Справа № 801/9341/13-а
Суддя: Кузнякова С.Ю.
Дата ухвалення: 2013-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 листопада 2013 р. (14:24) Справа №801/9341/13-а

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Кузнякової С.Ю., за
участю секретаря судового засідання
Лєбєдєвої О.М., представника позивача
Смолякова С.Ю.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Піраміда світу»

до Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі Головного управління
Міндоходів в АР Крим

про визнання протиправним та
скасування наказу і податкових
повідомлень-рішень,

Обставини справи: Товариство з
обмеженою відповідальністю «Піраміда
світу» звернулось до Окружного
адміністративного суду АР Крим з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Сімферополі
Головного управління Міндоходів в АР
Крим про визнання протиправним та
скасування наказу Державної
податкової інспекції у м. Сімферополі
АР Крим ДПС №1556 від 12.04.2013 року про
проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Піраміда світу» та про визнання
протиправним та скасування податкових
повідомлень-рішень № від 16.05.2013
року, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 11200,00 гривень, у тому
числі за основним платежем в розмірі
8960,00 гривень та за штрафними санкціями
в розмірі 2240,00 гривень, № від
16.05.2013 року, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на суму 11760,00 гривень, у тому
числі за основним платежем 9408,00 гривень
та за штрафними санкціями в розмірі
2352,00 гривень. Позовні вимоги мотивовані
тим, що відповідачем була проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка з питань достовірності
формування даних податкової
декларації з ПДВ за червень 2012 року та
податкової декларації з податку на
прибуток підприємства за ІІ квартал,
при здійснені взаємовідносин з ТОВ
«Праксет-Харків» (код за ),
якою встановлено заниження податку на
прибуток в сумі 9408,00 гривень, також
заниження податку на додану вартість в
сумі 8960,00 гривень. На думку позивача,
укладені угоди мали реальний характер,
податковий кредит з ПДВ та витрати
сформовано на підставі належних чином
оформлених податкових накладних, а
висновок податкового органу є
необґрунтованим і таким, що суперечить
чинному законодавству. Також позовні
вимоги мотивовані порушенням порядку
проведення перевірки (порушенням вимог
статей 78, 79 Податкового кодексу
України - відсутні підстави для
проведення позапланової перевірки).

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги з
підстав, викладених у позовній заяві,
та просив їх задовольнити у повному
обсязі.

Представник відповідача під час
розгляду справи проти задоволення
позовних вимог заперечував, вважав, що
відсутні підстави для задоволення
позову та просив відмовити з підстав,
викладених у письмових запереченнях на
позовну заяву .

Розглянув матеріали справи, дослідив
докази, надані сторонами, всебічно і
повно з'ясував всі фактичні обставини,
на яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінив докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Піраміда світу» є
юридичною особою, зареєстрованою 14.11.2007
року виконавчим комітетом
Сімферопольської міської ради АР Крим,
що підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи
серії А00 №634150 (а.с.15).

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Піраміда світу»
зареєстровано як платник податку на
додану вартість з 28.02.2008 року, про що
свідчить свідоцтво про реєстрацію
платника податку на додану вартість
№100101514 (а.с.17).

Згідно Довідки з Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України, видами діяльності позивача є:
діяльність туристичних операторів
(а.с.16).

18.04.2013 року посадовими особами
Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі АР Крим Державної
податкової служби проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю «Піраміда світу» з
питань з питань достовірності
формування даних податкової
декларації з ПДВ за червень 2012 року та
податкової декларації з податку на
прибуток підприємства за ІІ квартал,
при здійснені взаємовідносин з ТОВ
«Праксет-Харків» (код за ),
якою встановлено заниження податку на
прибуток в сумі 9408,00 гривень, також
заниження податку на додану вартість в
сумі 8960,00 гривень.

Результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Піраміда світу»
знайшли своє відображення у Акті №
2351/22.7/35515250 від 19.04.2013 року ( а.с.25-44).

Згідно Акту перевірки відповідачем
встановлено порушення:

- п.14.1.191 ст.14, пп.138.1.1 п.138.1 ст.138, п.138.2
ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового
кодексу України від 2 грудня 2010 року
№2755-V, встановлено заниження податку на
прибуток всього в сумі 9408,00 гривень, у
тому числі за 2-й квартал 2012 року в сумі
9408,00 гривень;

- пп.14.1.202 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.188.1
ст.188, п.198.6, п.198.1 п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України від 2 грудня 2010 року
№2755-V, в результаті чого встановлено
заниження податку на додану вартість
всього в сумі 8960,00 гривень, у тому числі
у червні 2012 року в сумі 8960,00 гривень.

На підставі акту перевірки ДПІ у м.
Сімферополі АР Крим ДПС винесені
податкові повідомлення-рішення від
16.05.2013 року:

- № про збільшення грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств у розмірі 11760,00
гривень, у тому числі за основним
платежем - 9408,00 гривень та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) - 2352,00
гривень (а.с.61);

- № про збільшення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 11200,00 гривень, у тому
числі за основним платежем - 8960,00
гривень та за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 2240,00 гривень
(а.с.62).

Не погодившись із наведеними
податковими повідомленнями-рішеннями,
позивач звернувся до суду із
адміністративним позовом щодо їх
оскарження.

Оцінюючи правомірність рішень
відповідача, суд керувався критеріями,
закріпленими у частині 3 статті 2 КАС
України, які певною мірою відображають
принципи адміністративної процедури,
які повинні дотримуватися при
реалізації дискреційних повноважень
владного суб'єкта.

Відповідно до статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Отже, "на підставі" означає, що суб'єкт
владних повноважень повинний бути
утворений у порядку, визначеному
Конституцією та законами України та
зобов'язаний діяти на виконання закону,
за умов та обставин, визначених ним.

"У межах повноважень" означає, що
суб'єкт владних повноважень повинен
вчиняти дії, не виходячи за межі прав та
обов'язків, встановлених законами.

"У спосіб" означає, що суб'єкт владних
повноважень зобов'язаний
дотримуватися встановленої законом
процедури вчинення дії, і повинен
обирати лише встановлені законом
способи правомірної поведінки при
реалізації своїх владних повноважень.

Суд з'ясовує, чи використане
повноваження, надане суб'єкту владних
повноважень, з належною метою;
обґрунтовано, тобто вчинено через
вмотивовані дії; безсторонньо, тобто
без проявлення неупередженості до
особи, стосовно якої вчиняється дія;
добросовісно, тобто щиро, правдиво,
чесно; розсудливо, тобто доцільно з
точки зору законів логіки і
загальноприйнятих моральних
стандартів; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації, тобто з
рівним ставленням до осіб; пропорційно
та адекватно; досягнення розумного
балансу між публічними інтересами та
інтересами конкретної особи.

Перевіряючи правомірність прийняття
ДПІ в м. Сімферополі АР Крим
оскаржуваних податкових повідомлень -
рішень судом встановлено наступне.

З акту перевірки вбачається, що такі
висновки про порушення позивачем
положень Податкового кодексу України
зроблені відповідачем внаслідок
оцінки взаємовідносин позивача з ТОВ
«Праксет - Харків» (код за ).

В ході проведення перевірки була
отримана та використана інформація
щодо даного контрагента, а саме: акт
про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ «Праксет - Харків»
№572/222/30137712 від 09.08.2012 року щодо
підтвердження господарських
взаємовідносин із платниками податків
за 2011 - 2012 рік.

Судом встановлено, що між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Піраміда
світу» (Замовник) та ТОВ «Праксет -
Харків» (Виконавець) був укладений
договір № 1 від 01.07.2012 року на
виготовлення поліграфічної продукції,
відповідно до якого Виконавець
зобов'язується надати поліграфічні
послуги і передавати у власність
Замовника поліграфічну продукцію
згідно з технічними завданнями,
розробленими відповідно до вимог
Замовника, а Замовник зобов'язується
приймати і оплачувати надані послуги і
виготовлену Виконавцем продукцію
згідно умов цього договору (а.с.87).

Відповідно до матеріалів справи
позивачем у ТОВ «Праксет - Харків» було
придбано товарно-матеріальних
цінностей на загальну суму 53760,00
гривень, у тому числі ПДВ 8960,00 гривень,
на підтвердження придбання та
отримання товарів позивачем надані
наступні документи бухгалтерської та
податкової звітності:

- акт виконаних робіт №2706-12 від
27.06.2012 року на суму 53760,00 гривень, у тому
числі ПДВ 8960,00 гривень (а.с.84);

- видаткова накладна №2706-12 від
27.06.2012 року на суму 53760,00 гривень, у тому
числі ПДВ 8960,00 гривень (а.с.83);

- податкова накладна №203 від 27.06.2012
року на суму 53760,00 гривень, у тому числі
ПДВ 8960,00 гривень (а.с.86);

Придбані роботи (послуги) в сумі 53760,00
гривень були у повному обсязі оплачені
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Піраміда світу»
шляхом перерахування безготівкових
грошових коштів на користь ТОВ
«Праксет - Харків», що підтверджується
банківською випискою наявною у
матеріалах справи (а.с.119-120).

Придбані товарно-матеріальні цінності
у контрагента позивача - ТОВ «Праксет -
Харків», були використані у
господарської діяльності наступним
чином: на виконання наказу директора
ТОВ «Піраміда світу» про проведення
рекламних заходів (а.с.105-106), ця
продукція була використана для
розповсюдження по Московським
турфірмам, що підтверджується наданими
позивачем видатковими накладними, а
саме:

- видаткова накладна №ПМ-000200 від
16.07.2012 року (а.с.102);

- видаткова накладна №ПМ-000202 від
16.07.2012 року (а.с.103);

- видаткова накладна №ПМ-000201 від
16.07.2012 року (а.с.104);

Таким чином, первинними документами
бухгалтерського обліку підтверджено
фактичне здійснення сторонами умов
угод, включення суми ПДВ по вказаним
угодам підтверджено відповідними
необхідними документами.

Стосовно висновків відповідача, що усі
господарські операції між позивачем
та ТОВ «Праксет - Харків» спрямовані на
здійснення операцій з надання
податкової вигоди з метою штучного
формування валових витрат та
податкового кредиту, суд зазначає
наступне.

В 2011 році набув чинності Податковий
кодекс України № 2755-VІ.

Відповідно до п. 14.1.36 ст.14 ПК України
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Згідно з п.134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПК України
об'єктом оподаткування є прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135-137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138-143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу/

У ст. 135 ПК України встановлений
порядок визначення доходів та їх
склад, згідно з п. 135.1 якої доходи, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, включаються до доходів
звітного періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПК України
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Згідно п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.
У разі якщо платник податку здійснює
виробництво товарів, виконання робіт,
надання послуг з довготривалим (більше
одного року) технологічним циклом
виробництва за умови, що договорами,
укладеними на виробництво таких
товарів, виконання робіт, надання
послуг, не передбачено поетапної їх
здачі, до витрат звітного податкового
періоду включаються витрати, пов'язані
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг у
цьому періоді. Платник податку для
визначення об'єкта оподаткування має
право на врахування витрат,
підтверджених документами, що складені
нерезидентами відповідно до правил
інших країн.

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 ст. 139 ПК
України встановлено, що не включаються
до складу витрат витрати, не пов'язані з
провадженням господарської
діяльності, а саме витрати на: витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку. У разі
втрати, знищення або зіпсуття
зазначених документів платник податку
має право письмово заявити про це
органу державної податкової служби та
здійснити заходи, необхідні для
поновлення таких документів. Письмова
заява має бути надіслана до/або разом
із поданням розрахунку податкових
зобов'язань за звітний податковий
період. Платник податків зобов'язаний
відновити втрачені, знищені або
зіпсовані документи протягом 90
календарних днів з дня, що настає за
днем надходження такої заяви до органу
державної податкової служби, митного
органу. Якщо платник податку поновить
зазначені документи в наступних
податкових періодах, підтверджені
витрати включаються до витрат за
податковий період, на який припадає
таке поновлення.

Порядок формування податкового
кредиту визначено ст. 198 Податкового
Кодексу України.

Так, відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК
України, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разу здійснення операцій, зокрема, з
придбання або виготовлення товарів (в
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною (п.
198.2 ст. 198 ПК України).

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
Кодексу України, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11. ст.. 201 цього Кодексу).

В судовому засіданні були досліджені
всі документи Товариства з обмеженою
відповідальністю «Піраміда світу», які
підтверджують фактичне придбання та
використання позивачем отриманих
робіт(послуг) від ТОВ «Праксет - Харків»
та ці документи не дають підстав для
сумніву щодо реальності здійснення
вищенаведених операцій або висновку
про їх нездійснення.

Таким чином, суд звертає увагу на те що,
висновки відповідача про порушення
позивачем вимог чинного законодавства
України, сформовані виключно на
підставі аналізу змісту договірних
відносин, які існували між Товариства з
обмеженою відповідальністю «Піраміда
світу» та ТОВ «Праксет - Харків» є
протиправними, оскільки результати
аналізу другого, а тим паче третього
ланцюга постачання відповідно до вимог
податкового законодавства України не
можуть бути підставами для висновків,
які стосуються позивача.

Відповідно до листа Вищого
адміністративного суду України від 2
червня 2011 року № 742/11/13-11, "Оцінюватися
при дослідженні факту здійснення
господарської операції повинні
відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку. Не є обов'язковою передумовою
для визначення контролюючими органами
грошових зобов'язань визнання
недійсними (у тому числі нікчемними)
правочинів, які укладалися за ланцюгом
між попередніми посередниками, через
ланцюг яких декларувався рух товарів
чи послуг, нібито придбаних останнім у
такому ланцюгу платником податку. При
цьому відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом".

В той же час, зміст акту перевірки
позивача свідчить про те, що
відповідачем не було системно
проаналізовано всіх вищевикладених
документів, тобто, всіх обставин
спірних правовідносин, оскільки,
висновки відповідача у спірних
правовідносинах ґрунтуються на
аналізі фінансово-господарської
діяльності контрагента позивача - ТОВ
«Праксет - Харків».

Загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину,
передбачені ст. 203 ЦК України, зокрема:
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідачем не було обґрунтовано
належним чином і доведено у
встановленому законом порядку, що
укладені між позивачем та його
контрагентом угоди не відповідають
зазначеним вимогам.

Одним з принципів розгляду податкових
спорів, відповідно до ст. 4 Податкового
Кодексу України є принцип презумпції
добросовісності та рішень платника
податків, у зв'язку з чим
передбачається, що дії платників
податків, які мають своїм результатом
одержання податкової вигоди
економічно виправдані, а відомості, що
містяться у податкових деклараціях,
податкових накладних та інших
первинних документах, є достовірними.
Надання податковому органу всіх
належним чином оформлених документів,
передбачених законодавством про
податки та збори, з метою одержання
податкової вигоди є підставою для її
одержання, якщо податковим органом не
встановлено та не доведено, що
відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі, є наслідком
укладення нікчемних правочинів або
коли відомості ґрунтуються на інших
документах, недійсність яких
установлена судом.

Разом з тим, власне фіктивність
діяльності одного з постачальників в
ланцюзі до позивача, порушення ним
податкової дисципліни та правил
здійснення господарської діяльності
не є підставою для висновку про
необґрунтованість заявленої позивачем
податкової вигоди, якщо податковий
орган не доведе, зокрема, що платник
податку діяв без належної обачності й
обережності і йому мало бути відомо про
порушення, які допускали його
контрагенти, або що діяльність
платника податку спрямована на
здійснення операцій, пов'язаних з
податковою вигодою, переважно з
контрагентами, які не виконують своїх
податкових зобов'язань, зокрема й у
випадках, коли такі операції
здійснюються через посередників.

Чинним законодавством України на
покупця товару (послуг) - платника
податку не покладено обов'язку при
формуванні податкового кредиту та
валових витрат перевіряти дотримання
постачальниками товару в ланцюгу
постачання вимог податкового
законодавства зі сплати податкових
зобов'язань до бюджету.

Як встановлено судом, позивач мав
взаємовідносини з підприємствами, які
були зареєстровані платниками податку
на додану вартість, податковий кредит
був ним сформований на підставі
належним чином оформлених податкових
накладних, податок сплачений в ціні
товару.

Неприпустимість притягнення до
відповідальності одного суб'єкта
господарювання, у випадку за
неправомірні дії іншого
підтверджується практикою
Європейського Суду з прав людини. Так, в
пункті 71 рішення у справі "Булвес" АД
проти Болгарії" Європейський Суд з прав
людини дійшов такого висновку: "… Суд
вважає, що компанія-заявник не повинна
нести відповідальність за наслідки
невиконання постачальником його
обов'язків щодо своєчасного
декларування ПДВ і, як наслідок,
сплачувати ПДВ повторно разом із пенею.
Суд вважає, що такі вимоги
прирівнюються до надзвичайного
обтяження для компанії-заявника, що
порушило справедливий баланс, який
повинен був підтримуватися між
вимогами загальних інтересів та
вимогами захисту права власності".

Вищенаведений висновок Європейський
Суд з прав людини повторно підтвердив у
рішенні по справі "Бізнес Сепорт Сентре
проти Болгарії", пунктом 23 якого
зазначено, що у разі виявлення
податковими органами невиконання
постачальником своїх обов'язків як
платника ПДВ, вони могли б розпочати
податкову перевірку цього
постачальника, з тим щоб стягнути з
нього належні платежі та штрафні
санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого
впливу на оподаткування
організації-заявника (Бізнес Сепорт
Сентре) це не мало б.

Отже, Європейський Суд з прав людини
чітко визначає правило індивідуальної
відповідальності платника податків.
Тобто, добросовісний платник податків
не має зазнавати негативних наслідків
через порушення законодавства його
контрагентом.

Закон України "Про Загальнодержавну
програму адаптації законодавства
України до законодавства
Європейського Союзу" визначає сферу
оподаткування (зокрема, непрямі
податки) як пріоритетну сферу для
виконання програми адаптації
українського законодавства. Даний
закон визначає, що елементом адаптації
законодавства має стати перевірка
проектів законів України та інших
нормативно-правових актів на їх
відповідність acquis communautaire (право ЄС) з
метою недопущення прийняття актів, які
суперечать acquis Європейського Союзу.
Тобто, податкове законодавство
України, а, відповідно, його тлумачення
та застосування, не може суперечити
положенням Шостої Директиви. Це
підтверджується позицією Суду
Європейського Союзу (Суд ЄС), яка
відповідно застосовується ЄСПЛ для
вирішення справи "Булвес" АД проти
Болгарії", а саме: "…Операції самі по
собі не визнаються недійсними через
шахрайство з ПДВ, складають поставки
товарів чи послуг особою, яка виступає
у ролі платника податку, та економічну
діяльність в розумінні статей 2(1). 4 та (1)
Шостої Директиви, де такі поставки і
така діяльність відповідають
об'єктивним критеріям, на яких
базуються визначення даних термінів,
незважаючи на наміри іншого продавця,
який приймає участь у тій самій низці
поставок та/або потенційно шахрайський
характер будь-якої іншої операції
платником податку, який розглядається,
про що платник податку не знав і не міг
знати. Право на податковий кредит особи
зі статусом платника податку, яка
здійснює такі операції, не може
залежати від факту, що у низці поставок,
в яку входять ці операції, попередня чи
наступна операція є недійсною через
шахрайство з ПДВ, про яке платник
податку не знав і не міг знати".

Рішення Європейського Суду з прав
людини згідно з статтею 17 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
Суду з прав людини" мають в Україні
значення джерела права. Більше того,
частина 2 статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
вимагає врахування практики
Європейського Суду з прав людини при
вирішенні справ.

Відповідно до ст. 69 КАС України докази в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

При цьому докази повинні бути
належними та обґрунтованими. Сторони
мають право обґрунтувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень. Докази,
одержані з порушенням закону, судом при
вирішенні справи не беруться до уваги.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору (ст. 70 КАС України).

Крім того, суд звертає увагу на те, що
відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду належних
доказів, як і не зазначено будь-яких
інших обставин, які б спростували
фактичне здійснення господарських
відносин між позивачем та ТОВ
«Праксет-Харків».

Крім того, не знаходить свого
підтвердження у матеріалах справи
висновки відповідача щодо
невідповідності господарським
операцій цілям та завданням
підприємницької діяльності позивача,
збитковості виконаних послуг, або
інших обставин, які б могли свідчити
про фіктивність вчинених операцій,
відсутність факту виконання послуг, а
також про те, що вчинення зазначених
послуг не було обумовлено розумними
економічними причинами (цілями
ділового характеру), а дії позивача та
його контрагента були спрямовані на
отримання необґрунтованої податкової
вигоди.

В даній адміністративній справі
Державна податкова інспекція у м.
Сімферополі АР Крим ДПС, як суб'єктом
владних повноважень, не було виконано
покладеного на нього законом обов'язку
щодо доведення правомірності
прийнятого податкового
повідомлення-рішення, та не надано
належних доказів, які б підтверджували
викладені в акті перевірки висновки.

Враховуючи, що висновки акту перевірки,
на підставі яких прийняти спірні
повідомлення-рішення є
необґрунтованими, тобто відсутні і
підставі для застосування штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів) у спірних
податкових повідомленнях-рішеннях.

Таким чином, податкове
повідомлення-рішення № від 16.05.2013
року та № від 16.05.2013 не можуть
бути визнаним такими, що прийняті на
підставі та відповідно до діючого
законодавства, тому позовні вимоги в
частині визнання протиправними та
скасування зазначених
повідомлень-рішень підлягають
задоволенню.

Стосовно позовних вимог про визнання
протиправним та скасування наказу
Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі АР Крим ДПС №1556 від 12.04.2013
року про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Піраміда світу» з питань
достовірності формування даних
податкової декларації з ПДВ за червень
2012 року та податкової декларації з
податку на прибуток за ІІ квартал 2012
року, при здійсненні взаємовідносин з
ТОВ «Праксет-Харків» суд зазначає
наступне.

Відповідно до п. 79.2 ст. 79 ПК України
документальна позапланова невиїзна
перевірка проводиться посадовими
особами органу державної податкової
служби виключно на підставі рішення
керівника органу державної податкової
служби, оформленого наказом, та за
умови надіслання платнику податків
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення або
вручення йому чи його уповноваженому
представнику під розписку копії наказу
про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення такої
перевірки.

Виконання умов цієї статті надає
посадовим особам органу державної
податкової служби право розпочати
проведення документальної невиїзної
перевірки.

Суд зазначає, що податковим кодексом
України розрізнюються поняття
«надіслання» та «вручення».

Надіслання у розумінні ПК України
передбачає направлення адресатові
(платникові) листа з повідомленням про
вручення. Тобто для факту надіслання
достатньою є передача податковим
органом відповідного виду поштової
кореспонденції на пошту, тоді як
подальше вручення (отримання)
адресатом (платником) такого листа є
окремою дією.

Матеріали справи свідчать про те, що
відповідачем були дотримані вимоги п.
79.2 ст. 79 ПК України, оскільки позивачу
була надіслана копії наказу від 12.04.2012р.
№ 1556 (а.с.20), та сама перевірка була
проведена на підставі наведеного
наказу, про що зазначено у акті.

Крім того, суд звертає увагу позивача,
що відповідно до частини 1 статті 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій. З наведеного випливає що
умовою для звернення особи до суду є
наявність у позивача переконання в
порушення його прав або свобод чи в
існуванні перешкод у здійсненні цих
прав. У разі відповідного звернення
особи суд повинен розглянути питання
щодо наявності порушення суб'єктивного
права заявника у конкретних
правовідносинах і на підставі цього
розв'язати спір.

Видання керівником податкового органу
наказу про призначення позапланової
перевірки зазвичай не створює
небезпеки інтересам відповідного
платника податків, оскільки сам собою
факт проведення перевірки не може
безпосередньо заподіяти майнову чи
іншу шкоду особі, не призводить до
настання невідворотних негативних
наслідків. Проведення перевірки є лише
процедурою встановлення обставин, які
необхідні для контролю за правильністю
нарахування і сплати податків та інших
обов'язкових платежів.

До того ж, матеріалами справи
встановлено, що Державною податковою
інспекцією в м. Сімферополі АР Крим ДПС
18.04.2013 року проведено позапланову
невиїзну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю «Піраміда
світу» з питань достовірності
формування даних податкової
декларації з ПДВ за червень 2012 року та
податкової декларації з податку на
прибуток за ІІ квартал 2012 року, при
здійсненні взаємовідносин з ТОВ
«Праксет-Харків», за результатами якої
був складений акт № 2351/22.7/35515250 від
19.04.2013 та винесені податкові
повідомлення-рішення від 16.05.2013 року
№ та № .

Таким чином, саме прийняті суб'єктом
владних повноважень податкові
повідомлення-рішення породжують
підстави для змін майнового стану
фізичної чи юридичної особи.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що проведення ДПІ у м. Сімферополі АР
Крим ДПС на підставі наказу від 12.04.2013
року № 1556 документальної позапланової
перевірки Товариства з обмеженою
відповідальністю «Піраміда світу» з
питань достовірності формування даних
податкової декларації з ПДВ за червень
2012 року та податкової декларації з
податку на прибуток за ІІ квартал 2012
року, при здійсненні взаємовідносин з
ТОВ «Праксет-Харків» не породжують, не
змінюють та не припиняють права та
обов'язки Товариства з обмеженою
відповідальністю «Піраміда світу» у
сфері публічно-правових відносин, а
тому позовні вимоги в частині визнання
протиправним та скасування наказу №1556
від 12.04.2013 року задоволенню не
підлягають.

За таких обставин, позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

В судовому засіданні 22.11.2013 року
оголошена вступна та резолютивна
частина постанови, відповідно до ч. 3 ст.
160 КАС України постанову складено у
повному обсязі 27.11.2013 року.

Керуючись статтями 160-163, 167 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити
частково.

2.Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі АР Крим Державної
податкової служби від 16.05.2013 року
№, прийняте стосовно Товариства з
обмеженою відповідальністю «Піраміда
світу», про збільшення грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств на загальну суму
11760 (одинадцять тисяч сімсот шістдесят)
гривень 00 копійок.

3. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі АР Крим Державної
податкової служби від 16.05.2013 року
№, прийняте стосовно Товариства з
обмеженою відповідальністю «Піраміда
світу», про збільшення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 11200
(одинадцять тисяч двісті) гривень 00
копійок.

4. В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

5. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Піраміда
світу» судові витрати по сплаті
судового збору у розмірі 230 (двісті
тридцять) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя Кузнякова С.Ю.