Справа № 810/3995/13-а
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2013-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2013 року 810/3995/13-а

м. Київ

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючий суддя Журавель
В.О., при секретарі судового засідання
Ігнатко Ю.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
«Дружба» до державного реєстратора
Реєстраційної служби Яготинського
районного управління юстиції
Київської області Козинець Сергія
Сергійовича, Яготинського районного
управління юстиції Київської області,
третя особа: ОСОБА_2, про визнання
протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Дружба»
(далі-позивач, товариство) з позовом до
державного реєстратора Реєстраційної
служби Яготинського районного
управління юстиції Київської області
Козинець Сергія Сергійовича
(далі-відповідач-1), Яготинського
районного управління юстиції
Київської області (далі-відповідач-2),
третя особа: ОСОБА_2, про визнання
протиправним та скасування рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень від 15.05.2013 №2291930, яке
стосується речового права оренди
земельної ділянки площею 12,7274 га, що
виникло на підставі договору оренди
від 13.05.2013, укладеного між третьою
особою ОСОБА_2 та Головним управлінням
Держземагентства у Київській області.

Ухвалою Київського окружного
адміністративного суду від 30.07.2013
відмовлено у відкритті провадження в
цій адміністративній справі. Ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16.10.2013
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
Дружба" задоволено, ухвалу Київського
окружного адміністративного суду від
30.07.2013 скасовано, а справу направлено до
Київського окружного
адміністративного суду для
продовження її розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідач-1 при прийнятті
відповідного рішення не врахував
вимоги законодавства, які регулюють,
зокрема, порядок, форму та зміст
укладення і виконання договорів оренди
землі. Зазначає, що з документів,
отриманих позивачем від третьої особи,
вбачається, що акт приймання-передачі
землі не містить дати, що свідчить про
відсутність фактичного переходу права
оренди. Такий акт приймання-передачі і
не міг містити дати та належним чином
бути оформлений, оскільки земельна
ділянка не була передана від позивача,
який продовжує нею користуватись на
підставі договору оренди. Свої
зобов'язання, визначені умовами
вказаного договору, товариство виконує
у повному обсязі та своєчасно, крім
того за 180 днів до закінчення строку
договору направило листа про його
продовження, у зв'язку з чим позивач має
переважне право на його поновлення
відповідно до Закону України «Про
оренду землі». Безпосередньо до
реєстраційної служби та районного
управління юстиції позивачем взагалі
позовних вимог не заявлено.

У судовому засіданні сторони та третя
особа не прибули, представник позивача
та відповідачів подали до суду
клопотання про розгляд справи без
їхньої участі.

Відповідач-1 проти позову заперечував,
у його задоволенні просив відмовити. У
письмових запереченнях зазначив, що в
реєстраційній справі міститься копія
акту прийому-передачі вищевказаної
земельної ділянки із зазначенням дати
його складання, а саме: 13.05.2013. Договір
оренди землі, укладений між
Яготинською РДА та ТOB «Агрофірма
Дружба» від 18.11.2011 укладено на один рік.
Оскільки договір був зареєстрований
02.03.2012, то згідно з приписами ст.31 Закону
України «Про оренду землі» вважається
припиненим з 02.03.2013. Зазначає, що
додаткова угода між позивачем і
органом виконавчої влади відсутня.
Крім того, відмова чи зволікання з боку
держави в ocoбі уповноважених
територіальних органів виконавчої
влади в укладенні додаткової угоди з
позивачем до договору оренди землі
позивачем також не оскаржувались.
Стверджує, що у позивача не виникло
право подальшої оренди земельної
ділянки, оскільки відсутня додаткова
угода про її оренду, у зв'язку з чим таке
право не зареєстровано та відсутнє у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно. Крім того, під час
розгляду заяви ОСОБА_2 щодо реєстрації
договору було проведено перевірку з
метою з'ясування відсутності
суперечностей між заявленими та
зареєстрованим речовими правами на
нерухоме майно та їх обтяженнями,
враховуючи наявність укладеного в
установленому законом порядку
договору оренди, факту виконання його
умов, підстав відмови у державній
реєстрації прав та їх обтяжень, і не
встановлено їх, у зв'язку з чим прийнято
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень.

Дослідивши матеріали справи, надавши
оцінку доказам, суд встановив наступні
обставини справи та правовідносини, що
склались між сторонами.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма Дружба» є
юридичною особою, зареєстрованою 22.02.2000
Яготинською районною державною
адміністрацією Київської області.

Наказом ГУ Держземагентства у
Київській області від 30.04.2013
№КИ/:07:004/00000038 затверджено
документацію із землеустрою та
передачу в оренду земельної ділянки
ОСОБА_2

13 травня 2013 року між Головним
управлінням Держземагентства у
Київській області та ОСОБА_2 укладено
договір оренди землі, предметом якого є
передача згідно з наказом Головного
управління Держземагентства у
Київській області від 30.04.2013
№КИ/:07:004/00000038 у строкове платне
користування земельної ділянки для
ведення фермерського господарства за
рахунок земель сільськогосподарського
призначення державної власності, що
розташована за межами населеного
пункту в адміністративних межах
Капустинської сільської ради
Яготинського району Київської області.
Межі земельної ділянки площею 12,7274 га, в
т.ч. пасовища - 12,7274 га. На підтвердження
передачі земельної ділянки сторонами
складено акт приймання-передачі
земельної ділянки від 13 травня 2013 року
(у наданій позивачем копії цього ж акта
дату його складання не зазначено).

Відповідно до витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію іншого речового права
15.05.2013 відповідачем-1 за ОСОБА_2
зареєстровано речове право - рахується
в оренді земельна ділянка площею 12,7274
га для ведення фермерського
господарства.

Позивач стверджує, що в акті
приймання-передачі земельної ділянки
відсутня дата його складання, тому дії
державного реєстратора по реєстрації
вказаного речового права за ОСОБА_2 є
протиправними, а рішення про його
реєстрацію підлягає скасуванню. Інших
порушень в діях державного реєстратора
не зазначено, а в діях, рішеннях
реєстраційної служби чи районного
управління юстиції позивачем взагалі
не наведено.

В обґрунтування наявності факту
порушення своїх прав цим рішенням
відповідачів позивач зазначає
наступне.

Між Яготинською районною державною
адміністрацією та ТОВ «Агрофірма
Дружба» 18.11.2011 укладено договір оренди
землі, кадастровий номер: 325582100:074:004:0025.
Предметом договору є передача
орендодавцем згідно з розпорядженням
Яготинської РДА Київської області від
23.05.2011 №337 та від 01.12.2011 №782 орендарю у
строкове платне користування
земельної ділянки для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, що розташована за межами
населеного пункту в адміністративних
межах Капустинської сільської ради
Яготинського району Київської області.
Межі земельної ділянки №6 площею 12,7274
га, в т.ч. пасовищ - 21,7274 га. Відповідно до
розділу «строк дії договору» цей
договір укладено на 1 рік. Після
закінчення терміну дії договору
орендар має переважне право поновлення
його на новий строк. У цьому разі
орендар повинен не пізніше ніж за 180
днів до закінчення строку дії договору
повідомити письмово орендавця про
намір продовжити його дію. На
підтвердження передачі земельної
ділянки сторонами складено акт
приймання-передачі земельної ділянки
від 02.03.2012. Позивач у позові стверджує,
що своєчасно за 180 днів направив лист
про продовження строку дії договору,
але відповіді не отримав. Доказів
наявності та направлення ним цього
листа позивачем до суду не надано.

Згідно з дослідженим судом ТОВ
«Агрофірма Дружба» рішенням
Господарського суду Київської області
від 27.03.2013 позов ТОВ «Агрофірма Дружба»
задоволено повністю, визнано
незаконним та скасовано розпорядження
№457 від 28.12.2012 «Про розірвання
договорів оренди землі» з ТОВ
«Агрофірма Дружба» Яготинської
районної державної адміністрації.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Згідно зі статтею 2 Закону України від
01.07.2004 №1952-IV «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» (далі - Закон України № 1952-IV),
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 3 Закону України
№1952-IV державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав. Права на нерухоме майно
та їх обтяження, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту такої
реєстрації.

Відповідно до частини четвертої статті
9 Закону України № 1952-IV державний
реєстратор самостійно приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або про відмову в такій
реєстрації.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 22 червня 2011 р. №703 затверджено
«Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
(далі-Порядок), який визначає процедуру
проведення державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень (далі - державна реєстрація
прав), перелік документів, необхідних
для її проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна.

Відповідно до абз. 1 п. 10 Порядку заявник
разом із заявою про державну
реєстрацію подає органові державної
реєстрації прав, нотаріусові необхідні
для такої реєстрації документи,
визначені цим Порядком, їх копії,
документ, що підтверджує внесення
плати за надання витягу з Державного
реєстру прав, та документ про сплату
державного мита.

Згідно з п. 12 Порядку під час розгляду
заяви про державну реєстрацію і
документів, що додаються до неї,
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та зареєстрованими
речовими правами на нерухоме майно, їх
обтяженнями, зокрема щодо:
обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у встановлених законом
випадках); повноважень заявника;
відомостей про нерухоме майно, речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
наявних у Державному реєстрі прав та
поданих документах; наявності обтяжень
прав на нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до закону; наявності факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав.

За результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію та документів,
необхідних для її проведення,
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або рішення про відмову в
такій реєстрації (п. 16 Порядку).

Згідно з абзацами 1, 3 п. 22 Порядку
державний реєстратор долучає до
реєстраційної справи заяву про
державну реєстрацію, копії поданих
заявником для проведення державної
реєстрації прав документів, документ,
що підтверджує внесення плати за
надання витягу з Державного реєстру
прав, документ про сплату державного
мита, а також інші документи, що видані,
оформлені або отримані ним під час
проведення державної реєстрації прав.

Пунктом 23 Порядку встановлено, що
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень виключно за
наявності підстав для відмови в
державній реєстрації прав, що
визначені у Законі України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

У пункті 27 Порядку визначено документи,
що підтверджують виникнення, перехід
та припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно у
підпункті 1 якого зазначено, зокрема, що
такими є укладений в установленому
законом порядку договір, предметом
якого є нерухоме майно, права щодо
якого підлягають державній реєстрації,
або речове право на нерухоме майно, чи
його дублікат.

Частиною 1 статті 24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
визначено виключний перелік підстав
для відмови у державній реєстрації
прав та їх обтяжень, а саме: 1) заявлене
право, обтяження не підлягає державній
реєстрації відповідно до цього Закону;
2) об'єкт нерухомого майна розміщений на
території іншого органу державної
реєстрації прав; 3) із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень звернулася неналежна особа; 4)
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; 5) заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; - заяву про державну
реєстрацію обтяжень речових прав на
нерухоме майно щодо попереднього
правонабувача подано після державної
реєстрації права власності на таке
майно за новим правонабувачем; - заяву
про державну реєстрацію речових прав,
похідних від права власності, подано за
відсутності державної реєстрації
права власності, крім випадків,
установлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; - під час подання заяви
про державну реєстрацію права
власності на підприємство як єдиний
майновий комплекс, житловий будинок,
будівлю, споруду (їх окремі частини), що
виникло на підставі документа, за яким
правонабувач набуває також право
власності на земельну ділянку, не
подано заяву про державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку; -
після завершення п'ятиденного строку з
дня отримання заявником письмового
повідомлення про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав не
усунено обставин, що були підставою для
прийняття такого рішення; - заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень під час вчинення нотаріальної
дії з нерухомим майном, об'єктом
незавершеного будівництва подано не до
нотаріуса, який вчинив таку дію; - заяву
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень в електронній формі подано
особою, яка не є державним кадастровим
реєстратором або державним виконавцем;
6) заявником подано ті самі документи,
на підставі яких заявлене право та
обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

Як встановлено судом на підставі
матеріалів справи при подачі заяви
ОСОБА_2 надав державному реєстратору
необхідні документи, які мали належні
реквізити, а тому його заяву про
реєстрацію речового права прийнято та
зареєстровано згідно з вимогами
законодавства України.

Підстав для відмови в державній
реєстрації прав за заявою ОСОБА_2
позивачем не наведено, а судом не
встановлено.

Суд зазначає, що в акті
прийому-передачі земельної ділянки,
копія якого міститься в реєстраційній
справі та надано до суду, зазначено
дату його складання, а саме: 13.05.2013, що
спростовує твердження позивача про
відсутність такої дати. З урахуванням
наведеного суд визнає, що витяг про
державну реєстрацію прав був
сформований і виданий державним
реєстратором третій особі ОСОБА_2 без
порушень вимог законодавства.

При цьому суд бере до уваги, що інших
порушень в діях відповідачів -
державного реєстратора, реєстраційної
служби чи районного управління юстиції
позивачем не зазначено.

Зважаючи на предмет позову та на
приписи статей 2, 3, 6, 17, 60 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд зазначає, що рішення
відповідача-1 про державну реєстрацію
прав на нерухоме майно, які
оскаржуються позивачем у цій справі, не
є актом індивідуальної дії по
відношенню до позивача і не створюють
для позивача прав та/чи обов'язків. Таке
рішення стосується безпосередньо прав
лише третьої особи по справі, а саме
ОСОБА_2 У зв'язку з наведеним суд дійшов
висновку, що викладені в позовній заяві
доводи позивача є необґрунтованими та
такими, що не відповідають нормам
чинного законодавства України та не
можуть бути підставами для задоволення
цього позову.

Що стосується тверджень позивача про
наявність саме у нього права на
продовження договору оренди вказаної
земельної ділянки, то вони не мають
відношення до дій та рішень державного
реєстратора, реєстраційної служби чи
районного управління юстиції і
стосуються виключно спору про право на
цю земельну ділянку між позивачем та
ОСОБА_2

Із позовної заяви вбачається, що
позивач шляхом пред'явлення
адміністративного позову фактично
бажає захистити своє право
користування об'єктом нерухомості,
тоді як таке право вже зареєстровано за
іншою особою. Таким чином, в дійсності,
позивач оспорює право іншої особи на
користування цим об'єктом або
законність набуття нею права
користування цією земельною ділянкою і
намагається вирішити цей спір в обхід
передбаченого законом порядку
розв'язання цивільно-правових спорів
між суб'єктами цивільного права,
всупереч передбачених законом
способів захисту цивільних прав,
уникнувши спору з кредитором за
цивільно-правовими зобов'язаннями, а
шляхом пред'явлення адміністративного
позову до суб'єкта владних повноважень,
який не має жодного юридичного
інтересу до предмету спору і лише
здійснює державну реєстрацію.

Суд зазначає також, що принцип
верховенства права, встановлений у ч.1
ст. 8 Конституції України, слід розуміти
у взаємозв'язку з положеннями ст. 3
Конституції України. Саме так цей
принцип викладено у ч.1 ст.8 КАС України,
згідно з якою суд при вирішенні справи
керується принципом верховенства
права, відповідно до якого людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Суд вважає, що у даному випадку захист
порушеного права повинен
здійснюватися у спосіб, визначений
Цивільним кодексом України та іншими
законами, наприклад, вимогою про
визнання права, якщо це право не
визнається або оспорюється іншою
особою, шляхом пред'явлення позову в
порядку, передбаченому Цивільним
процесуальним кодексом України. Отже,
захист порушеного права позивача може
бути здійснено шляхом пред'явлення
позову у порядку цивільного
судочинства з іншим предметом
оскарження.

Відтак, суд дійшов до висновку, що дії
відповідача-1, які полягають у
реєстрації за ОСОБА_2 речового права -
оренди земельної ділянки, є
правомірними та вчиненні відповідно до
чинного законодавства, підстави для
скасування цього рішення відсутні.

Частина 2 статті 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За таких обставин дії державного
реєстратора Козинець Сергія
Сергійовича щодо державної реєстрації
прав власності за ОСОБА_2 на об'єкт
нерухомого майна є правомірними, у
зв'язку з чим суд дійшов висновку про
те, що позовні вимоги задоволенню не
підлягають. Безпосередньо до інших
відповідачів - реєстраційної служби та
районного управління юстиції
позивачем взагалі позовних вимог не
заявлено, відтак задоволенню вони
також не підлягають.

Відповідно до частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Відповідач не надав суду доказів
понесення ним судових витрат, тому
підстави для присудження на його
користь судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Журавель В.О.

Дата виготовлення і підписання
повного тексту постанови - 16 грудня 2013
р.