Справа № 288/703/13-а
Суддя: Рудник М. І.
Дата ухвалення: 2013-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 288/703/13-а
Провадження № 2-а/288/38/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року
смт. Попільня

Попільнянський районний суд
Житомирської області в складі :

головуючого судді - Рудник М. І. ,

при секретарі - Горовій І.В.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Шморгуна
О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Попільня
Житомирської області адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
державної казначейської служби
України у Попільнянському районі
Житомирської області про визнання
строку пред'явлення виконавчого
документу не пропущеним, визнання
незаконною дію щодо повернення
виконавчого документу, про
відшкодування моральної шкоди,
завданої незаконними діями органів
державної влади,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом, подавши заяву про уточнення
позовних вимог (а.с. 8) та просить
визнати строк пред'явлення виконавчого
документу не пропущеним, визнати
незаконною дію щодо повернення
виконавчого документу та відшкодувати
моральну шкоду, завдану незаконними
діями органів державної влади,
мотивуючи тим, що він у передбачений
законом термін, звернувся до
Управління державної казначейської
служби України у Попільнянському
районі Житомирської області з
виконавчим листом № 2190/11 в справі №
2-а-31373/08 щодо стягнення з Управління
Пенсійного фонду України в
Попільнянському районі надбавки до
пенсії в розмірі 763,53 гривні, як дитині
війни. Відповідачем відмовлено у
прийнятті даного виконавчого листа
мотивуючи тим, що рішення
Житомирського окружного
адміністративного суду набрало
законної сили 23.05.2011 року, строк
пред'явлення до виконання його
закінчився 05.07.2011 року, тобто він
пред'явлений з порушенням закону
строку. Позивач рахує, що даний строк
він не порушував оскільки, державною
виконавчою службою 25.03.2013 року
повернутий даний виконавчий лист, а
08.05.2013 року він повторно звернувся в
Управління державної казначейської
служби України у Попільнянському
районі Житомирської області з заявою
про виконання даного виконавчого
листа, надавши відповідачу оригінал
виконавчого листа.

Позивач просить визнати строк
пред'явлення виконавчого документу не
пропущеним, визнати незаконною дію
щодо повернення виконавчого документу
та відшкодувати моральної шкоди,
завданої незаконними діями органів
державної влади в сумі 5 мінімальних
заробітних плат, що становить 5 735
гривень.

Позивач в судовому засідання,
відповідно до ст. 76 КАС України, за його
клопотання та згодою допитаний як
свідок, позовні вимоги підтримав,
обґрунтувавши їх вищенаведеними
обставинами.

Представник відповідача в
судовому засіданні позов не визнав,
мотивуючи тим, що у відповіді
Управління державної казначейської
служби України у Попільнянському
районі Житомирської області не
коректно зазначено причини повернення
виконавчого листа, а саме: не з тих
підстав повернуто виконавчого листа.
Просить у позові відмовити.

Суд, вислухавши сторони,
вивчивши матеріали справи, приходить
до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню, виходячи із
слідуючого.

Судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Постанови
Житомирського окружного
адміністративного суду від 29.04.2009 року
видано виконавчий лист № 2190/11 в справі
№ 2-а-31373/09 щодо стягнення з Управління
Пенсійного фонду України на користь
ОСОБА_1 надбавки до пенсії, як дитині
війни у розмірі 763 гривні 53 копійки за
період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року
включно. (а.с. 4).

Даний виконавчий лист перебував
на виконанні у Відділі примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області і постановою державного
виконавця даного відділу
Слідзевського І.Р. від 25.03.2013 року
повернуто виконавчий лист стягувачу.
(а.с. 53).

08.05.2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся з заявою до Управління
державної казначейської служби
України у Попільнянському районі
Житомирської області про прийняття до
виконання даного виконавчого листа,
приклавши до даної заяви оригінал
виконавчого листа № 2190/11 з відміткою
державного виконавця Слідзевського
І.Р. від 25.03.2013 року (а.с. 52).

Листом Управління державної
казначейської служби України у
Попільнянському районі Житомирської
області від 21.05.2013 року № 02-08/383
повернуто ОСОБА_1 даний виконавчий лист
мотивуючи тим, що рішення
Житомирського окружного
адміністративного суду набрало
законної сили 23.05.2011 року, строк його
пред'явлення до виконання закінчився
05.07.2011 року, тобто він пред'явлений з
порушенням установленого строку. (а.с.
5).

Дії відповідача не законні та
суперечать діючому законодавству.

Відповідно до ст. 22 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчі документи можуть бути
пред'явленні до виконання протягом
одного року.

Статтею 23 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено
переривання строку давності
виконавчого документу до виконання, а
саме: строки пред'явлення виконавчого
документу до виконання перериваються у
разі пред'явлення виконавчого
документа до виконання.
Частиною 2 даної статті передбачено, що
після переривання строку пред'явлення
виконавчого документу до виконання
перебіг строку поновлюється. Час, що
минув до переривання строку до нового
строку не зараховується. Частина 3 цієї
ж статті визначає, що у разі повернення
виконавчого документа стягувачу у
зв'язку з неможливістю в повному обсязі
або часткового виконати рішення, строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання після переривання
встановлюється з дня його повернення.

Згідно ч. 1 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження»
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу. Частина 5 даної статті
визначає повернення виконавчого
документа стягувачу з підстав,
передбачених цією статтею, не
позбавляє його права повторно
пред'явити виконавчий документ до
виконання протягом строків,
встановлених статтею 22 цього Закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 3 Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» виконання
рішень суду про стягнення коштів,
боржником за яки державний орган,
здійснюється Державною казначейською
службою України в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків та державного органу,
а в разі відсутності у зазначеного
державного органу відповів призначень
- за рахунок коштів, передбачених за
бюджетною програмою забезпечення
виконання рішень суду.

Пунктом 33 «Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місце бюджетів або боржників»
затвердженого Постановою КМ України
від 03.08.2011 року № 845 передбачено, що у
разі коли судове рішення стосується
спорів фізичних осіб суб'єктами
владних повноважень з приводу
обчислення, призначення, перерахунку
здійснення, надання, одержання
пенсійних виплат, соціальних виплат
непрацездатним громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, виплат та
пільг дітям війни, інших соціальних
виплат, доплат, соціальних пос.
допомоги, захисту, пільг або судове
рішення неможливо виконати протягом д
місяців з дня надходження документів,
зазначених у пункті 6 цього Порядку,
органом Казначейства для виконання
рішення про стягнення передає до
Казначейс документи та відомості
згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього
Порядку. При цьому органом
Казначейства відновлюється проведення
платежів боржника.

В п.п.1 п. 47 Порядку зазначається,
що безспірне списання коштів,
передбачених бюджетною програмою для
забезпечення виконання судових рішень
та виконав1 документів, здійснюється
Казначейством на підставі поданих:

1) органом Казначейства: документів та
відомостей, надісланих стягувачами та
боржником; інформації про неможливість
виконання безспірного списання коштів
з рахунку боржника.

Пунктом 48 Порядку передбачено,
що для забезпечення безспірного
списання коштів державного бюджету
згідно з пунктом 47 цього Порядку в
Казначействі відкривається у
встановленому порядку відповідний
рахунок.

Перерахування коштів стягувачу
здійснюється Казначейством у
тримісячний строк дня надходження
необхідних документів та відомостей.

У разі відсутності таких
документів та відомостей, якщо
боржником є держав підприємство,
установа, організація або юридична
особа, примусова реалізація майї якої
забороняється відповідно до
законодавства, перерахування коштів
здійснюється і відповідний рахунок
органу державної виконавчої служби.

Згідно п.1 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
Указом Президент України від 06.04.2011
року за № 384/2011, Пенсійний фонд України
є центральним органом виконавчої
влади, діяльність якого спрямовується
і координується Кабінетом: Міністрів
України через Міністерство соціальної
політики України.

Пенсійний фонд України входить
до системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики з питань пенсійного
забезпечення та ведення
персоніфікованого обліку надходжень
від сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Отже, Пенсійний фонд України є
органом виконавчої влади, тобто
державним органом, і стягнення коштів
повинно проводитися згідно із Законом
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» та іншими
нормативними актами, виданими на його
виконання.

Відповідно до п .1 Положення Про
Державну казначейську службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 13 квітня 2011 року N 460/2011,
Державна казначейська служба
України (Казначейство України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра фінансів
України (далі - Міністр).

Державна казначейська служба
України входить до системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів.

Таким чином, позивач ОСОБА_1
після повернення йому виконавчого
листа державним виконавцем 25.03.2013 року,
своєчасно, тобто 08.05.2013 року звернувся
до Управління державної казначейської
служби України у Попільнянському
районі Житомирської області з заявою
та виконавчим листом для виконання.

В судовому засіданні знайшло
своє підтвердження неправомірності
дій Управління державної
казначейської служби України у
Попільнянському районі Житомирської
області щодо відмови у прийнятті
виконавчого листа до виконання, а тому
позивач має право на відшкодування
моральної шкоди.

Заявляючи позовні вимоги позивач
посилався на завдання моральної шкоди
яка полягає в перенесенні душевних та
моральних стражданнях, нервових
стресах та погіршення самопочуття.

Статтею 56 Конституції України
передбачено, що кожен має право на
відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Відшкодування моральної шкоди
також передбачено ст. ст. 23, 1167, 1173
Цивільного Кодексу України, зокрема ст.
1173 ЦК України передбачено, що шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органом державної влади,
органом влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

У Постанові Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» зазначено, під моральною шкодою
слід розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших явищ,
заподіяних фізичній особі незаконними
діями або бездіяльністю інших осіб.

Судом беруться до уваги правова
позиція Європейського суду з прав
людини, висловлена у рішенні у справі
«Смирнова проти Росії» (Case of Smirnova v. Russia)
(Заява № 46133/99 і 48183/99) від 24 липня 2003
року, за якою «деякі форми
нематеріальної шкоди, включаючи
моральні страждання, за самою їхньою
природою не завжди можна підтвердити
конкретними доказами (див. рішення у
справі «Адбулазіз, Кaбалес і Балкандалі
проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz,
Cabales and Balkandali v. the United Kingdom) від 28 травня
1985 року, серія А, № 94, п.96). Але це не
заважає Суду присуджувати грошову
компенсацію, якщо у нього є розумні
підстави вважати, що заявник зазнав
моральної травми, яка потребує такого
відшкодування».

Як зазначено в Постанові
Верховного Суду України № 6-48цс13 від
11.09.2013 року моральна шкода завдана
фізичній чи юридичній особі
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органом державної влади,
органом влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування .
(а.с. 57-58).

Частиною 1 статті 244-2 КАС України
передбачено, що рішення Верховного
Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів
владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином, моральна шкода
відшкодовується за рахунок держави.

Моральну шкоду, зважаючи на її
сутність, не можна відшкодувати в
повному обсязі, оскільки немає (і не
може бути) точних критеріїв майнового
виразу душевного болю. Зважаючи на це,
будь-які компенсації моральної шкоди
не є (не може бути) адекватною дійсним
стражданням, тому будь-який її розмір
може бути суто умовний вираз.

Враховуючи конкретні обставини у
справі, глибину моральних страждань
позивача, сорозмірність, тобто
незначна сума стягнення за виконавчим
листом (763,53 гривні) та виходячи з
принципів розумності, виваженості та
справедливості, суд вважає доцільним
визначити позивачу розмір морального
відшкодування в сумі 400 гривень.

Зважаючи на викладене позов
підлягає до часткового задоволення.

Позивач звільнений від сплати
судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5
Закону України «Про судовий збір»
(інвалід ІІ групи), що підтверджується
посвідченням (а.с. 55).

Керуючись ст. 56 Конституції
України, Законом України «Про
виконавче провадження»; Законом
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень»; ст. ст. 23, 1167,
1173 Цивільного Кодексу України; ст.ст. 6,
10, 11, 12, 17, 70, 71, 159 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління державної казначейської
служби України у Попільнянському
районі Житомирської області про
визнання строку пред'явлення
виконавчого документу не пропущеним,
визнання незаконною дію щодо
повернення виконавчого документу, про
відшкодування моральної шкоди,
завданої незаконними діями органів
державної влади задовольнити
частково.

Визнати строк пред'явлення
виконавчого документу не пропущеним та
визнати незаконною дію Управління
державної казначейської служби
України у Попільнянському районі
Житомирської області щодо
повернення виконавчого документу

Стягнути з Управління державної
казначейської служби України у
Попільнянському районі Житомирської
області на користь ОСОБА_1 моральну
шкоду в сумі 400 гривень.

В решті позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Попільнянський районний суд протягом
десяти днів з дня її проголошення. Якщо
постанову було постановлено у
письмовому провадженні або без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя Попільнянського

районного суду
Рудник М. І.