контролюючих органів під час
проведення перевірок підставами для
висновків є: документи, визначені цим
Кодексом; податкова інформація;
експертні висновки: судові рішення;
інші матеріали, отримані в порядку та у
спосіб, передбачені цим Кодексом або
іншими законами, контроль за
дотриманням яких покладений на
контролюючі.

Приписи пункту 85.2 статті 85 ПК України
зобов'язують платника податків надати
посадовим (службовим) особам
контролюючих органів у повному обсязі
всі документи, що належать або
пов'язані з предметом перевірки. Такий
обов'язок виникає у платника податків
після початку перевірки.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України
встановлено, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, наведене свідчить про те, що при
проведенні перевірки контролюючі
органи свої висновки повинні базувати
на підставі дослідження первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку,фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, підданих
аналізу, що зобов'язує також
контролюючі органи досліджувати
подану податкову документацію
платника податків на відповідність та
обґрунтованість названим документам.

В частині визначеного контролюючим
органом порушення податкового
законодавства щодо заниження
позивачем податкових зобов'язань по
податку з доходів фізичних осіб від
провадження господарської діяльності
у сумі 2 068,95 грн., суд зазначає.

Положення пунктів 177.1 та 177.2 статті 177 ПК
України передбачають, що доходи
фізичних осіб - підприємців, отримані
протягом календарного року від
провадження господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього
Кодексу. Об'єктом оподаткування є
чистий оподатковуваний дохід, тобто
різниця між загальним оподатковуваним
доходом (виручка у грошовій та
негрошовій формі) і документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи - підприємця.

Ставка податку, з положень п. 167.1 статті
167 ПК України становить 15 відсотків
бази оподаткування щодо доходів,
нарахованих (виплачених, наданих) (крім
випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5
цієї статті), у тому числі, але не
виключно у формі заробітної плати,
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат або інших виплат
і винагород, які нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику у
зв'язку з трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами; виграшу
в державну та недержавну грошову
лотерею, виграш гравця (учасника),
отриманий від організатора азартної
гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена
з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164
цього розділу щодо доходів, зазначених
в абзаці першому цього пункту, в
календарному місяці перевищує
десятикратний розмір мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня звітного податкового року, до
суми такого перевищення
застосовується ставка 17 відсотків.

Платники податку, які подають
податкові декларації за податковий
(звітний) рік згідно з статтями 177 і 178
цього розділу, застосовують ставку
податку 17 відсотків до частини
середньомісячного річного
оподатковуваного доходу, що перевищує
десятикратний розмір мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня податкового (звітного) року.
Розмір середньомісячного річного
оподатковуваного доходу
розраховується як сума загальних
місячних оподатковуваних доходів,
зазначених в абзаці першому цього
пункту, поділена на кількість
календарних місяців, протягом яких
платником податку було одержано такі
доходи у податковому (звітному) році, за
який здійснюється декларування.

Отже, з наведеного слідує, що
визначення податкових зобов'язань по
податку з доходів фізичних осіб від
провадження господарської діяльності
здійснюється на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, що
відображають облік доходів, витрат та
інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань.

Як убачається з акта перевірки
контролюючим органом вказано про
заниження платником податків
податкових зобов'язань по податку з
доходів фізичних осіб від провадження
господарської діяльності у сумі 2 068,95
грн. Проте окрім такого зазначення в
акті перевірки у зведеній таблиці на
сторінці 10 акта перевірки та
загального висновку, більше
контролюючим органом не вказано ані
порядку нарахування, ані показників, що
використані для обчислення названої
суми. При цьому контролюючим органом не
вказано в чому полягає суть порушення.

У письмових запереченнях, наданих
представником відповідача,
процитовано акт перевірки та не
пояснено, в чому полягає суть
виявленого порушення. В удових
засіданнях представники відповідача
не змогли пояснити які показники
податкової звітності використані для
обрахунку суми занижених платником
податків податкових зобов'язань.

Втім, суд зазначає, що рішенню суб'єкта
владних повноважень повинно
передувати аналіз показників
податкової звітності платника
податків, первинних бухгалтерських
документів на їх обґрунтування,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань.

Досліджуючи податкову декларацію про
майновий стан і доходи за звітний 2012
рік (т.1 а.с.59-62), розрахунок податкових
зобов'язань з податку на доходи
фізичних осіб, отриманих фізичною
особою - підприємцем від провадження
господарської діяльності (т.1 а.с.63)
судом встановлено, що у рядку 04 - сума
збору за провадження деяких видів
підприємницької діяльності,
сплаченого платником податку протягом
звітного (податкового) періоду
платником зазначено в розмірі 20 832,25
грн. В акті перевірки (т.1 а.с.10) відносно
названого рядка контролюючим органом
зазначено суму розміром 5 201 грн. Проте,
які показники вплинули на формування
вказаної контролюючим органом суми та
які документи підтверджують розмір
вказаного показника (суми)
перевіряючим контролюючого органу не
вказано, а представником відповідача
пояснення щодо обрахунку суми розміром
5 201 грн. суду не надано.

З наданих представником позивача
пояснень, судом встановлено, що розмір
суми "20 832,25 грн." (збору за провадження
деяких видів підприємницької
діяльності (торгівельних патентів),
сплаченого платником податку протягом
звітного (податкового) періоду),
зазначений в Додатку № 5 до Декларації
про майновий стан і доходи за звітний
2012 рік у рядку 04, складається з
розрахунку податкових зобов'язань по
податку з доходів фізичних осіб,
отриманих фізичною особою-підприємцем
від провадження господарської
діяльності за 2012 рік, а саме з: розміру
єдиного соціального внеску сумою 4 572,42
грн.; авансового внеску з податку сумою
120,00 грн.; суми збору на розвиток
виноградарства, садівництва та
хмелярства розміром 869 грн.; плати за
видачу торгового патенту сумою 5 270,80
грн.; плати за ліцензії на роздрібну
торгівлю алкогольними та тютюновими
виробами сумою 10 000,00 грн. Розмір
вказаної платником податків у
податковій декларації суми
підтверджується первинною
бухгалтерською та фінансовою
документацією, дослідженою судом (т.2
а.с.82-119).

Як убачається з Додатку № 5 до
декларації про майновий стан і доходи
за звітний 2012 рік (т.1 а.с.63) у рядку 05
"Сума податку, зменшена на суму збору за
провадження деяких видів
підприємницької діяльності", про що
також вказано в п. 6.9 Інструкції щодо
заповнення податкової декларації про
майновий стан і доходи, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
07.11.2011 № 1395, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 27 грудня
2011 р. за № 1532/20270, вказується сума
податку, значення якого дорівнює
позитивному значенню різниці між
рядками значення рядка 03 та рядка 04. У
разі якщо різниця між значеннями рядка
03 та 04 має від'ємний результат, то
значення рядка 05 дорівнює нулю.

З наведеного убачається, що різниця між
рядками 03 та 04 Додатку № 5 до податкової
декларації про майновий стан і
доходи дорівнює від'ємному значенню
- "-13 562,3", що свідчить про штучне
визначення контролюючим органом
порушення податкового законодавства
платником податків із застосуванням
різниці показників рядка 03 із
показником "7 269,95 грн." та рядка 04 із
показником "5 201 грн.", розмір якого не
підтверджено відповідними
документами.

Тобто, як убачається із змісту акта
перевірки порушення, визначене
контролюючим органом щодо заниження
платником податків податкових
зобов'язань по податку з доходів
фізичних осіб від провадження
господарської діяльності у сумі 2 068,95
грн. є штучним, оскільки не відповідає
різниці задекларованих платником
податків показників суми податку на
доходи фізичних осіб ((15 % х (рядок 01 -
рядок 02) + 17 % х рядок 02) х кількість
календарних місяців, протягом яких
одержано такі доходи) та суми збору за
провадження деяких видів
підприємницької діяльності,
сплаченого платником податку протягом
звітного (податкового) періоду, а
визначено за даними перевірки як
різниця рядків 03 та 04 (7 269,95 грн. - 5 201 = 2
068,95).

Згідно положень частини першої статті
71 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Приписи частини другої згаданої статті
72 КАС України передбачають, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на вказане, збільшення
платнику податків грошових зобов'язань
з податку на доходи фізичних осіб, що
сплачуються фізичними особами за
результатами річного декларування є
протиправним, а тому податкове
повідомлення-рішення від 11.06.2013 №
в частині збільшення грошових
зобов'язань за основним платежем в сумі
2 068,95 грн., а також в частині нарахування
штрафних фінансових санкцій розміром
517,24 грн. підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку доводам контролюючого
органу щодо правомірності збільшення
платнику податків грошових зобов'язань
з податку на додану вартість, суд
виходив з того, що у разі якщо загальна
сума від здійснення операцій з
постачання товарів/послуг, що
підлягають оподаткуванню згідно з цим
розділом (Розділ V ПК України "Податок
на додану вартість"), у тому числі з
використанням локальної або
глобальної комп'ютерної мережі,
нарахована (сплачена) такій особі
протягом останніх 12 календарних
місяців, сукупно перевищує 300 000 гривень
(без урахування податку на додану
вартість), така особа зобов'язана
зареєструватися як платник податку у
контролюючому органі за своїм
місцезнаходженням (місцем проживання)
з дотриманням вимог, передбачених
статтею 183 цього Кодексу, крім особи,
яка є платником єдиного податку.

Відповідно до пункту 183.10 статті 183 ПК
України будь-яка особа, що підлягає
обов'язковій реєстрації як платник
податку, вважається платником податку
з першого числа місяця, що настає за
місяцем, в якому досягнуто обсягу
оподатковуваних операцій, визначеного
у статті 181 цього Кодексу, без права на
віднесення сум податку до податкового
кредиту та отримання бюджетного
відшкодування до моменту реєстрації
платником податку на додану вартість.
При цьому, у разі обов'язкової
реєстрації особи як платника податку
реєстраційна заява подається до органу
державної податкової служби не пізніше
10 числа календарного місяця, що настає
за місяцем, в якому вперше досягнуто
обсягу оподатковуваних операцій,
визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Частиною першою пункту 187.1 статті 187 ПК
України встановлено, що датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше: а)
дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

З системного аналізу викладених норм
видно, що у разі якщо загальна сума від
здійснення операцій з постачання
товарів/послуг, що підлягають
оподаткуванню, нарахована (сплачена)
такій особі протягом останніх 12
календарних місяців, сукупно перевищує
300 000 гривень (без урахування податку на
додану вартість) така особа зобов'язана
зареєструватися як платник податку в
органі державної податкової служби за
своїм місцезнаходженням не пізніше 10
числа календарного місяця, що настає за
місяцем, в якому вперше досягнуто
обсягу оподатковуваних операцій.

Отже, донарахування податку на додану
вартість повинно здійснюватися на суму
перевищення, без врахування загальної
суми від здійснення операцій з
постачання товарів/послуг, яку
перевищено - 300 000 гривень, з наступного
дня після закінчення законодавчо
встановленого строку обов'язкової
реєстрації особи як платника податку,
тобто після 10 числа календарного
місяця, що настає за місяцем, в якому
вперше досягнуто обсягу
оподатковуваних операцій, визначеного
у статті 181 цього Кодексу, яким у
спірних правовідносинах є 11 листопада
2013 року.

З досліджених судом звітів про
використання реєстраторів
розрахункових операцій та книг обліку
розрахункових операцій (розрахункових
книжок) у період з листопада 2011 року по
жовтень 2012 року (останні 12 календарних
місяців) загальна сума розрахунків ФОП
ОСОБА_1 складає 414 395,70 грн. (т.1 а.с.64-84, т.2
а.с.58-73), перевищення у перевіряємому
періоді доходу, що сукупно перевищує 300
000 гривень (без урахування податку на
додану вартість) відбулось у жовтні 2012
року, але позивач в порушення вимог
чинного законодавства у зазначеному
періоді (з листопада 2012 року) не
зареєструвався платником ПДВ.

Як убачається із звітів про
використання реєстраторів
розрахункових операцій та книг обліку
розрахункових операцій (розрахункових
книжок) за 11 місяць 2012 року та за 12
місяць 2012 року загальна сума
розрахунків за звітний період складає
96 573,55 грн., у тому числі: за період з
01.11.2012 по 10.11.2012 - 22 603,85 грн.; за період з
11.11.2012 по 31.11.2012 - 8 543,6 грн.; за період з
01.12.2012 по 31.12.2012 - 65 426,10 грн.

Згідно розрахунку податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість (т.1 а.с.13-14) контролюючим
органом зазначено, що фізичною
особою-підприємцем у податкове
зобов'язання за листопад-грудень 2012
року не включено отримані грошові
кошти у готівковій формі через касовий
апарат на загальну суму ПДВ 26 609,38 грн.
(листопад 2012 року - 1 708,72 грн., грудень 2012
року - 24 900,66 грн.) із розрахунку, що
перевіряючими встановлено отримання
доходу за листопад-грудень 2012 року
загальною сумою 133 043,9 грн. (листопад 2012
року - 8 543,6 грн.; грудень 2012 року - 124 503,3
грн.).

Проте з такими доводами відповідача
суд не погоджується з огляду на те, що
документально підтверджується
отримання доходу у грудні 2012 року в
розмірі 65 426,10 грн., а тому розрахунок
суми податку на додану вартість слід
розраховувати з сум доходу отриманого
за період з 01.11.2012 по 31.12.2012.

Водночас, як то свідчать матеріали
справи контролюючим органом здійснено
розрахунок з 11.11.2012 по 31.12.2012, тобто для
обрахуванню суми грошових зобов'язань,
не включених платником податків до
податкових зобов'язань зі сплати
податку на додану вартість, слід
враховувати суми прибутку з 11.11.2012 - 8 543,6
грн. та за грудень 2012 року - 65 426,10 грн.,
тобто виходячи із загальної суми 73 969,70
грн., розмір податку на додану вартість
з якої дорівнює 14 793,94 грн. (73 969,70 х 20 %).

При цьому, згідно Рекомендацій
Комітету Міністрів Ради Європи N R (80) 2
стосовно здійснення адміністративними
органами влади дискреційних
повноважень, прийнятої Комітетом
Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під
дискреційними повноваженнями слід
розуміти повноваження, які
адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду, тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим за даних обставин.

З огляду на положення статті 2 КАС
України щодо компетенції
адміністративного суду останній не
може підміняти інший орган державної
влади та перебирати на себе
повноваження щодо вирішення питань,
які Конституцією України віднесені до
компетенції цього органу державної
влади.

Таким чином, суд не може підміняти
податковий орган та перебирати на себе
його повноваження, які чинним
законодавством України віднесені до
компетенції цього органу державної
влади, зокрема, щодо встановлення
моменту, з яким пов'язано нарахування
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість, можливість
застосування штрафних (фінансових)
санкцій та, відповідно, здійснення
нарахування таких санкцій.

З огляду на зазначене, а також зважаючи
на те, що штрафні (фінансові) санкції
так само, як і податок на додану
вартість, нараховані позивачу з 11.11.2012,
а момент, з яким пов'язано можливість
нарахування грошових зобов'язань з
податку на додану вартість та
застосування таких санкцій
контролюючим органом не встановлено
(не здійснено розрахунку, як того
передбачають приписи ст. 183 ПК України -
з першого числа місяця, що настає за
місяцем, в якому досягнуто обсягу
оподатковуваних операцій), суд
приходить до висновку про необхідність
скасування податкового
повідомлення-рішення від 11.06.2013 №
саме в частині неправомірно
нарахованих основного зобов'язання зі
сплати податку та штрафних (фінансових)
санкцій, здійснених із суми, визначеної
контролюючим органом, що не
підтверджується податковою звітністю
та первинною бухгалтерською
документацією платника податків.

За таких умов, податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Сімферополі
від 11.06.2013 № про донарахування
позивачу грошового зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі 33
261,73 грн. (26 609,38 грн. - за основним
платежем та 6 652,35 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями) є протиправним
та підлягає скасуванню в частині
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем у
розмірі 11 815,44 грн. (26 609,38 грн. - 14 793,94 грн.)
та в частині застосування штрафних
фінансових санкцій розміром 2 953,86 грн. (6
652,35 грн. - (14 793,94 грн. х 25%) = 3 698,49 грн.).

З огляду на приписи, наведені в нормах
частин першої та другої статті 71 КАС
України при розгляді судом спору щодо
правомірності рішень органу державної
податкової служби, яким платнику
податків донараховані податкові
зобов'язання чи відмовлено у наданні
податкових вигод, презумується
добросовісність платника податків,
якщо зазначеним органом не доведено
інше. Аналогічна правова позиція
викладена, зокрема, в ухвалах Вищого
адміністративного суду України від
04.03.2013 у справі № К/9991/2038/11, від 11.02.2013 у
справі № К/9991/66857/11 та від 10.12.2012 у справі
№ К/9991/26224/12.

Всупереч наведеним вимогам відповідач
як суб'єкт владних повноважень не надав
суду достатніх беззаперечних доказів в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення, акт
перевірки та прийняті на його підставі
спірні податкові повідомлення-рішення.

Дослідивши обставини справи,
проаналізувавши вищезазначені правові
норми, суд приходить до висновку, що
вимоги позивача є обґрунтованими і
підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходив з приписів
частини третьої статті 94 КАС України,
за змістом якої якщо адміністративний
позов задоволено частково, судові
витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог, а відповідачу -
відповідно до тієї частини вимог, у
задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Відповідно до квитанції від 04.09.2013 №
2739.109.1 судовий збір позивачем сплачено
у розмірі 361,88 грн., що дорівнює 1% від
суми 36 187,92 грн. (суми грошових
зобов'язань, визначених спірними
податковими повідомленнями-рішеннями).

Враховуючи, що з визначених
контролюючим органом податковим
повідомленням-рішенням від 11.06.2013 №
платнику податків грошових
зобов'язань розміром 33 261,73 грн. судом
задоволено позовні вимоги на суму 14 769,3
грн. - в цій частині скасовано податкове
повідомлення-рішення, то це складає 44,4 %
від задоволених судом вимог. За
податковим повідомленням-рішенням від
11.06.2013 № загальною сумою 2 926,19 грн.
грошові зобов'язання зі сплати податку
скасовано в частині нарахування
зобов'язань на суму 2 586,19 грн., то
позовні вимоги платника податків
задоволено судом на 88,38 %. Таким чином,
розмір судового збору, що підлягає
присудженню на користь позивача за
вимогами про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 11.06.2013 №
складає 147,68 грн. (332,62 х 44,4 : 100 = 147,68) та
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 11.06.2013 №
складає 25,86 грн. (29,26 грн. х 88,38 : 100 = 25,86
грн.), а всього загальною сумою 173,54 грн.

В судовому засіданні 13.12.2013 проголошені
вступна та резолютивна частини
постанови. У повному обсязі постанову
складено 23.12.2013.

Керуючись статтями 11, 69, 94, 160 - 163, 186, 254
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити адміністративний позов
частково.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі Автономної Республіки
Крим Державної податкової служби від
11.06.2013 № в частині збільшення
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг), код
платежу 14010100, на суму 14 726,30 грн.
(чотирнадцять тисяч сімсот двадцять
шість гривень 30 копійок) - за основним
платежем та 2 953,86 грн. (дві тисячі
дев'ятсот п'ятдесят три гривні 86
копійок) - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

3. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі Автономної Республіки
Крим Державної податкової служби від
11.06.2013 № в частині збільшення
грошових зобов'язань з податку на
доходи фізичних осіб, що сплачуються
фізичними особами за результатами
річного декларування, код платежу 11010500,
на суму 2 586,19 грн., в тому числі: 2 068,95 грн.
(дві тисячі шістдесят вісім гривень 95
гривень) - за основним платежем та 517,24
грн. (п'ятсот сімнадцять гривень 24
копійок) - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

4. В решті позовних вимог - відмовити.

5. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_3; місце проживання
фізичної особи-підприємця: 95006, АДРЕСА_1)
судові витрати зі сплати судового
збору в розмірі 173,54 грн. (сто сімдесят
три гривні 54 копійок).

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

На постанову прийняту згідно частини
третьої статті 160 КАС України (у разі
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови) апеляційна скарга
подається протягом 10 (десяти) днів з дня
отримання копії постанови.

Постанову може бути оскаржено до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до Севастопольського
апеляційного адміністративного суду.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення строку, з якого суб'єкт
владних повноважень може отримати
копію постанови суду.

Суддя А.О.Кушнова