Справа № 267/1668/13-а
Суддя: Наумова О. С.
Дата ухвалення: 2013-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2а/267/56/13
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 квітня 2013 року

86103, Донецька область, м. Макіївка,

пр-т ОСОБА_1, б. 21

Гірницький районний суд м. Макіївки
Донецької області

у складі головуючого судді Наумової
О.С.,

при секретарі судового засідання
Ковальчук Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом

ОСОБА_2

до Відділу Державної автомобільної
інспекції Макіївського міського
управління ГУ МВС України в Донецькій
області

про скасування постанови про
адміністративне правопорушення

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3А –
згідно договору

від відповідача: ОСОБА_4 – за
довіреністю

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 заявлено позов до Відділу
Державної автомобільної інспекції
Макіївського міського управління ГУ
МВС України в Донецькій області про
скасування постанови про
адміністративне правопорушення № АН1
239817 від 22.02.2013р., в обґрунтування якого
вона зазначила, що вона не погоджується
зі спірною постановою, якою на неї
накладено стягнення у вигляді штрафу в
сумі 340,00 грн. за порушення п.п. 32.1., 8.12
Правил дорожнього руху при розміщенні
рекламного покажчику напрямку руху
біля магазину «Смішні ціни» у м.
Макіївці. Зазначає, що вона не є особою,
відповідальною за покажчики напрямку
руху та не повинна узгоджувати з ДАІ
встановлення рекламних покажчиків
напрямку руху, оскільки не є фізичною
особою підприємцем, орендарем
приміщення магазину. Також, у порушення
ст. 268 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
України (далі – КУпАП) вона не
отримувала другий примірник протоколу,
у порушення ст. 258 КУпАП, п. 1.8.
Інструкції з оформлення працівниками
Державтоінспекції МВС матеріалів про
адміністративні порушення у сфері
забезпечення безпеки дорожнього руху,
затвердженої наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 26.02.2009р. №
77, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 24.04.2009р. за № 374/16390, не
була запрошена до підрозділу ДАІ для
розгляду справи про адміністративне
правопорушення.

Тому вважає безпідставним накладення
на неї адміністративного стягнення за
ч. 2 ст. 140 КУпАП і просить позов
задовольнити.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечував, вважав, що
адміністративне стягнення накладено
правомірно, оскільки інспектором ДАІ
було виявлено, що саме ОСОБА_2
встановлювала рекламний носій біля
магазину «Смішні ціни», який є
рекламним покажчиком напрямку руху і
повинна відповідати за дане
правопорушення. Просив відмовити у
задоволенні позову.

Вислухавши у судовому засіданні
представників сторін, дослідивши та
оцінивши надані докази за своїм
внутрішнім переконанням, суд встановив
наступне.

Статтею 19 Конституції України,
встановлено, що органи державної влади,
органи місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов’язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідач у справі є державним
органом виконавчої влади, який входить
до структури Міністерства внутрішніх
справ України, діяльність його
регламентується Законом України «Про
міліцію». Згідно ст. 2 Закону України
«Про міліцію», на нього покладені
обов’язки, у тому числі, забезпечення
дорожнього руху.

Як вбачається з протоколу про
адміністративне правопорушення від
18.02.2013р. серії АА2 № 616783 (а.с. 6) 18.02.2013р. об
11:35 по вул. Плеханова у м. Макіївці біля
магазину «Смішні ціни» ОСОБА_2, яка є
особою, відповідальною за покажчики
напрямку руху, у порушення п.п. 32.1., 8.12
Правил дорожнього руху, порушила
визначений законодавством порядок
узгодження з ДАІ встановлення
рекламних покажчиків напрямку руху.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами по справі
про адміністративне правопорушення є
будь-які фактичні данні, на підставі
яких у встановленому законом порядку
орган (посадова особа) встановлює
наявність або відсутність
адміністративного правопорушення,
винність зазначеної особи в його
скоєнні та інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
справи. Ці данні встановлюються
протоколом про адміністративне
правопорушення, поясненнями особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, потерпілих, свідків,
висновком експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приборів та
технічних засобів, які мають функції
фото - та кінозйомки, відеозапису або
засобів фото - та кінозйомки, тощо, а
також іншими документами.

До протоколу додається акт схема та
фото, які надані були представником ДАІ
у судовому засіданні (а.с. 24, 25). З даного
акту та фото вбачається, що на тротуарі,
біля входу в приміщення магазину
«Медодяг» (біля сходів) стоїть
рекламний носій з написом «Смішні ціни,
2, 5, 10, 50 грн.».

Частиною 1 ст. 140 КУпАП передбачена
відповідальність за порушення правил,
норм і стандартів, що стосуються
забезпечення безпеки дорожнього руху
при утриманні автомобільних доріг і
вулиць, залізничних переїздів, інших
дорожніх споруд, невжиття заходів щодо
своєчасної заборони або обмеження руху
при виникненні умов, які загрожують
безпеці руху, або неприйняття
своєчасних заходів до відновлення
безпечних умов для руху.

Відповідно до п. 8.12. Правил дорожнього
руху, затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306,
забороняється, зокрема, самовільно
встановлювати розташовувати плакати,
афіші, рекламні носії та встановлювати

пристрої, які можуть бути прийняті
за знаки та інші пристрої регулювання
дорожнього руху або можуть погіршити
їх видимість чи ефективність,
осліпити учасників дорожнього руху,
відволікти їхню увагу і поставити під
загрозу безпеку дорожнього руху.

Пунктом 32.1. а) Правил встановлено, що з
органами Державтоінспекції
узгоджується розміщення в смугах
відведення автомобільних доріг або
червоних лініях міських вулиць і доріг
та їх штучних спорудах кіосків,
павільйонів, рекламоносіїв,
пересувних торговельних пунктів, а
також на прилеглих територіях,
будинках, спорудах -

адміністративних приміщень
підприємств, установ та організацій,
місць торгівлі та надання послуг.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
рекламу» від 03.07.1996р. № 270/96-ВР,
рекламодавцем є особа, яка є замовником
реклами для її виробництва та/або
розповсюдження; розповсюджувачем
реклами - особа, яка здійснює
розповсюдження реклами.

Статтею 27 цього Закону встановлено, що
особи, винні у порушенні законодавства
про рекламу, несуть дисциплінарну,
цивільно-правову, адміністративну та
кримінальну відповідальність
відповідно до закону. Відповідальність
за порушення законодавства про рекламу
несуть, зокрема, розповсюджувачі
реклами, винні в порушенні
встановленого законодавством порядку
розповсюдження та розміщення реклами.

Відповідно до п. 9. Типових правил
розміщення зовнішньої реклами,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 29.12.2003р. № 2067, для
одержання дозволу заявник подає
робочому органу заяву за формою згідно
з додатком 1, до якої додаються:
фотокартка або комп'ютерний макет
місця (розміром не менш як 6 х 9
сантиметрів), на якому планується
розташування рекламного засобу, та
ескіз рекламного засобу з
конструктивним рішенням; копія
свідоцтва про державну реєстрацію
заявника як юридичної особи або
фізичної особи - підприємця.

Згідно із п. 16. цих Правил дозвіл
погоджується з власником місця або
уповноваженим ним органом (особою) і
спеціально уповноваженим органом з
питань містобудування та архітектури.
На вимогу робочого органу дозвіл
погоджується з Державтоінспекцією - у
разі розміщення зовнішньої реклами на
перехрестях, біля дорожніх знаків,
світлофорів, пішохідних переходів та
зупинок транспорту загального
користування.

Пунктом 48. Правил встановлено, що
вивіски чи таблички не повинні
відтворювати зображення дорожніх
знаків.

Забороняється вимагати від суб'єктів
господарювання будь-які документи для
розміщення вивісок чи табличок, не
передбачені законодавством.

З наведених норм випливає, що
суб’єктом відповідальності за
розміщення зовнішньої реклами без
узгодження з Державтоінспекцією є
суб'єкт господарювання - юридична або
фізична особа – підприємець, яка
повинна подати відповідну заяву про
розміщення реклами та узгодити таке
розміщення у передбачених законом
випадках з органами Державтоінспекції.

Як пояснив представник позивача в
судовому засіданні ОСОБА_2 не є
працівником магазину «Смішні ціни», є
студенткою та проходила практику у
магазині, офіційно оформлена не була.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_2
(а.с. 19 – 23), останній запис здійснений
26.03.2008р. про те, що ОСОБА_2 звільнена з
Харківської філії ТОВ «Арбат
Престиж-Україна» з посади касира за
власним бажанням.

Таким чином, судом не встановлено, що
ОСОБА_2 знаходилася у будь-яких
правовідносинах із власником
(уповноваженим органом управління)
магазину «Смішні ціни». За таких
обставин, позивач не є особою, яка
повинна вчинити дії щодо узгодження
розміщення реклами, тому не є
відповідальною особою за порушення
вимог щодо узгодження розміщення
зовнішньої реклами з органами
Державтоінспекції.

Крім того, суд зазначає, що п. 5 ПДД
передбачений перелік
інформаційно-вказівних знаків, до яких
відносяться: «Покажчик напрямку» (пп.
5.53), що інформує про напрямок руху до
зазначених на ньому пунктів; «Покажчик
напрямків» (пп. 5.54), що інформує про
напрямки руху до зазначених на ньому
пунктів. На знаках 5.53 і 5.54 може бути
зазначено відстані до позначених на
них об'єктів (км), нанесено зображення
знаків 3.2-3.8, 3.11-3.20, 3.29, 3.31, 5.1, 5.3, 5.28.1-5.30,
6.1-6.24, символи аеропорту, спортивні та
інші піктограми.

З наданого суду фото рекламного носія з
написом «Смішні ціни, 2, 5, 10, 50 грн.». не
вбачається, що він містить
інформаційно-вказівні знаки
покажчиків напрямку руху, передбачені
вищевказаними пунктами ПДД.

Тому посилання відповідача у протоколі
та у спірній постанові на наявність на
рекламному носії покажчиків напрямку
руху є безпідставним.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова
особа) при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов’язаний з’ясувати: чи було
вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом’якшують і
обтяжують відповідальність, чи
заподіяно майнову шкоду, чи є підстави
для передачі матеріалів про
адміністративне правопорушення на
розгляд громадської організації,
трудового колективу, а також з’ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 23 КУпАП
адміністративне стягнення є мірою
відповідальності і застосовується з
метою виховання особи, яка вчинила
адміністративне правопорушення, в дусі
додержання законів України, поваги до
правил співжиття, а також запобігання
вчиненню нових правопорушень як самим
правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП, стягнення за
адміністративне правопорушення
накладається у межах, установлених цим
кодексом та іншими законами України.
При накладанні стягнення враховуються
характер вчиненого правопорушення,
особа порушника, ступень його вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

Згідно ст. 5 Закону України «Про
міліцію», міліція виконує свої
завдання неупереджено, у точній
відповідності з законом. Відповідно до
ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий
заходу впливу в зв'язку з
адміністративним правопорушенням
інакше як на підставах і в порядку,
встановлених законом. Провадження в
справах про адміністративні
правопорушення здійснюється на основі
суворого додержання законності, що
неможливо сказати про процесуальні дії
інспектора.

Згідно із п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП, орган
(посадова особа) при підготовці до
розгляду справи про адміністративне
правопорушення вирішує питання щодо
правильності складання протоколу та
інших матеріалів про адміністративне
правопорушення. А отже, вимогою щодо
правильного розгляду справи органом є:
складання протоколу, отримання
пояснень особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
пошук інших доказів, допит свідків,
аналіз отриманих даних (ст. 252 КУпАП), та
за результатом об'єктивного розгляду
справи, винесення постанови, якщо
насправді мало місце порушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова
особа оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю. Винесення
постанови, тим саме притягнення до
відповідальності на підставі двох
суперечливих доказах (протокол та
пояснення особи), є необ'єктивним
розглядом справи та відтак незаконним.

Відповідно до ч. 6 ст. 71 КАС України, якщо
особа, яка бере участь у справі, без
поважних причин не надасть докази на
пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не надано доказів того, що
саме ОСОБА_2 є особою, яка повинна
відповідати за дане правопорушення.

Суд доходить висновку про те, що
відповідачем без поважних причин не
надано докази, які б підтверджували
винність позивача у скоєнні
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140
КУпАП, тому з огляду на викладене,
оцінюючи надані докази у їх сукупності,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Згідно із п. 6 ст. 247 КУпАП, провадження в
справі про адміністративне
правопорушення не може бути розпочато,
а розпочате підлягає закриттю при
скасуванні акта, який встановлює
адміністративну відповідальність.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
статтями 251, 252, 247, 288, 293 КУпАП, статтями
71, 104, 105,106 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Відділу Державної
автомобільної інспекції Макіївського
міського управління ГУ МВС України в
Донецькій області про скасування
постанови про адміністративне
правопорушення серії АН1 № 239817 від
22.02.2013р., – задовольнити.

Скасувати постанову в справі про
адміністративне правопорушення від
22.02.2013р. серії АН1 № 239817 про накладення
адміністративного стягнення на ОСОБА_2
за ч. 2 ст. 140 Кодексу України про
адміністративні правопорушення у
вигляді штрафу в сумі 340,00 грн.

Провадження по справі про
адміністративне правопорушення –
закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя
О.С. Наумова