Справа № 826/18368/13-а
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2013-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
головуючого судді Аблова Є.В.;
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Виробнича фірма
«Інвекс Телеком» до Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі м. Києва Головного управління
Міндоходів у м.Києві за участю третьої
особи ОСОБА_1 про визнання нечинними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,-
Позивач звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м. Києва
Головного управління Міндоходів у
м.Києві за участю третьої особи ОСОБА_1
про визнання нечинними та скасування
податкових повідомлень-рішень,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
господарські взаємовідносини між
позивачем та ТОВ «Асіті Трейд» є
дійсними та такими, що були спрямовані
на реальне настання правових
В позовній заяві позивач просить суд
визнати недійсними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції в
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував
посилаючись на обставини викладені в
запереченнях проти позову.
Третя особа в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
судового засідання повідомлений
Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи зазначене, суд ухвалив
розглядати справу у порядку письмового
Розглянувши наявні матеріали справи,
суд встановив наступне.
Судом встановлено, що з 28.05.13 р. по 01.06.13
р. відповідачем проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ТОВ «ВФ «Інвекс Телеком»
щодо підтвердження господарських
відносин платників податків з ТОВ
«Асіті Трейд» за результатами якої
складено акт №375/1-22-20-18017573 від 05.06.13 р.
В ході перевірки встановлено
порушення: п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України в
результаті чого занижено податок на
прибуток за 4 квартал 2011 року на
загальну суму 584 430,00 грн.;
п.198.1, п.198.6 ст. 198, п.201.4 ст. 201 Податкового
кодексу України в результаті чого
зменшено від'ємне значення по податку
на додану вартість на загальну суму
додану вартість на загальну суму 483566,00
На підставі акту перевірки
№375/1-22-20-18017573 від 05.06.13 р. ДПІ у
Голосіївському районі м. Києва
Головного управління Міндоходів у
м.Києві прийнято податкові
р., податкове зобов'язання якого
становить за основним платежем 584 430,00
зобов'язання якого становить за
основним платежем 483 566,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями 241
якого завищено суму від'ємного
значення податку на додану вартість у
розмірі 24 634,00 грн.
Судом встановлено, що ТОВ «ВФ «Інвекс
Телеком» мало господарські відносини
із ТОВ «Асті Трейд».
Відповідно до акту перевірки та
пояснень представника відповідача
підставою для прийняття відповідачем
оскаржуваних податкових повідомлень -
рішень стало те, що згідно Акту ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва ДПС від
01.03.2013 № 617/22-90/37318569 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«АСІТІ ТРЕЙД» з контрагентами, з якими
платником податків задекларовані
взаємовідносини за період з 01.11.2011 по
31.01.2013 відповідно до якого встановлено,
що на момент проведення перевірки
первинні та інші документи по ТОВ
«АСІТІ ТРЕЙД» відсутні, підприємство
за адресою, вказаною в реєстраційних
документах, не знаходиться, тому
перевірку проведено за результатами
аналізу даних АІС «Реєстр платників
податків» ДПІ у Шевченківському районі
м. Києва, АІС ОР ДПА у м. Києві, ЦБД ПДС
ДПА України, АРМ «Бест-Звіт» ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва, ТАХ
ДПІ у Шевченківському районі м. Києва,
АРМ «Аудит» ДПІ у Шевченківському
районі м. Києва, АС «Співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту на рівні ДПА України».
Також, відповідно до вищевказаного
акту службовою запискою ГВПМ ДПІ у
Шевченківському районі м.Києва ДПС від
27.02.2013 року №775/ДПІ/07-10/3 надано висновок
щодо наявності ознак «фіктивності» та
відсутності факту реального
здійснення господарської діяльності
ТОВ «АСІТІ ТРЕЙД», яким встановлено
відсутність підприємства за
податковою адресою, непричетність
директора до ведення
фінансово-господарської діяльності
підприємства та копію експертного
дослідження зразків підпису директора
ДПІ у Шевченківському районі м.Києва
ДПС було отримано висновок проведеної
судово-почеркознавчої експертизи від
22.02.2013 №153 СТКЗР Білоцерківського МВ
при ГУМВС України в Київській області
на підставі постанови про призначення
судової експертизи, яку виніс 04 лютого
2013 року старший слідчий СВ ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва ДПС
лейтенант податкової міліції
Перепелиця С.С за матеріалами
досудового розслідування, внесеного до
Єдиного реєстру досудових
листопада 2012 року, відповідно до якого
підписи, які виконані від імені гр.
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, виконані в графі
«директор» в наступних документах: в
заявці на формування посиленого
сертифіката підписувала ЕЦР від 30.01.2013
на 1 арк.; в наказі №3 від 19 серпня 2011 р.
на 1 арк.; в картці приєднання № 37318569 на
1 арк.; ймовірно виконані не гр. ОСОБА_2, а
На час проведення перевірки та
прийняття податкового
повідомлення-рішення набрав чинності
Податковий Кодекс України (далі ПК
України), розділ V якого визначає
платників податку на додану вартість,
об'єкти, базу та ставки оподаткування.
Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.
Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною (п.
198.2 ст.198 ПК України).
Згідно з п. 198.3. ПК України податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 ст.193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Відповідно до п.198.6. ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).
Згідно п.200.1. ст.200 ПК України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.
П. 200.2 ст. 200 ПК України встановлено, що
при позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.
При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (п.200.3. ст.200 ПК
Відповідно до п.201.1. ст. 201 ПК України
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою податкову
накладну, у якій зазначаються в окремих
рядках порядковий номер податкової
накладної; дата виписування
податкової накладної; повна або
скорочена назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - продавця
товарів/послуг; податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
місцезнаходження юридичної
особи-продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку;
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг;
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; ціна постачання
без урахування податку; ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; вид
цивільно-правового договору.
Відповідно до п. 201.10. ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
Порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового
Судом встановлено, що ТОВ «ВФ «Інвекс
Телеком» уклало з ТОВ «Асіті Трейд»
договір поставки №1219/4 від 19.12.11 р.
відповідно до якого, останній
зобов'язався виконати поставку
комплектну екранованої камери до ТЗИ
На виконання зазначеного договору ТОВ
«Асіті Трейд» поставив товар (послуги)
та було виписано податкові накладні, а
також перераховано грошові кошти у
визначених розмірах. У ціні придбаного
товару товариством сплачено суму
податку на додану вартість, яку у
подальшому включено до складу
податкового кредиту.
При цьому, вказані податкові накладні
мають всі обов'язкові реквізити,
визначені у п.201.1. ст.201 ПК України.
За вимогами цивільного законодавства
існує презумпція правомірності
правочину (ст. 204 ЦК України). Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оскаржуваний правочин). До
оскаржуваних правочинів належить
зокрема фіктивний правочин, який
вчинено без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювалися цим
правочином. Фіктивний правочин
визнається судом недійсним (ст. 234 ЦК
Відповідно до статті 228 ЦК України
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.
У складі цивільного правопорушення,
передбаченого ст. 228 ЦК України
міститься обов'язкова ознака -
специфічна мета - порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Наявність мети,
включеної до складу правопорушення
підлягає обов'язковому доведенню.
Мета юридичної особи має бути доведена
через мету відповідного керівника -
фізичної особи, яка на момент укладання
угоди виконувала представницькі
функції за статутом (положенням) або за
довіреністю. Слід зазначити, що
наявність мети зазначеної в диспозиції
ст. 228 ЦК України у фізичної особи тягне
кримінальну відповідальність за
відповідними статтями кримінального
кодексу України за скоєний злочин,
замах на злочин або готування до
злочину. Такі обставши можуть бути
доведені лише обвинувальним вироком.
Статтею 207 Господарського кодексу
України передбачено, що господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.
Недійсною може бути визнано також
нікчемну умову господарського
зобов'язання, яка самостійно або в
поєднанні з іншими умовами
зобов'язання порушує права та законні
інтереси другої сторони або третіх
осіб. Нікчемними визнаються, зокрема,
такі умови типових договорів і
договорів приєднання, що: виключають
або обмежують відповідальність
виробника продукції, виконавця робіт
(послуг) або взагалі не покладають на
зобов'язану сторону певних обов'язків;
допускають односторонню відмову від
зобов'язання з боку виконавця або
односторонню зміну виконавцем його
умов; вимагають від одержувача товару
(послуги) сплати непропорційно
великого розміру санкцій у разі
відмови його від договору і не
встановлюють аналогічної санкції для
Таким чином, необхідними умовами для
визнання угоди недійсною є її
укладання з метою, що завідомо
суперечною інтересам держави і
суспільства та наявність умислу хоча б
у однієї із сторін щодо настання
відповідних наслідків.
Відповідачем не надано суду жодних
доказів, які б підтверджували те, що
укладення договору, на підставі якого
виникли взаємовідносини між позивачем
та контрагентом не відповідали дійсним
намірам сторін щодо набуття цивільних
прав та обов'язків, наявність будь-якої
протиправної мети у представників
сторін не встановлювалась, отже, доводи
відповідача про те, що такі правочини
суперечить інтересам держави і
суспільства та не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними, судом до уваги не
приймаються, оскільки зібраними під
час перевірки та відображеними в акті
доказами вони не підтверджуються.
Податковий кредит позивача за період,
що перевірявся, сформований на
підставі податкових накладних
отриманих від контрагента, що
містяться в матеріалах справи, які були
на момент їх видачі зареєстровані у
встановленому податковим
законодавством, як платник податку на
додану вартість і їм відповідно до
законодавства надано право на видачу
податкових накладних.
Статтею 18 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» встановлено, що
якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, були внесені до нього, то
вони вважаються достовірними і можуть
бути використані у спорі з третьою
особою, доки до них не внесено
відповідних змін. Якщо відомості, які
підлягають внесенню до цього реєстру, є
достовірними і були внесені до нього,
то третя особа може посилатися на них у
спорі як на достовірні за винятком
випадків, коли вона знала або могла
знати про те, що такі відомості є
Аналіз наведених норм дає підстави для
висновку про те, що покупець не може
нести відповідальність ні за несплату
податків продавцями, ні за
недостовірні відомості про них, які
можуть міститися в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
Крім того, з 01.01.11 року набрала чинності
ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України,
відповідно до якої доводи податкового
органу про недійсність правочину, що
суперечить інтересам держави, повинні
бути доведені рішенням суду, яке
набрало законної сили.
Відповідачем не надано до суду доказів
щодо недійсності правочинів між
позивачем та його контрагентами.
(Ухвала ВАСУ від 09.07.13 р. справа
Частинами 1-3 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факт
здійснення господарської операції.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Згідно п.2.4 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88, первинні документи (на
паперових і машинозчитуваних носіях
інформації) для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.
Пунктом 1 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 01.11.2011 р. № 1379, визначено, що
податкова накладна вважається
недійсною у разі її заповнення особою,
яка не зареєстрована як платник
податку в податковому органі і якій не
присвоєно індивідуальний податковий
номер платника податку на додану
Відповідно до п.6.2. зазначеного Порядку,
податкова накладна є підставою для
віднесення до податкового кредиту
витрат зі сплати податку на додану
вартість у покупця, зареєстрованого як
Таким чином, враховуючи викладені
законодавчі норми та обставини справи,
суд дійшов висновку, що
взаємовідносини позивача з
контрагентом, які на момент здійснення
господарських операцій був належним
чином зареєстрований як платник
податку на додану вартість, оформлені
договорами, які не були визнані в
судовому порядку недійсними, а також
підтверджені виданими контрагентом
первинними документами, зокрема,
податковими накладними, отже позивачем
були виконані передбачені
законодавством вимоги для
підтвердження права на податковий
кредит та включення відповідних витрат
до складу валових витрат підприємства.
Відповідно до ст.70 Кодексу
адміністративного судочинства
України, належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмету
доказування. Сторони мають право
обґрунтовувати належність конкретного
доказу для підтвердження їхніх вимог
або заперечень. Докази, одержані з
порушенням закону, судом при вирішенні
справи не беруться до уваги. Обставини,
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
Суд критично сприймає доводи
відповідача, сформовані на підставі
акту зустрічної звірки контрагенту,
оскільки, інформація, викладена в
зазначеному документі була фактично
переписана відповідачем в акт
перевірки позивача, без належного
дослідження та надання оцінки
первинним документам, як того
вимагають норми діючого податкового
законодавства України.
Згідно вимог Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого Наказом Державної
податкової адміністрації України від
22.12.2010 р. № 984, факти виявлених порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів. В акті перевірки не
допускається відображення
необґрунтованих даних, а також
суб'єктивних припущень перевіряючими,
які не мають підтверджених доказів, та
різного роду висновків щодо дій
посадових осіб суб'єкта
Крім того, в матеріалах справи
міститься ухвала Окружного
адміністративного суду м.Києва, яка
набрала законної сили по справі
№826/3363/13-а від 15.03.13 р. якою вжито заходи
забезпечення позову шляхом заборони
ДПІ у Шевченківському районі м. Києва
ДПС вносити відповідні зміни до
інформаційної бази даних "Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України" на підставі
інформації, викладеної Акті від 01
березня 2013 року № 617/22-90/37318596 "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "АСІТІ ТРЕЙД" код за ЄДПРОУ
37318596 з контрагентами, з якими платником
податків задекларовані
взаємовідносини за період з 01.11.2011 по
31.01.2013 роки", до набрання законної сили
рішенням суду у даній справі та
заборони ДПІ у Шевченківському районі
м. Києва ДПС використовувати
інформацію, викладену в Акті від 01
березня 2013 року № 617/22-90/37318596 "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "АСІТІ ТРЕЙД" код за ЄДПРОУ
37318596 з контрагентами, з якими платником
податків задекларовані
взаємовідносини за період з 01.11.2011 по
31.01.2013 роки", в якості доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, при проведенні
перевірок суб'єктів господарської
діяльності-контрагентів Товариства з
обмеженою відповідальністю "АСІТІ
ТРЕЙД" за ланцюгами придбання та
продажу товарів (робіт, послуг), до
набрання законної сили рішенням суду у
даній справі.

Також згідно постанови Окружного
адміністративного суду м. Києва від
21.05.13 р. по справі 826/3363/13-а визнано
протиправними дії Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі міста Києва
Державної податкової служби по
проведенню документальної невиїзної
позапланової перевірки Товариства з
обмеженою відповідальністю "АСІТІ
ТРЕЙД", за результатами якої складено
Акт від 01 березня 2013 року № 617/22-90/37318569
"Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "АСІТІ ТРЕЙД"
() з контрагентами, з
якими платником податків
задекларовані взаємовідносини за
період з 01 листопада 2011 року по 31 січня
2013 року та зобов'язано Державну
податкову інспекцію у Шевченківському
районі міста Києва Державної
податкової служби вилучити з
інформаційної бази даних "Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України", інформацію, внесену
на підставі Акта від 01 березня 2013 року
№ 617/22-90/37318569 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"АСІТІ ТРЕЙД" () з
контрагентами, з якими платником
податків задекларовані
взаємовідносини за період з 01
листопада 2011 року по 31 січня 2013 року.

Вищевказана постанова набрала
законної сили про що свідчить ухвала
Київського апеляційного
адміністративного суду від 20.08.13 р.

Суд також враховує положення
інформаційного листа Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011 № 742/11/13-11, яким визначено, що при
дослідженні факту здійснення
господарської операції оцінюватися
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку. Не є обов'язковою передумовою
для визначення контролюючими органами
грошових зобов'язань визнання
недійсними (у тому числі нікчемними)
правочинів, які укладалися за ланцюгом
між попередніми посередниками, через
ланцюг яких декларувався рух товарів
чи послуг, нібито придбаних останнім у
такому ланцюгу платником податку. При
цьому відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Чинним законодавством України,
відповідач не наділений
повноваженнями щодо визнання
правочинів нікчемними (недійсними) із
застосуванням відповідних наслідків
їх нікчемності (недійсності).

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів регулює
Податковий кодекс України (далі -
Кодекс), він, зокрема, визначає
вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Згідно пп.21.1.1. п.21.1. ст.21 Кодексу
посадові особи контролюючих органів
зобов'язані дотримуватися Конституції
України та діяти виключно у
відповідності з цим Кодексом та іншими
законами України, іншими нормативними
актами.

Представник відповідача не надав суду
належних доказів, які б підтверджували
обґрунтованість висновків перевірки
та правомірність винесеного
податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи те, що Державна податкова
інспекція у Голосіївському районі м.
Києва не надала доказів правомірності
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, суд вважає, що вони
підлягають скасуванню як протиправні.

Керуючись ст.ст.94, 158-163 КАС України суд,-

П О С Т А Н
О В И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції в
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
№ від 17.06.13 р., № від 17.06.13 р.,
№ від 17.06.13 р.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі в
Окружний адміністративний суд міста
Києва апеляційної скарги на постанову
протягом десяти днів з дня її
проголошення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає до Київського апеляційного
адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст. 186 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Суддя
Аблов
Є.В.