Справа № 814/3789/13-а
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2013-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

17 жовтня 2013 року
Справа № 814/3789/13-а

Миколаївський окружний
адміністративний суд, у складі
головуючого судді Устинова І.А.
розглянув у письмовому провадженні
адміністративну справу

за позовомПриватного підприємства
"УкрБелВест", доУправління
Укртрансінспекції у Миколаївській
області, проскасування постанови №
002010 від 30.07.2013 року, В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Укрбелвест»
звернулось до суду з позовом про
скасування постанови управління
Укртрансінспекції у Миколаївській
області про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№002010 від 30.07.2013 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що оскаржувана
постанова не ґрунтується на чинному
законодавстві та протирічить вимогам
Закону України "Про автомобільний
транспорт" № 2344-ІІІ від 05 квітня 2001
року, оскільки не відповідає дійсним
обставинам, так як при складанні акта
та прийнятті постанови не враховано
відсутність самого факту порушення.

Відповідач подав письмові заперечення
проти позову, в яких зазначив, що
перевірка проводились із додержанням
вимог законодавства про автомобільний
транспорт, а постанова про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
№002010 від 30.07.2013 року винесена у
відповідності із Законом України "Про
автомобільний транспорт" та Порядком
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті,
затвердженого постановою Кабінету
міністрів України № 1567 від 08.11.06 р.

Від обох сторін до суду надійшли
клопотання про розгляд справи за їх
відсутністю в порядку письмового
провадження.

Відповідно до частини 4 статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України, особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.
Якщо таке клопотання заявили всі особи,
які беруть участь у справі, судовий
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку про
відмову в задоволенні позову, виходячи
з наступного.

02 липня 2013 року уповноваженими особами
Укртрансінспекції у Миколаївській
області згідно завдання на перевірку №
011440 від 27.06.2013 року, було перевірено
вантажний автомобіль КамАЗ, д/н НОМЕР_1,
під керуванням водія ОСОБА_1, що
належить згідно свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_2 ПП «Укрбелвест», щодо
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт.

За результатами перевірки складений
акт № 080856 від 02.07.2013 року, згідно якого
зафіксовано правопорушення з боку
позивача, відповідальність за яке
передбачена абзацом 3 частини 1 статті
60 Закону України "Про автомобільний
транспорт" (далі-Закон), а саме: надання
послуг з перевезень вантажів без
оформлення документів перелік яких,
визначений ст. 48 цього Закону, а саме:
недооформлений дозвіл, який дає

Право на рух автомобільними дорогами
України з перевищенням вагових
обмежень (арк. с. 32).

Уповноваженою особою Управління
Укртрансінспекції у Миколаївській
області на підставі даних за
результати перевірки винесено
постанову №002010 від 30.07.2013 року про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
до позивача у сумі 1700, 00 грн (арк. с. 31).

Постанова була отримана відповідачем
17.07.2013 року, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення (арк. с. 35).

За змістом частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
відповідно до вимог статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Указом Президента України від 06.04.2011 №
387 затверджено Положення про Державну
інспекцію України з безпеки на
наземному транспорті, пункт 1 якого
зазначає, що Державна інспекція
України з безпеки на наземному
транспорті (Укртрансінспекція) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Віце-прем'єр-міністра
України - Міністра інфраструктури
України.

Укртрансінспекція входить до системи
органів виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики з питань
безпеки на автомобільному транспорті
загального користування, на
перевезення яким видано ліцензію,
міському електричному, залізничному
транспорті, експлуатації
автомобільних доріг загального
користування (далі - автомобільний,
міський електричний, залізничний
транспорт та ведення дорожнього
господарства). Відповідно до пункту 7
цього Положення, Укртрансінспекція
України реалізовує свої повноваження
безпосередньо та через свої
територіальні органи - управління в
Автономній Республіці Крим, обласні,
Київське та Севастопольське міські,
районні управління.

Згідно зі ст. 6 Закону Державному
контролю підлягають усі транспортні
засоби українських та іноземних
перевізників, що здійснюють
автомобільні перевезення пасажирів і
вантажів на території України;
державний контроль автомобільних
перевізників на території України
здійснюється шляхом проведення
планових, позапланових і рейдових
перевірок (перевірок на дорозі);
рейдові перевірки дотримання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом здійснюються шляхом
зупинки транспортного засобу або без
такої зупинки посадовими особами
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує реалізацію державної
політики з питань безпеки на наземному
транспорті, та його територіальних
органів, які мають право зупиняти
транспортний засіб у форменому одязі
за допомогою сигнального диска (жезла)
відповідно до порядку, затвердженого
Кабінетом Міністрів України. У разі
проведення позапланових і рейдових
перевірок автомобільний перевізник, що
буде перевірятися, про час проведення
перевірки не інформується.

Згідно з пункту 5 Порядку планова та
позапланова перевірки проводяться за
місцезнаходженням суб'єкта
господарювання.

Змістовно Порядок складається з таких
розділів "Загальна частина", "Планова і
позапланова перевірка", "Рейдова
перевірка", "Оформлення результатів
перевірки та застосування фінансових
санкцій", "Оформлення припису",
"Оскарження постанов про застосування
фінансових санкцій", "Права та обов'язки
посадових осіб", "Права та обов'язки
особи суб'єкта господарювання і водія
під час проведення перевірки".

Згідно з пунктом 14 Порядку рейдова
перевірка транспортних засобів
проводиться на окремо визначених
ділянках дороги, маршрутах,
автовокзалах, автостанціях, автобусних
зупинках, місцях посадки та висадки
пасажирів, стоянках таксі і
транспортних засобів, місцях
вантаження та розвантаження вантажних
автомобілів, контрольно- вагових
комплексах, під час виїзду з
підприємств та місць стоянки, у пунктах
пропуску через державний кордон за
погодженням з начальником органу
охорони державного кордону.

Згідно з пунктом 15 Порядку під час
проведення рейдової перевірки
перевіряється: наявність визначених
статтями 39 і 48 Закону документів, на
підставі яких здійснюються
перевезення автомобільним
транспортом.

Згідно з пунктом 21 Порядку у разі
виявлення в ході перевірки
транспортного засобу порушення
законодавства про автомобільний
транспорт посадовими особами, що
провели перевірку, складається акт за
формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки
транспортного засобу (відсутність
порушення або зазначення номера
складеного акта) посадова особа робить
запис у дорожньому листі (за наявності
такого) із зазначенням дати, часу, місця
перевірки, свого прізвища, місця роботи
і посади, номера службового
посвідчення та ставить свій підпис.

Згідно з пунктом 22 Порядку у разі
відмови уповноваженої особи суб'єкта
господарювання або водія від
підписання акта перевірки суб'єкта
господарювання або акта перевірки
транспортного засобу посадові особи,
що провели перевірку, роблять про це
запис.

Стаття 48 Закону України "Про
автомобільний транспорт" визначає
перелік документів на підставі яких
виконуються вантажні перевезення. Для
здійснення вантажних перевезень, водію
необхідно мати і пред'являти особам,
які уповноважені здійснювати контроль
на автомобільному транспорті та у
сфері безпеки дорожнього руху,
документи, на підставі яких
виконуються вантажні перевезення, а
саме: посвідчення водія відповідної
категорії, реєстраційні документи на
транспортний засіб,
товарно-транспортна накладна або інший
визначений законодавством документ на
вантаж, інші документи, передбачені
законодавством.

Окрім того, у разі перевезення вантажів
з перевищенням габаритних або вагових
обмежень обов'язковим документом також
є дозвіл, який дає право на рух
автомобільними дорогами України,
виданий компетентними уповноваженими
органами, або документ про внесення
плати за проїзд великовагових
(великогабаритних) транспортних
засобів, якщо перевищення вагових або
габаритних обмежень над визначеними
законодавством становить менше семи
відсотків.

Відповідно до п. 25 Порядку справа про
порушення розглядається в органі
державного контролю за
місцезнаходженням суб'єкта
господарювання або за місцем виявлення
порушення (за письмовою заявою
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання) не пізніше ніж
протягом двох місяців з дня його
виявлення.

Відповідно до п. 26 Порядку справа про
порушення розглядається у присутності
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання.

Про час і місце розгляду справи про
порушення уповноважена особа суб'єкта
господарювання повідомляється під
розписку чи рекомендованим листом із
повідомленням .

За наявності підстав керівник органу
державного контролю або його заступник
виносить постанову про застосування
фінансових санкцій, яка оформляється
згідно з додатком 5.

02 липня 2013 року державними
інспекторами управління
Укратрансінспекції у Миколаївській
області Колесніковим І.О., Яровим В.В., в
ДП Миколаївському морському
торгівельному порту, згідно завдання
на перевірку № 011440 від 27.06.2013 року, було
перевірено вантажний автомобіль КамАЗ,
д/н НОМЕР_1, що належить згідно
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_2 ПП
«УкрБелВест», під керуванням водія
ОСОБА_1, щодо додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт. При проведенні зважування
на вагах електронних платформних
автомобільних ВЕПА - 80 (ТОВ
«Елеваторпромвест») виявилося, що
повна маса вантажного автомобіля та
причепа разом з вантажем (зернові)
склала 42 660 кг при цьому водієм не було
надано дозвіл на перевезення вантажів
з перевищенням вагових обмежень чим
порушено вимоги статті 48 Закону. Пункт
22.5 постанови Кабінету міністрів
України від 10.10.2001 № 1306 «Про Правила
дорожнього руху» говорить про те, що за
спеціальними правилами здійснюється
рух транспортних засобів та їх
составів у разі фактичної маси понад 38
т.

30 липня 2013 року маючи на це всі
підстави, керуючись вимогами Порядку,
керівник управління Укртрансінспекції
у Миколаївській області, з дотриманням
чинного законодавства України, виніс
постанову про застосування фінансових
санкцій № 002010.

Таким чином, посадові особи Управління
Укртрансінспекції у Миколаївській
області здійснили перевірку і притягли
порушника до відповідальності з
додержанням процедури, визначеної
законодавством про автомобільний
транспорт, тому винесена Постанова про
застосування до Позивача фінансових
санкцій не може бути визначена не
чинною та скасована.

В позовній заяві позивач пояснив, що
належний йому вантажний автомобіль
КамАЗ 5320 є контейнеровозом і
відповідно максимально допустимою
масою для такого транспортного засобу,
що не потребує отримання дозвільних
документів є 44 тони, а на окремих
маршрутах 46 тон.

Але, вищевказане твердження позивача є
невірним, адже згідно вимог пункту 22.5
Правил дорожнього руху України, в яких
зазначено, що за спеціальними
правилами здійснюється дорожнє
перевезення небезпечних вантажів, рух
транспортних засобів та їх составів у
разі, коли хоч один з їх габаритів
перевищує за шириною 2,6 м, за висотою
від поверхні дороги -4м (для
контейнеровозів на встановлених
Укравтодором і Державтоінспекцією
маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для
маршрутних транспортних засобів - 25 м),
фактичну масу понад 38 т (на
встановлених Укравтодором і
Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т;
для контейнеровозів - понад 44 т, на
встановлених для них маршрутах - до 46 т),
навантаження на одиночну вісь -11т (для
автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні
осі - 16 т, строєні - 22 т (для
контейнеровозів навантаження на
одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т,
строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає
за задній габарит транспортного засобу
більш як на 2 м.

Окрім того, відповідно до пункту 5
Правил проїзду великогабаритних та
великовагових транспортних засобів
автомобільними дорогами, вулицями та
залізничними переїздами, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 18.01.2001 №30. рух транспортних засобів
та їх составів загальною масою до 40
тонн включно, якщо вони не є
великогабаритними і контейнеровозів
загальною масою до 46 тонн включно та
заввишки від поверхні дороги до 4,35
метра включно (на встановлених
Укравтодором, Укртрансінспекцією і
департаментом Державтоінспекції МВС
маршрутах, які погоджено з
організаціями, зазначеними в пунктах
9-13 цих Правил), здійснюється без
дозволу.

Тобто, в разі, якщо припустити, що
вантажний автомобіль Позивача є
контейнеровозом, то на перевезення
вантажу з повною масою до 46 тон
(загальна маса склала 42 660 кг) до ДП
Миколаївський морський торгівельний
порт повинно було здійснюватись за
наявності дозволу, а без дозволу на
визначених Укравтодором маршрутах.

В ході розгляду справи судом з'ясовано,
що вантажний автомобіль та причіп, що
належать Позивачу не є
контейнеровозами, так як контейнеровоз
- це спеціалізований автомобіль, причіп
чи напівпричіп для перевезення
контейнерів має спрощену платформу без
настилу і бортів. На платформі
обладнуються місця встановлення та
кріплення уніфікованих контейнерів.
Розміри та вантажопідйомність
контейнеровозів безпосередньо
залежать від контейнерів: від
великотоннажних до невеликих. Для
перевезення універсальних
контейнеровозів великого об'єму
звичайно використовують
напівпрнчепи-контейнеровози, розміри
та вантажопідйомність яких відповідає
розмірам та масі контейнерів що
перевозять.

Контейнер - це стандартизована
багатооборотна тара, що
використовується для перевезення
вантажів автомобільним, залізничним,
морським та повітряним транспортом та
пристосована для механізованого
перевантаження з одного транспортного
засобу на інший. Може бути виконаний з
різноманітних матеріалів та мати різні
форми. На транспорті найбільше
застосовуються універсальні
контейнери.

А належний Позивачу КамАЗ 5320 є бортовим
автомобілем-тягачем, що
використовується для роботи переважно
з причепами. Кузов - металічна
платформа з боковими та заднім бортами,
що відкриваються. Настил полу -
дерев'яний, може встановлюватися тент.
Належний Позивачу причіп СЗАП-83551 - це
металічна платформа, задній та бокові
борти (по три с кожної сторони), що
відкидаються, панелі бортів з
гофрованого листа, настил полу з
дерев'яних щитів.

Відповідачем до суду надано з
електронної бази зареєстрованих
транспортних засобів у Миколаївській
області роздруківки по цим
транспортним засобам, з яких видно що
транспортний засіб позивача не є
контейнеровозом.

Таким чином, відповідачем повністю
спростовані твердження на яких
ґрунтуються позовні вимоги позивача.

Відповідно до статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 86 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Виходячи з вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги є необґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню.

Судові витрати покладаються на
позивача.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення 10-денного строку з дня
проголошення/отримання постанови, якщо
протягом цього часу не буде подано
апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили постанови
за наслідками апеляційного
провадження.

Порядок та строки апеляційного
оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя
І. А. Устинов