Справа № 122/17804/13-а
Суддя: Корогодіна О. Е.
Дата ухвалення: 2013-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження по справі 2-а/122/296/13
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2013 року Залізничний районний
суд м. Сімферополя Автономної
Республіки Крим у складі: головуючого,
судді – Корогодіної О.Е., при секретарі
– Житєлєві К.А., за участю адвоката –
ОСОБА_1, розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Кримської митниці Міністерства
доходів та зборів України про
скасування постанови про притягнення
до адміністративної відповідальності
за порушення митних правил, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом в порядку адміністративного
судочинства до Кримської митниці
Міністерства доходів та зборів України
про скасування постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності за порушення митних
правил, згідно якого, просив суд
скасувати постанову у справі про
порушення митних правил № 284/60000/13 від
03.07.2013 року відносно ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 470
МК України, у зв'язку з відсутністю в
діях ознак порушення митних правил.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 03
липня 2013 року за результатом розгляду
протоколу про порушення митних правил
за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України,
складеного 18.06.2013 року, ОСОБА_2 було
притягнуто до адміністративної
відповідальності та накладено
стягнення на суму 8500,00 гривень.

На думку позивача, постанова митного
органу винесена передчасно та
необґрунтовано, не було повністю
досліджено всіх обставин по справі,
викладених у запереченні та не надано
оцінки поясненням представників
позивач.

Позиція позивача складається з
наступного. Ввезений ним автомобіль у
розумінні чинного митного
законодавства не можна вважати товаром
(товари – будь-які рухомі речі, у тому
числі ті, на які законом поширено режим
нерухомої речі (крім транспортних
засобів комерційного призначення),
валютні цінності, культурні цінності, а
також електроенергія, що переміщується
лініями електропередачі - п. 57 ст. 4 МК
України), митник вірно визначився зі
статусом транспортного засобу –
комерційного призначення.

З протоколу про порушення митних
правил ОСОБА_2 дізнався, що ввезений ним
транспортний засіб VW Caravelle,
реєстраційний номер GNA 878, номер кузову
WVZZZ7HZ5X028014, місце реєстрації Литовська
Республіка, поміщено 01.04.2003 року
митницею м/п «Сеньківка» Чернігівської
митниці у режим транзиту.

При проходженні митного контролю та
перетину кордону, позивач не
заповнював та не подавав до митного
посту транзитну митну декларацію, та
інших документів, що свідчили б про
оформлення транспортного засобу у
режим транзиту.

При цьому, відповідно до приписів глави
17 МК України ввезення товарів та
транспортних засобів комерційного
призначення у режимі транзит
передбачає проведення їх митного
оформлення з поданням письмової митної
декларації із зазначенням
найменування, строків вивезення,
митниці призначення тощо.

Відповідно до ст. 90 МК України транзит
– це митний режим, відповідно до якого
товари та/або транспортні засоби
комерційного призначення
переміщуються під митним контролем між
двома митними органами України або в
межах зони діяльності одного митного
органу без будь-якого використання цих
товарів, без сплати митних платежів та
без застосування заходів нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності.

Згідно з ч. 4 ст. 92 МК України для
поміщення товарів та/або транспортних
засобів комерційного призначення у
митний режим транзиту особа, на яку
покладається дотримання вимог митного
режиму, повинна подати митному органу
митну декларацію, товарно-транспортний
документ, який визначає вартість
товару.

Відсутність транзитної митної
декларації з зазначенням термінів
вивезення спростовує факт перебування
даного транспортного засобу у режимі
транзит.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 МК України
декларант має право обрати митний
режим, у який він бажає помістити
товари, з дотриманням умов такого
режиму та у порядку, що визначені цим
Кодексом.

Частиною 1 статті 103 МК України
передбачено, що тимчасове ввезення –
це митний режим, відповідно до якого
іноземні товари, транспортні засоби
комерційного призначення ввозяться
для конкретних цілей на митну
територію України з умовним повним або
частковим звільненням від
оподаткування митними платежами та без
застосування заходів нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності і підлягають реекспорту до
звершення встановленого строку без
будь-яких змін, за винятком звичайного
зносу в результаті їх використання.

Згідно із ст. 105 МК України у митний
режим тимчасового ввезення з умовним
повним звільненням від оподаткування
митними платежами поміщуються
виключно товари, транспортні засоби
комерційного призначення, зазначені у
статті 189 цього Кодексу та в Додатках
В.1-В.9, С, Э до Конвенції про тимчасове
ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах,
визначених цими Додатками, а також
повітряні судна, які ввозяться на митну
територію України українськими
авіакомпаніями за договорами
оперативного лізингу.

Частиною 1 статті 189 МК України
встановлено, що транспортні засоби
комерційного призначення, що
використовуються для переміщення
товарів та/або пасажирів через митний
кордон України, можуть тимчасово
ввозитися на митну територію України
без справляння митних платежів та без
застосування заходів нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 108 МК України строк
тимчасового ввезення транспортних
засобів комерційного призначення
встановлюється митним органом з
урахуванням того, що ці транспортні
засоби повинні бути реекспортовані
відразу ж після закінчення
транспортних операцій, для яких вони
були ввезені.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України
«Про міжнародні договори» Конвенція
про тимчасове ввезення - це міжнародний
документ і він має вищій пріоритет над
державними. Чинні міжнародні договори
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, є
частиною національного законодавства
і застосовуються у порядку,
передбаченому для норм національного
законодавства.

Згідно з пунктом «а» статті 5 Додатка С
до Конвенції для того, щоб можна було
скористатись правами на пільги, що
надаються цим Додатком, транспортні
засоби комерційного використання
повинні бути зареєстрованими на
території, яка не є територією
тимчасового ввезення, на ім'я особи, яка
зареєстрована або постійно проживає за
межами території тимчасового ввезення,
і ввозитись та використовуватись
особами, які здійснюють свою
діяльність з такої території.

При цьому, пунктом «а» статті 7 Додатка
С до Конвенції зазначається, що
незважаючи на положення статті 5 цього
Додатка, транспортні засоби
комерційного використання можуть
використовуватись третіми особами, які
мають належний дозвіл користувача
права на тимчасове ввезення і які
здійснюють свою діяльність на користь
останнього, навіть якщо вони
зареєстровані або постійно проживають
на території тимчасового ввезення.

Відповідно до пункту «b» статті 1
Додатка С до Конвенції «комерційне
використання» означає платне
перевезення осіб або промислове чи
комерційне платне або безоплатне
перевезення вантажів.

Згідно до статті 2 Додатка С цієї
Конвенції транспортні засоби
комерційного чи приватного
використання користуються правом на
тимчасове ввезення.

Для того, щоб можна було скористатись
правами на пільги, що надаються цим
Додатком транспортні засоби
комерційного використання повинні
бути зареєстрованими на території, яка
не є територією тимчасового ввезення,
на ім'я особи, яка зареєстрована або
постійно проживає за межами території
тимчасового ввезення, і ввозитись та
використовуватись особами, які
здійснюють свою діяльність з такої
території - пунктом «а» статті 5 Додатка
С до Конвенції.

Згода на тимчасове ввезення
транспортних засобів надається без
вимагання митного документа або
гарантії – стаття 6 Додатка С до
Конвенції.

Статтею 8 Конвенції визначено, що кожна
Договірна Сторона має право відмовити
у наданні права на тимчасове ввезення
або відкликати його стосовно: а)
транспортних засобів комерційного
використання, які використовуються для
внутрішніх перевезень; б) транспортних
засобів приватного використання, які
використовуються у комерційних цілях
на внутрішніх перевезеннях; в)
транспортних засобів, зданих в оренду
після їхнього ввезення, або, якщо вони
були зданими в оренду в момент їхнього
ввезення, - транспортних засобів,
повторно зданих в оренду або переданих
в суборенду з метою, що не полягає в
їхньому негайному вивезенні.

Тобто, законодавцем встановлено чіткий
перелік підстав за якими українські
митники можуть відмовити у наданні
права на тимчасове ввезення або
відкликати його. Кримська митниця
вважає, що ввезений транспортний засіб
для приватного використання, але
жодного доказу чи аргументу на
підтвердження того, що він
використовується у комерційних цілях
на внутрішніх перевезеннях не надала.

Подальше вивезення транспортних
засобів комерційного використання
відбувається відразу ж після
закінчення транспортних операцій, для
яких вони були ввезені – стаття 9
Конвенції.

Департамент організації митного
контролю та оформлення Держмитслужби
України у своїх роз'ясненнях
«Особливості тимчасового ввезення
транспортного засобу комерційного
призначення на митну територію
України» від 27.12.2012 р. підтвердив, що
громадянин-резидент України може
тимчасово в'їжджати на територію
України на транспортному засобі
комерційного призначення зі
звільненням від оподаткування і без
застосування гарантії за умови, що
вказаний транспортний засіб
знаходиться у власності юридичної
особи, яка зареєстрована на території
іншої держави, та використовується в
комерційних цілях (платне перевезення
осіб або промислове чи комерційне
платне або безоплатне перевезення
вантажів).

При цьому особа, яка ввозить
транспортний засіб комерційного
призначення на митну територію
України, повинна мати документи, що
підтверджують факт здійснення цією
особою діяльності на користь юридичної
особи, яка є власником транспортного
засобу; документи на транспортний
засіб, що підтверджують мету його
тимчасового ввезення; належний дозвіл
користувача права на тимчасове
ввезення транспортного засобу.

До того ж, у своїх роз'ясненнях
Держмитслужба України до Харківської
та Чернігівської митниць «Про
тимчасове ввезення транспортних
засобів комерційного призначення» від
05.02.2010 № 09/363-ЕП підтвердила та зробила
висновок, що виходячи з вищезгаданих
положень Стамбульської конвенції,
можна зробити висновок, що громадянин -
резидент України може тимчасово
в'їжджати на територію України на
транспортному засобі, зареєстрованому
постійно у відповідних реєстраційних
органах іноземних держав, без сплати
будь-яких податків і зборів та без
застосування до нього ввізних обмежень
чи заборон економічного характеру, за
умови, що зазначений транспортний
засіб знаходиться у власності
(розпорядженні) фізичної (юридичної)
особи, яка проживає (зареєстрована) на
території іншої держави та
використовується в комерційних цілях
(платне перевезення осіб або
промислове чи комерційне платне або
безоплатне перевезення вантажів).

Таким чином, на думку позивача має бути
встановлений наступний порядок
проведення митних процедур під час
здійснення митного контролю та
пропуску транспортних засобів,
зареєстрованих на території, що не є
митною територією України, на ім'я
особи, яка зареєстрована або постійно
проживає за межами митної території
України, і ввозяться особами, які мають
належний дозвіл користувача права на
тимчасове ввезення і які здійснюють
свою діяльність на користь останньої
та зареєстровані або постійно
проживають на митній території України
(громадяни-резиденти): якщо
транспортний засіб переміщується
порожнім (без вантажу), але водій
пред'явив до митного контролю всі
нижченаведені документи (використання
транспортного засобу можна вважати
комерційним, якщо вважати, що
перевезення особи (водія) є платним
(оплачуваним)); свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу і
посвідчення водія; документи на право
власності та користування
транспортним засобом; документи, що
підтверджують правовідносини водія з
особою (підприємством, установою,
організацією) - власником
транспортного засобу (договір на
працевлаштування, установчий,
засновницький договір тощо); дорожній
лист, виписаний особою, на користь якої
громадянин-резидент здійснює свою
діяльність, та/або інший документ
(посвідчення про відрядження), що
свідчить про відрядження водія на
митну територію України особою, на
користь якої громадянин-резидент
здійснює свою діяльність.

Позивач, на його думку, як особа-водій,
представник ЗАТ «Квартас» може
отримати гонорар, у разі виконання
покладених на нього завдань,
відповідно до п. 1.2 Договору
представництва № 108 від 20.03.2013р.,
здійснює самооплачуване перевезення, а
відтак має статус користувача
транспортного засобу комерційного
використання, що визначено як нормами
МК України, так і нормами міжнародної
Конвенції, яка має пріоритет. При цьому,
до огляду митника, на кордоні позивачем
було пред'явлено документи, які один в
один співпадають з переліком, який
вказаний і в листі митного органу і в
роз'ясненнях його керівного органу, що
на думку ОСОБА_2, визначає безперечну
неправомірність дій Чернігівської
митниці, в частині поміщення ввезеного
транспортного засобу у режим транзиту.

Відповідно до посвідчення ЗАО
«Квартас» від 20.03.2013 року про
направлення ОСОБА_2 як представника у
відрядження, дорожнього листа від
20.03.2013 року, виписаного ЗАО «Квартас»,
довіреності № 105 від 20.03.2013 року,
договору представництва № 108 від 20.03.2013
року, транспортний засіб VW Caravelle,
реєстраційний номер GNA 878, номер кузову
WVZZZ7HZ5X028014, місце реєстрації Литовська
Республіка, закріплений за ЗАО
«Квартас», що зареєстрований за межами
митної території України, і передане у
комерційне тимчасове використання
мене як представнику для здійснення
своєї діяльності на користь і від імені
ЗАО «Квартас» на Україні, і це
визначення разом з належністю
автомобіля є ключовим для сприйняття,
згідно норм законодавства, його як
комерційним і ніяк не навпаки.

Порожні автотранспортні засоби
комерційного призначення та
автотранспортні засоби, які перевозять
пасажирів через митний кордон України,
декларуються шляхом подання
національних реєстраційних документів
– ст. 222 МК України.

Третя особа використовує зазначене
рухоме майно чітко в межах визначених
повноважень і жодному з вищенаведених
документів не вказано та не
визначалося моє право на особисте
використання зазначеного
транспортного засобу.

На підставі викладеного, митник, за
наявності у мене необхідних
документів, що підтверджують
комерційний характер діяльності на
терені Україні та у зв'язку з тим, що
транспортний засіб зареєстровано на
юридичну особу-нерезидента, не мав
право змінювати задекларований режим
та повинен був оформити його у режим
тимчасового ввезення строком на 1 рік.

Оскільки ввезений мною транспортний
засіб відповідає зазначеним критеріям
транспортного засобу комерційного
використання його ввезення на митну
територію України здійснюється
пільговому режимі тобто зі звільненням
від оподаткування. Крім цього,
відповідно до ст. 6 додатку С Конвенції
згода на тимчасове ввезення
транспортних засобів надається без
вимагання митного документа або
гарантії тобто без подання митної
декларації.

У судовому засіданні адвокат позивача
в повному обсязі підтримав
адміністративний позов та просив його
задовольнити, за мотивів, викладених у
позові.

Представник відповідача мотивовано
заперечував проти позову та просив
відмовити у його задоволенні,
пояснивши відповідно до поданих ним
письмових заперечень.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що
адміністративний позов задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Статтею 11 КАС України передбачено, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості. Суд розглядає
адміністративні справи не інакше як
за позовною заявою, поданою відповідно
до цього Кодексу, і не може виходити
за межі позовних вимог. Суд може вийти
за межі позовних вимог тільки в разі,
якщо це необхідно для повного захисту
прав, свобод та інтересів сторін чи
третіх осіб, про захист яких вони
просять. Кожна особа, яка звернулася
за судовим захистом, розпоряджається
своїми вимогами на свій розсуд, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким правом користуються й особи, в
інтересах яких подано
адміністративний позов, за винятком
тих, які не мають адміністративної
процесуальної дієздатності. Суд
вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення
та витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України – суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 18.06.2013 року
співробітниками ДПС особливого
призначення при МВС України у м.
Сімферополі зупинено автомобіль марки
VOLKSWAGEN GARAVELLE, 2005 року виготовлення, номер
кузову WV2ZZZ7HZ5X028014, реєстраційний номер
GNA878, країна реєстрації Литовська
Республіка, UAB «KVARTAS», VILNIUS, ADUTISKIO G. З-ЗІІ
(м. Вільнюс, Литва), свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу серії
Е № 119523, видане 19.03.2013 року, яким
користувався та керував громадянин
України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкає за
адресою АДРЕСА_1; посвідчення водія СНВ
047535 від 13.02.2013 видано ВРЕР м.
Севастополь, не працює.

Згідно даних Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Державної
митної служби України автомобіль марки
VOLKSWAGEN GARAVELLE, 2005 року виготовлення, номер
кузову WV2ZZZ7HZ5X028014, реєстраційний номер
GNA878 01.04.2013 року ввезений на митну
територію України через митний пост
«Сеньківка» Чернігівської митниці
громадянином ОСОБА_2 у режимі транзит.
Зазначений транспортний засіб станом
на 18.06.2013 року громадянином ОСОБА_2 з
митної території не вивозився та у
інший митний режим не оформлявся.

На підставі цього, 18 червня 2013 року
Кримською митницею складено протокол
про порушення митних правил за ч. 3 ст. 470
МК України відносно ОСОБА_2

Постановою заступника начальника
Кримської митниці Міндоходів –
начальника Управління боротьби з
контрабандою та митними
правопорушеннями ОСОБА_3 від 03 липня 2013
року громадянина України ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні порушення
митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК
України та піддано адміністративному
стягненню за даною статтею у вигляді
штрафу 8500 грн.

Згідно ст. 95 МК України строк
транзитних перевезень для
автомобільного транспорту складає 10
діб. Однак, у встановлений строк
громадянином України ОСОБА_2
зазначений автомобіль за межі митної
території України не вивезено.

Відповідно до ст. 321 Митного кодексу
України, автомобіль марки VOLKSWAGEN GARAVELLE,
2005 року виготовлення , номер кузову
WV2ZZZ7HZ5X028014, реєстраційний номер GNA878,
перебуває під митним контролем з
моменту його початку і до закінчення
згідно із заявленим митним режимом.

Згідно ст. 93 Митного кодексу України,
товари, що переміщуються у митному
режимі транзиту повинні бути
доставленим у митний орган призначення
до закінчення строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 МК України режим
транзиту завершується вивезенням
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, поміщених у
цей митний режим, за межі митної
території України.

Товари – будь-які рухомі речі, у тому
числі ті, на які законом поширено режим
нерухомої речі (крім транспортних
засобів комерційного призначення),
валютні цінності, культурні цінності, а
також електроенергія, що переміщується
лініями електропередачі (п. 57 ст. 4 МК
України).

Громадянам дозволяється ввозити
транспортні засоби особистого
користування з метою транзиту через
митну територію України за умови їх
письмового декларування в порядку,
передбаченому для громадян, та
внесення на рахунок митного органу, що
здійснив пропуск таких транспортних
засобів на митну територію України,
грошової застави в розмірі митних
платежів, що підлягають сплаті при
ввезенні таких транспортних засобів на
митну територію України з метою
вільного обігу. Зазначені вимоги не
поширюються на транспортні засоби,
постійно зареєстровані у відповідних
реєстраційних органах іноземної
держави, що підтверджується
відповідним документом (ч. 1 ст. 4 МК
України).

Дане положення спростовує думку
позивача про необхідність
декларування товару відповідно до
вимог ч. 4 ст. 92 МК України.

Крім того, транспортні засоби
комерційного призначення – будь-яке
судно (у тому числі самохідні та
несамохідні ліхтери та баржі, а також
судна на підводних крилах), судно на
повітряній подушці, повітряне судно,
автотранспортний засіб (моторні
транспортні засоби, причепи,
напівпричепи) чи рухомий склад
залізниці, що використовуються в
міжнародних перевезеннях для платного
транспортування осіб або для платного
чи безоплатного промислового чи
комерційного транспортування товарів
разом з їхніми звичайними запасними
частинами, приладдям та устаткуванням,
а також мастилами та паливом, що
містяться в їхніх звичайних баках
упродовж їхнього транспортування
разом із транспортними засобами
комерційного призначення.

Таким чином, автотранспортний засіб
комерційного призначення повинен
використовуватися в міжнародних
перевезеннях для платного
транспортування осіб або для платного
чи безоплатного промислового чи
комерційного транспортування товарів.
Однак, як слідує з доручення автомобіль
надано лише з метою управління та
розпорядження, а факту використання
автомобілю в міжнародних перевезеннях
для платного транспортування осіб або
для платного чи безоплатного
промислового чи комерційного
транспортування товарів не
встановлено, що вказує на його
відношення до товару.

Крім, цього відповідальність за ст. 470
МК України також наступає вразі
перевищення строку доставки
транспортних засобів комерційного
призначення.

Таким чином, в діях громадянина України
ОСОБА_2, що перевищив встановлений
статтею 95 Митного кодексу України
строк доставки товарів, що перебувають
під митним контролем, до митного органу
призначення більш ніж на 10 діб
міститься склад правопорушення,
відповідальність за яке передбачена ч.
3 ст. 470 Митного кодексу України, а тому,
постанова про накладення
адміністративного стягнення за ч. 3 ст.
470 МК України є обґрунтованою.

За таких підстав, у задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 4 п.
57, 92 ч. 4, 93, 95, ч.1 ст. 102, 321 470 Митного
кодексу України, керуючись ст.ст. 11, 19, 71,
86, 94, 95, 97, 98, 99, 100, 103, 171-2 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 до Кримської митниці
Міністерства доходів та зборів України
про скасування постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності за порушення митних
правил – відмовити.

Рішення місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб’єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Суддя