Справа № 824/2936/13-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2013-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2013 року м. Чернівці
справа № 824/2936/13-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Анісімова О.В.,

секретаря судового засідання -
Кордобан А.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Бушкевича
А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Чернівецькій
області про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач або ОСОБА_3)
звернувся до суду з адміністративним
позовом до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернівецькій
області про скасування постанови про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 19.07.2013 р. ВП №32571378.

Ухвалою суду від 25.12.2013 р. первинного
відповідача - відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернівецькій
області замінено на належного
відповідача - управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернівецькій
області (далі - відповідача або ДВС).

Позовні вимоги позивач обґрунтував
тим, що відповідач без наявності на то
правових підстав передбачених Законом
України «Про виконавче провадження»
№606-XIV, від 21.04.1999 р. (далі - Закон №606) та
за відсутності витрат при виконанні
виконавчого провадження, виніс
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору від 19.07.2013 р. ВП
№32571378, якою порушив права позивача.

Відповідач щодо задоволення позову
заперечив.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
суду пояснив наступне.

Так, 06.12.2013 р. під час ознайомлення
представником позивача з матеріалами
виконавчого провадження ВП №32571378
встановлено, що 19.07.2013 р. державним
виконавцем винесено постанову про
стягнення з боржника виконавчого
збору.

Позивач вважає таку постанову
незаконною та такою, що підлягає
скасування, виходячи із наступного.

Так, про відкриття виконавчого
провадження ВП №32571378 та про прийнятті
в ньому рішення позивачеві стало
відомо лише 06.12.2013 р., а отже він не мав
можливості добровільно виконати
рішення Шевченківського районного
суду м. Чернівці щодо стягнення боргу.

Крім цього, в ході виконавчого
провадження ВП №32571378 відповідач не
поніс будь-яких витрат пов'язаних з
його виконанням, а тому немає підстав
для стягнення виконавчого збору.
Зокрема доказом того, що виконання
реально не здійснювалось та завершено
є постанова про повернення виконавчого
документа стягувачу від 07.11.2013 р. по ВП
№32571378, яка винесена на підставі п.1 ч.1
ст.47 Закону №606, згідно якого
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалось,
повертається стягувачу у разі, якщо є
письмова заява стягувача.

У зв'язку із зазначеним просить суд
позов задовольнити.

На уточнююче запитання суду чи
повідомлявся ОСОБА_3 про відкриття
виконавчого провадження ВП №32571378,
представник позивача відповів, що ні.
Про відкриття виконавчого провадження
ОСОБА_3 стало відомо 06.12.2013 р., після
ознайомлення його представником з
матеріалами виконавчого провадження
ВП №40635994.

Представник відповідача суду пояснив
наступне.

Так, вважає, що постанова про стягнення
з боржника виконавчого збору від 19.07.2013
р. ВП №32571378 прийнята на підставі, у
межах повноважень та у спосіб
встановлений Законом №606, а тому є
законною та не підлягає скасуванню.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст.28 Закону
№606 у разі невиконання боржником
рішення майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом.

Постановою державного виконавця про
відкриття виконавчого провадження від
15.05.2012 р. ОСОБА_3 було встановлено
семиденний строк для добровільного
виконання рішення Шевченківського
районного суду м. Чернівці. Однак, у
зазначений строк ОСОБА_3 рішення суду
добровільно не виконав у зв'язку із чим,
державним виконавцем, відповідно до
положень ст.28 Закону №606 винесено
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору від 19.07.2013 р. ВП
№32571378.

У зв'язку із зазначеним представник
відповідача просив суд відмовити у
задоволенні позову.

На запитання суду чи повідомлявся
ОСОБА_3 про відкриття виконавчого
провадження ВП №32571378, представник
відповідача відповів, що так, однак
надати суду докази про те, що на адресу
ОСОБА_3 була надіслана рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
постанова про відкриття виконавчого
провадження не може, у зв'язку із
відсутністю таких.

Крім цього, судом у судовому засіданні
оглянуто виконавче провадження ВП
№32571378. Оглядом зазначеного
виконавчого провадження та
дослідженням змісту наявних у ньому
документів встановлено, що воно не
містить будь-яких доказів, які б
підтверджували, що ОСОБА_3 був
повідомлений про його відкриття та
вчинення по ньому відповідних
виконавчих дій. Доказом інформування
ОСОБА_3 про наявність виконавчого
провадження ВП №32571378, згідно його
матеріалів, є розписка уповноваженого
представника позивача від 06.12.2013 р. про
ознайомлення з матеріалами
виконавчого провадження.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін у справі,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

Так, відповідно до ч.2 ст.4 Закону
України «Про державну виконавчу
службу» від 24.03.1998 р., №202/98-ВР (далі -
Закон №202), державний виконавець є
представником влади і здійснює
примусове виконання судових рішень,
постановлених іменем України, та
рішень інших органів (посадових осіб),
виконання яких покладено на державну
виконавчу службу, у порядку,
передбаченому законом, а згідно ст.1
цього ж Закону завданням державної
виконавчої служби є своєчасне,
примусове повне і неупереджене
виконання рішень, передбачених
законом.

Згідно, ст.2 Закону №202 правову основу
діяльності державної виконавчої
служби становлять Конституція України,
цей Закон, інші закони та
нормативно-правові акти, що прийняті на
їх виконання.

Основним нормативно-правовим актом,
який визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку є Закон №606, на
виконання якого, наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2012 року, №512/5
(зареєстровано у Мінюсті 02.04.2012 р.,
№489/20802) затверджено Інструкцію з
організації примусового виконання
рішень (далі - Інструкція).

Крім цього, державний виконавець
будучи у розумінні Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) суб'єктом владних
повноважень, відповідно до ч.2 ст.19
Конституції України зобов'язаний діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

При цьому під визначенням «у спосіб»
розуміють, що суб'єкт владних
повноважень зобов'язаний
дотримуватись встановленої законом
процедури і форми прийняття рішення
або вчинення дії і повинен обирати лише
визначені законом засоби.

Суб'єкт владних повноважень не може
приймати рішення на підставі доказів
здобутих не у спосіб передбачений
законами України, так як такі докази у
розумінні КАС України є недопустимими.

Так, на підставі виконавчого листа
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 23.12.2011 р. державним
виконавцем Царапіним А.Г. 15.05.2012 р.
відкрите виконавче провадження ВП
№32571378 щодо стягнення з ОСОБА_3 боргу.

Відповідно до матеріалів справи, а
також пояснень представників сторін у
справі зазначена постанова про
відкриття виконавчого провадження на
адресу ОСОБА_3 рекомендованим листом з
повідомленням про вручення не
надіслана.

18.07.2013 р. виконавче провадження ВП
№32571378 з примусового виконання
виконавчого листа №2-105/2011 від 23.12.2011 р.
прийняте до виконання головним
державним виконавцем Роскрутом О.С.

19.07.2013 р. головним державним виконавцем
Роскрутом О.С. винесено постанову про
стягнення з боржника виконавчого
збору, відповідно до змісту якої з
ОСОБА_3 за невиконання у самостійному
порядку на протязі 7 днів з дати
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження в строк до
25.05.2012 р. стягнуто виконавчий збір.

Суд вважає зазначену постанову
незаконною та такою, що підлягає
скасуванню. При цьому, враховуючи
положення ч.2 ст.11 КАС України, з метою
надання повного захисту прав та
інтересів позивача, про захист яких він
просить, суд вважає за необхідним вийти
за межі позовних вимог, та надати
оцінку оскаржуваній постанові на
предмет її законності.

Так, згідно ч.2 ст.25 Закону №606 державний
виконавець протягом трьох днів з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови та
зазначає, що у разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Відповідно до речення 1 ч.1 ст.28 Закону
№606 у разі невиконання боржником
рішення майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з

боржника стягується виконавчий збір у
розмірі 10 відсотків суми, що підлягає
стягненню, або вартості майна
боржника, що підлягає передачі
стягувачу за виконавчим документом.

По своїй правовій природі виконавчий
збір є санкцією відповідальності
майнового характеру, що накладається
на боржника за невиконання рішення у
строк, встановлений для його
добровільного виконання.

Тобто, аналізуючи викладене слід
прийти до висновку, що підставою для
винесення державним виконавцем
постанови про стягнення виконавчого
збору є невиконання боржником
самостійно рішення майнового
характеру у семиденний строк, який
зазначений у постанові про відкриття
виконавчого провадження.

Однак для виконання самостійно рішення
майнового характеру у семиденний строк
боржник по виконавчому провадженню має
бути повідомлений про його відкриття.
Зокрема таке право йому гарантовано
Законом №606.

Статтею 31 Закону №606 нормативно
визначений спосіб надсилання
документів виконавчого провадження.
Зокрема до її частини 1 копії постанов
державного виконавця та інші документи
виконавчого провадження, що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією, крім постанов
про відкриття або відмову у відкритті
виконавчого провадження, про
повернення виконавчого документа
стягувачу відповідно до статті 47 цього
Закону, що надсилаються рекомендованим
листом з повідомленням про вручення.
Боржник вважається повідомленим про
відкриття виконавчого провадження,
якщо йому надіслано постанову про
відкриття виконавчого провадження за
адресою, зазначеною у виконавчому
документі.

Тобто, аналізуючи вищезазначені
положення ч.1 ст.37 Закону №606 слід
прийти до висновку, що боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення.

Судом вище встановлено, що постанова
про відкриття виконавчого провадження
від 15.05.2012 р., ВП №32571378 на адресу ОСОБА_3
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не надіслана. Крім цього,
представником відповідача суду не
надано будь-яких доказів, які
підтверджують інформування ОСОБА_3 про
відкриття виконавчого провадження, до
винесення оскаржуваної постанови.

Представник відповідача у судовому
засіданні пояснив, що рекомендованим
листом з повідомленням про вручення на
адресу ОСОБА_3 надсилалась постанова
про прийняття до виконання виконавчого
провадження від 18.07.2013 р. Однак, суд
вважає, що надсилання зазначеної
постанови не свідчить про те, що в строк
до 25.05.2012 р. ОСОБА_3 був проінформований
про відкриття виконавчого провадження,
а враховуючи дати прийняття цієї
постанови та оскаржуваної постанови,
слідує, що позивач не міг після
отримання постанови про прийняття до
виконання виконавчого провадження від
18.07.2013 р. до 19.07.2013 р. виконати
добровільно рішення суду.

Аналізуючи положення Закону №606 та
Інструкції слід прийти до висновку, що
виконавче провадження це нормативно
визначена сукупність дій/рішень, які
здійснюються/приймаються у
відповідному логічно-хронологічному
порядку (спосіб визначений законом).

Так, постанова про стягнення з боржника
виконавчого збору приймається
виключно після постанови про відкриття
виконавчого провадження та у разі не
виконання ним самостійно рішення суду.
При цьому постанова про відкриття
виконавчого провадження у т.ч. несе
інформативну функцію, якою інформує
боржника про наявність виконавчого
провадження та про необхідність
виконати рішення добровільно у строк
встановлений Законом №606.

Позивач по справі не був ДВС
проінформований про наявність
виконавчого провадження, що позбавило
його можливості добровільно виконати
рішення суду у семиденний строк з
моменту винесення постанови. Тобто, у
даному разі порушення державним
виконавцем положень ст.31 Закону №606
призвело до порушень прав позивача в
частині виконання рішення суду
добровільно в рамках виконавчого
провадження в семиденний строк.

Бездіяльність ОСОБА_3 щодо не виконання
добровільно у семиденний строк з
моменту винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження
рішення суду мала місце у зв'язку з не
інформованістю останнього про його
обов'язки, які виникли у зв'язку із
відкриттям виконавчого провадження.

Отже, аналізуючи вищевикладене слід
прийти до висновку, що при винесенні
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору від 19.07.2013 р. ВП №32571378
державний виконавець діяв не
обґрунтовано, порушуючи при цьому
логічно-хронологічний порядок (спосіб
визначений законом) прийняття рішення,
а тому така постанова є незаконною та
підлягає скасуванню.

При цьому суд звертає увагу на
помилковість позиції позивача згідно
якої постанова про стягнення з
боржника виконавчого збору від 19.07.2013 р.
ВП №32571378 є незаконною, так як в
результаті виконавчого провадження
була прийнята постанова про повернення
виконавчого документа стягувачу від
07.11.2013 р. по ВП №32571378, оскільки
відповідно до речення 3 ч.1 ст.28 Закону
№606 виконавчий збір стягується з
боржника також у разі повернення
виконавчого документу без виконання за
письмовою заявою стягувача.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. Частиною 2 цієї статті
тягар доказування перекладено
законодавцем на суб'єкта владних
повноважень у справах про
протиправність його рішення, якщо він
заперечує проти позову. Дослідженням
матеріалів справи встановлено, що
позивач належним чином обґрунтував
свої позовні вимоги, тоді як відповідач
свої заперечення на позов не
обґрунтував відповідно до вимог
чинного законодавства.

Таким чином, аналізуючи викладене суд
прийшов до висновку, що позов ОСОБА_3 до
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернівецькій області про скасування
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору від 19.07.2013 р. ВП №32571378
не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч.1 ст.94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). У зв'язку із зазначеним
суд вважає за необхідним стягнути із
Державного бюджету України
документально підтверджені судові
витрати, які позивач поніс у зв'язку із
зверненням до суду із цим позовом.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частину
постанови.

Керуючись ст.ст. 158 - 163, 167 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Чернівецькій області про скасування
постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору від 19.07.2013 р., ВП
№32571378.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 документально
підтверджені судові витрати у вигляді
сплаченого судового збору на суму 458
(чотириста п'ятдесят вісім) грн. 80 коп.

Порядок і строки оскарження постанови
визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їхні права, свободи,
інтереси чи обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
постанови суду першої інстанції
повністю або частково, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанову в повному обсязі виготовлено
31 грудня 2013 р.

Суддя
О.В.
Анісімов