Справа № 2-а-9155/11/1412
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2013 р.Справа № 2-а-9155/11/1412

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
БОБРОВА І.В. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука
В.О.

суддів - Семенюка
Г.В.

- Коваля М.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою управління Пенсійного фонду
України в Заводському районі м.
Миколаєва на постанову Заводського
районного суду м. Миколаєва від 04
листопада 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Миколаєва про
перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої
інстанції з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Миколаєва про поновлення
строку звернення до суду та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплатити недораховану додаткову
пенсію відповідно до ст. 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 22.05.2008 року в сумі 2805,35 грн..

В обґрунтування позову зазначив, що він
є постраждалим від аварії на
Чорнобильській АЕС другої категорії.
Відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» має право
на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком, але відповідач
відмовляє йому в проведенні такого
перерахунку, в зв'язку з чим він змушен
звернутися до суду.

Постановою Заводського районного суду
м. Миколаєва від 04 листопада 2011 року
адміністративний позов задоволено
частково. Зобов'язано відповідача
Управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі М.Миколаєва
провести перерахунок ОСОБА_2
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоровю, відповідно до ст. 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з 01.03.2011 року, виходячі з розміру
мінімальної пенсії за віком, та з
урахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а також здійснити
відповідні виплати з урахуванням
фактично виплачених сум.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій зазначається,
що постанова суду першої інстанції
винесена з порушенням норм
матеріального права та не повно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи у зв'язку з чим апелянт
просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою у
задоволенні позовних вимог позивача
відмовити.

Оскільки від усіх осіб, які беруть
участь у справі, відсутні клопотання
про розгляд справи за їх участю, то
колегія суддів приходить до висновку
про можливість розгляду справи в
порядку письмового провадження
відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, колегія
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивача віднесено до другої категорії
громадян постраждалих від аварії на
Чорнобильській АЕС, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1 та має право
на додаткову пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах, визначених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

28.03.2011 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
додаткової пенсії відповідно до ст. 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Листом від 07 квітня 2011
року за № 645-Г-7 в відповідачем
відмовлено в проведенні перерахунку
пенсії позивача.

При вирішенні питання суд першої
інстанції дійшов до висновку про
часткове задоволення позовних вимог
позивача.

Колегія суддів вважає частково
правильним такий висновок суду першої
інстанції виходячи з наступного.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 49 названого Закону
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Згідно ч. 1 ст. 51 зазначеного Закону (в
редакції Закону №2001-XII), особам,
віднесеним до категорії 2, які є
інвалідами II групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі ЗО
процентів мінімальної пенсії за віком.
Законом України від 28 грудня 2007 року №
107-УІ «Про Державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» статтю 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» викладено в новій
редакції, відповідно до якої особам,
віднесеним до категорії 2,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 15 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10 рп/2008 від 22 травня 2008 року положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
що стосуються виплат, встановлених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними) та втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність. Із
врахуванням викладеного позивач, як
учасник ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС другої, з 22 травня
2008 року має право на отримання
державної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 30%
процентів мінімальної пенсії за віком,
передбаченому ч. 1 ст. 51 зазначеного
Закону у названій редакції.

Наявність такого права у позивача є
визначальною дія вирішення даного
спору. Крім того, це право гарантується
ч. 2 ст. 46 Конституції України.

Правові засади формування та
застосування державних соціальних
стандартів і нормативів, спрямованих
на реалізацію закріплених
Конституцією України та законами
України основних соціальних гарантій,
до яких відносяться і пенсії,
визначаються Законом України «Про
державні соціальні стандарти та
державні соціальні гарантії».

Відповідно до ст. 17 зазначеного Закону
мінімальний розмір пенсії за віком, як
основна державна соціальна гарантія,
встановлюється законами.

Встановлення розміру мінімальної
пенсії за віком Кабінетом Міністрів
України суперечить наведеним нормам
закону. Із врахуванням наведеної
конституційної норми, розмір
мінімальної пенсії за віком, з якої має
обраховуватися додаткова пенсія
позивачу, не може бути нижчим від
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Аналогічне положення щодо визначення
розміру мінімальної пенсії за віком
міститься в ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», який набрав
чинності з 01 січня 2004 року.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 28 названого
Закону мінімальний розмір пенсії за
віком за наявності у чоловіків 25, а у
жінок - 20 років страхового стажу
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.
Будь-якими іншими чинними
законодавчими актами розмір
мінімальної пенсії за віком не
визначається.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Згідно з положеннями
ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Таким чином, за конституційними
нормами, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами, при
визначенні розміру державної та
додаткової пенсії позивачу підтягають
застосуванню ч. З ст. 46 Конституції
України, ст. ст. 49, 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждати внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в редакції
до 28 грудня 2007 року), ст. 17 Закону
України «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії»і ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», а не
постанови Кабінету Міністрів України
№ 530 від 28 травня 2008 року та № 654 від 16
липня 2008 року, які істотно звужують
обсяг встановлених законом прав.

Згідно з ч. З ст.67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»(в редакції
до 28 грудня 2007 року), яка набрала
чинності 31 жовтня 2006 року, у разі
збільшення визначеного законом
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
підвищується розмір пенсії, а також
розмір додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним
до категорії 1. 2, 3. 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму і
цей перерахунок проводиться з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсій за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки пенсія позивачці має
визначитись виходячи з мінімальної
пенсії за віком, яка встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, то у
разі збільшення розміру цього
прожиткового мінімуму перерахунок
пенсії позивачеві повинен проводитись,
виходячи з нового розміру мінімальної
пенсії за віком.

Згідно з ч. 2 ст. 45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсія призначається
довічно або на період, протягом якого
пенсіонер має право на виплату пенсії
відповідно до цього Закону. Загальне
поняття пенсії визначено в ст.. 1 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року, відповідно до якого
пенсія - щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі загально
обов'язкового державного пенсійного
страхування, яку отримує застрахована
особа в разі досягнення нею
передбаченого цим Законом пенсійного
віку чи визнання її інвалідом.

Однак, колегія суддів зазначає, що
пунктом 4 Закону України від 14 червня 2011
року № 3491-VI «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» установлено, що у 2011
році норми і положення статей 39, 50, 51, 52,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог зазначеного Закону
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову від 06 липня 2011 року за №745
«Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету», яка
набрала чинності 23 липня 2011 року.

Таким чином, колегія суддів вважає за
необхідне задовольнити позовні вимоги
позивача до 22 липня 2011 року з
урахуванням фактично виплачених сум.

Таким чином, оскаржувана постанова
суду першої інстанції на підставі п.1 ч.1
ст. 201 КАС України підлягає зміні в
частині визначення строку, за який
необхідно здійснити перерахунок,
оскільки суд по суті правильно
вирішивши справу, помилково застосував
норми матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 183-2, 195, 197, 198, 201, 207 ,212,254
КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Миколаєва - задовольнити
частково.

Постанову Заводського районного суду
м. Миколаєва від 04 листопада 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в Заводському районі м.
Миколаєва про перерахунок пенсії,
змінити, зазначивши в її резолютивній
частині кінцевим терміном, до якого
слід здійснити перерахунок та виплату
пенсії позивачу - « 22 липня 2011 року».

В іншій частині постанову Заводського
районного суду м. Миколаєва від 04
листопада 2011 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:
Потапчук
В.О.

Судді:
Семенюк Г.В.

Коваль М.П.