Справа № 819/2770/13-а
Суддя: Баранюк А.З.
Дата ухвалення: 2013-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2770/13-a

30 грудня 2013 року

Тернопільський окружний
адміністративний суд в складі
головуючого судді Баранюка А.З.
розглянувши у письмовому провадженні у
місті Тернополі адміністративну
справу за позовом Козівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Тернопільській області до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ :

Козівська об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Тернопільській області,
надалі позивач, звернулась до
Тернопільського окружного
адміністративного суду з позовом до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
надалі відповідач, про стягнення
податкового боргу зі сплати єдиного
податку.

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач посилається на те, що
відповідач несвоєчасно та не в повному
обсязі сплачував узгодженні суми
податкового зобов'язання, що призвело
до виникнення податкового боргу зі
сплати єдиного податку з фізичних осіб
на суму 3524,60 грн.

До початку судового засідання
позивачем подано заяву про розгляд
справи без участі їх представника, в
якій позивач підтримав позовні вимоги
у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про дату час і місце розгляду
справи, повідомлявся належним чином,
заперечень проти адміністративного
позову не надав. Суд вважає, що вжив усі
залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача належним
чином про розгляд даної
адміністративної справи та реалізації
ним права судового захисту прав та
інтересів.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта. Отже,
враховуючи зазначені вище підстави,
суд вирішив розглянути справу у
письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази по справі, з'ясувавши
всі обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення враховуючи наступне.

Відповідач - фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 перебуває на обліку
в Бережанському відділенні Козівської
ОДПІ як платник податків з 01.07.2011 р. і
відповідно до ст.67 Конституції України,
підпункту 16.1.4. п. 16.1. ст. 16 ПК України на
неї покладений обов'язок сплачувати
податки і збори в строки та у розмірах,
встановлених законодавством.

Відповідно до статті 8 Податкового
кодексу України (далі - ПК України) в
Україні встановлюються
загальнодержавні та місцеві податки та
збори (пункт 8.1). До місцевих належать
податки та збори, що встановлені
відповідно до переліку і в межах
граничних розмірів ставок, визначених
цим Кодексом, рішеннями сільських,
селищних і міських рад у межах їх
повноважень, і є обов'язковими до
сплати на території відповідних
територіальних громад (пункт 8.3).

Підпунктом 10.1.2 пункту 10.1 статті 10 ПК
України встановлено, що до місцевих
податків належить єдиний податок.

Відповідно до пункту 291.3 статті 291 ПК
України юридична особа чи фізична
особа - підприємець може самостійно
обрати спрощену систему оподаткування,
якщо така особа відповідає вимогам,
встановленим цією главою, та
реєструється платником єдиного
податку в порядку, визначеному цією
главою.

Згідно підпункту 1 пункту 291.4 статті 291
цього Кодексу суб'єкти господарювання,
які застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності,
поділяються на такі групи платників
єдиного податку, а саме фізичні особи -
підприємці, які не використовують
працю найманих осіб, здійснюють
виключно роздрібний продаж товарів з
торговельних місць на ринках та/або
провадять господарську діяльність з
надання побутових послуг населенню і
обсяг доходу яких протягом
календарного року не перевищує 150 000
гривень (перша група).

Пунктом 293.1 статті 293 ПК України
встановлено, що ставки єдиного податку
встановлюються у відсотках (фіксовані
ставки) до розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня податкового (звітного) року
(далі у цій главі - мінімальна заробітна
плата), та у відсотках до доходу
(відсоткові ставки).

Відповідно до п.293.2 статті 293 ПК України,
фіксовані ставки єдиного податку
встановлюються сільськими, селищними
та міськими радами для фізичних осіб -
підприємців, які здійснюють
господарську діяльність, залежно від
виду господарської діяльності, з
розрахунку на календарний місяць: для
другої групи платників єдиного податку
- у межах від 2 до 20 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати.

16 березня 2012 року відповідачем подано
заяву про застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності з 01.04.2012 р., платником обрано 2
групу за ставкою 20%, за видами
діяльності - роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах,
роздрібна торгівля з лотків та на
ринках, роздрібна торгівля поза
магазинами.

Як вбачається і матеріалів справи, у
відповідача виник борг внаслідок
несплати єдиного податку за липень -
грудень 2012 р. у розмірі 1290 грн. та за
січень - червень 201З р. у розмірі 1376,4 грн.

Окрім цього згідно акту камеральної
перевірки №61/17-01/НОМЕР_1 від 17.10.2013 р.
перевіркою встановлено порушення
термінів сплати самостійно
визначеного грошового зобов'язання
відповідачем протягом строків
визначених відповідно до п. 295.1 ст.295
Податкового кодексу України.

На підставі вказаного акту керівником
Бережанської відділення Козівської
ОДПІ прийнято податкове повідомлення -
рішення № від 17.10.2013 р. згідно яким
визначено суму штрафу відповідачеві у
розмірі 50% на суму 688,20 грн.

Актом камеральної перевірки
№144/17-01/НОМЕР_1 від 21.05.2013 р. встановлена
неподання податкової декларації
платника єдиного податку - фізичної
особи - підприємця за 4 квартал 2012 р.
граничний строк подання якої минув
11.02.2013 р. На підставі акту прийнято
податкове повідомленню рішення №
від 29.05.2013 р. про збільшення
грошових зобов'язань по єдиному
податку з фізичних осіб у розмірі 170
грн.

Вказане податкове повідомлення -
рішення не оскаржувалось відповідачем
ні в адміністративному ні в судовому
порядках, а відтак сума штрафу
визначена ним набула статусу
податкового боргу, так як не сплачена
платником в добровільному порядку.

Станом на час розгляду справи, згідно
особового рахунку у відповідача
рахується грошове зобов'язання в сумі
3524,60 грн. по єдиному податку з фізичних
осіб.

Згідно з вимогами пункту 295.1 статті 295
Податкового кодексу України, платники
єдиного податку першої і другої груп
сплачують єдиний податок шляхом
здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця. Такі платники єдиного податку
можуть здійснити сплату єдиного
податку авансовим внеском за весь
податковий (звітний) період (квартал,
рік), але не більш як до кінця поточного
звітного року.

Відповідно до пункту 295.1 статті 295
Податкового кодексу України платники
єдиного податку першої і другої груп
сплачують єдиний податок шляхом
здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця.

Такі платники єдиного податку можуть
здійснити сплату єдиного податку
авансовим внеском за весь податковий
(звітний) період (квартал, рік), але не
більш як до кінця поточного звітного
року.

Згідно пункту 295.4 статті 295 цього
Кодексу сплата єдиного податку
здійснюється за місцем податкової
адреси.

Відповідно пункту 36.1 статті 36
Податкового кодексу України
податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем на виконання вимог пункту 59.1.
статті 59 Податкового кодексу України
надіслано відповідачу податкову
вимогу №268 від 27.08.2012 року, про що
відповідач був повідомлений належним
чином. Вказана вимога ДПІ не призвела
до повного погашення податкового боргу
та в установленому порядку не
оскаржена.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що податкове зобов'язання зі сплати
єдиного податку у сумі 3524.60 грн. є
податковим боргом відповідача, який
ним не сплачено.

На час розгляду справи в суді
відповідач не представив доказів
сплати заборгованості.

Відповідно до п. 87.11 ст. 87 Податкового
кодексу України орган стягнення
звертається до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу
платника податку - фізичної особи.
Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Виходячи з вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача є обґрунтованими,
відповідають дійсним обставинам та
матеріалам справи, ґрунтуються на
вимогах чинного законодавства, а отже
підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (с. Слов'ятин, Бережанський
район, Тернопільська область, 47536,
РНОКПП НОМЕР_1) податковий борг по
єдиному податку з фізичних осіб в
розмірі 3524,60 грн. (три тисячі п'ятсот
двадцять чотири гривні шістдесят
копійок).

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд у порядок і
строки, передбачені статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строків апеляційного
оскарження. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо воно не
скасовано, набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду
справи.

Суддя
Баранюк А.З.

копія вірна

Суддя
Баранюк А.З.