Справа № 9101/184810/2012
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2013 р. справа №
2а-1956/11 Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді
Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна
А.О. Панченко О.М.

розглянувши у письмовому провадженні в
м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районні м.
Дніпродзержинська

на постанову Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська від 28
листопада 2011 року

у справі № 2а-1956/11

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України
у Дніпровському районні м.
Дніпродзержинська

про визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИВ :

15 серпня 2011 року позивач
звернувся до суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районні м.
Дніпродзержинська, в якому просив
визнати бездіяльність протиправною та
зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплату підвищення до
пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з
розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування» за період з
09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року
по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009
року, з 01.01.2010 року по дату ухвалення
рішення та в подальшому.

Постановою Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 28 листопада 2011 року позов
задоволено частково: визнано
протиправною бездіяльність управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районні м.
Дніпродзержинська та зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії
згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з
урахуванням ч.1 статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» за періоди з
09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року
по 23.07.2011 року, з урахуванням сум, які
були виплачені за цей період.

З зазначеною постановою суду не
погодився відповідач, який посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову
про відмову у задоволенні позову в
повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваної
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є особою,
на яку поширюється дія абзацу 1 статті 1
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» №2195-ІV від 18 листопада 2004
року, та має статус «дитина війни».

Згідно статті 6 Закону №2195-ІV дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.
Редакція цієї статті набрала чинності
з 1 січня 2006 року.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від
09.07.2003 року, №1058-IV мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Виходячи із змісту статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» у якій йдеться саме про
«мінімальний розмір пенсії за віком»,
який встановлюється лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», та відсутність іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, суд апеляційної
інстанції не бере до уваги, як підставу
для скасування

рішення суду - доводи апеляційної
скарги про неможливість застосування
до спірних правовідносин положень ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з огляду на частину третю
цієї статті. Наявність вказаної норми
та відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не можуть бути
підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на підвищення пенсії виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком, як
це встановлено статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»

За наведених обставин, суд визнає
обґрунтування суду першої інстанції у
вищенаведеній частині такими, що
відповідають нормам матеріального
права.

Проте суд апеляційної інстанції не
може погодитись з висновком суду
першої інстанції в частині визначення
періоду перерахунку підвищення пенсії
у збільшеному розмірі відповідно до
вимог ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 15
серпня 2011 року позивач звернувся з
позовом до суду, будь-якими доводами
причину пропуску ним строку звернення
до суду не обґрунтував та не надав
доказів її поважності.

Відповідно до частин 1, 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

З огляду на частину 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Закон України «Про соціальний захист
дітей війни» та зміни до нього офіційно
публікуються в періодичних виданнях
після їх прийняття. Отже, положення
цього правового акту є
загальнодоступними для ознайомлення
всіма громадянами, і можливість
обізнаності людини про те чи інше
положення законодавства залежить
виключно від бажання такої людини.

Згідно практики Європейського суду з
прав людини, яка відповідно до ст. 17
Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини» є
джерелом права, також свідчить про те,
що право на звернення до суду не є
абсолютним і може бути обмеженим, в
тому числі і встановленням строку для
звернення до суду за захистом
порушених прав.

Враховуючи те, що пенсійні виплати є
періодичними платежами, суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне позов ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районні м.
Дніпродзержинська в частині вимог щодо
визнання незаконними дій та
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок та виплату підвищення до
пенсії за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007
року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009
року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року по
31.12.2010 року, з 01.01.2011 року по 14.02.2011 року,
включно, залишити без розгляду у
зв'язку з пропуском строку звернення до
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"від
23 грудня 2010 року № 2857-VI встановлено у 2011
році прожитковий мінімум на одну особу
в розрахунку на місяць для осіб, які
втратили працездатність: з 1 січня - 750
гривень, з 1 квітня - 764 гривні, з 1 жовтня
- 784 гривні, з 1 грудня - 800 гривень.

Таким чином, відповідач повинен був
провести підвищення до пенсії у
збільшеному розмірі відповідно до
вимог ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
починаючи 24 травня 2011 року.

Пенсія є періодичним платежем, виплата
якої, за загальним правилом не обмежена
у часі. Підвищення до пенсії, яке є
додатковою виплатою особі, яка визнана
такою, що має на нього право, нерозривно
пов'язано з виплатою пенсії і також має
не визначений у часі граничний термін
виплати. Отже, вирішуючи питання про
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплатити відповідні періодичні
платежі, суд не має підстав обмежувати
орган, відповідальний за здійснення їх
перерахунку і виплати, певним часовим
проміжком, крім випадків, передбачених
законом.

Управлінням Пенсійного фонду України
має бути нараховано та виплачено
пенсію, підвищену на 30% мінімальної
пенсії за віком виходячи з розміру,
встановленого частиною 1 статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", відповідно до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни"до зміни законодавчих норм, що
регулюють призначення цього виду
пенсії.

Відповідно до Закону України "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік" від
14 червня 2011 року, прикінцеві положення
Закону доповнено пунктом 4, відповідно
до якого встановлено, що у 2011 році норми
і положення статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

06 липня 2011 року Кабінетом Міністрів
України було прийнято Постанову №745
"Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набула
чинності 23 липня 2011 року, відповідно до
пункту 6 якої встановлено, що дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Законів України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
та "Про жертви нацистських
переслідувань") до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення проводиться у
розмірі 49,8 гривні.

Отже, починаючи з 23.07.2011 року виплати
особам, які мають статус "дитина війни",
повинні здійснюватись у відповідності
до постанови КМУ №745.

За таких обставин, суд вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, постанову суду
першої інстанції - скасувати та
прийняти нову постанову про часткове
задоволення позову.

На підставі викладеного,
керуючись пунктом 3 частини 1 статті 198,
пунктом 4 частини 1 статті 202, статтею 207
КАС України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районні м.
Дніпродзержинська - задовольнити
частково.

Постанову Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська від 28
листопада 2011 року у справі № 2а-1956/11 -
скасувати та прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районні м.
Дніпродзержинська щодо нездійснення
перерахунку та виплати ОСОБА_1 у
повному обсязі підвищення до пенсії
згідно з Законом України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 15 лютого 2011 року по 22 липня 2011
року, включно, в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Дніпровському районні
м. Дніпродзержинська здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_1
підвищення до пенсії згідно ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», з урахуванням вимог ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 15 лютого 2011
року по 22 липня 2011 року, включно, в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком, з урахуванням різниці, яка
була виплачена у цей період.

Позов в частині зобов'язання
управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районні м.
Дніпродзержинська здійснити
перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з
підвищенням її на 30 % мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» за період з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з
01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року
по 31.12.2010 року, з 01.01.2011 року по 14.02.2011
року, включно, - залишити без розгляду.

У задоволенні решти позову відмовити.

Постанова є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко