Справа № 206/8984/13-а
Суддя: Поштаренко О. В.
Дата ухвалення: 2013-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/8984/13-а
Провадження № 2-а/206/198/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2013 року Самарський районний
суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді
Поштаренко О.В.,

при секретарі
Богатирьовій Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до ст. ІОПС взводу № 2 роти ДПС
п/п УМВС України в Полтавській області
капітану міліції ОСОБА_2 про визнання
незаконною та скасування постанови про
накладення адміністративного
стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2013 року позивач звернувся до
Самарського районного суду
м.Дніпропетровська з позовом до ст.
ІОПС взводу № 2 роти ДПС п/п УМВС
України в Полтавській області капітану
міліції ОСОБА_2 про визнання незаконною
та скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення.

В обґрунтування своїх вимог, позивач
посилається на те, що постанова є
такою, що не відповідає нормам КУпАП,
положенням Правил дорожнього руху, та
винесеною з порушенням вимог діючого
законодавства, а тому є незаконною та
необґрунтованою, просить її скасувати,
провадження у справі закрити.

В судовому засіданні позивач підтримав
свої позовні вимоги та просив
задовольнити вимоги викладені в
адміністративній позовній заяві в
повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про дату та час судового
засідання повідомлявся належним чином,
причини неявки суду невідомі.

Суд заслухавши пояснення позивача,
дослідивши докази по справі, вважає, що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
28.11.2013 року ст. ІОПС взводу № 2 роти ДПС
п/п УМВС України в Полтавській області
капітаном міліції ОСОБА_2 була винесена
постанова в справі про адміністративне
правопорушення Серії АА2 № 822693, на
підставі адміністративного протоколу
від 28.11.2013 року серії АБ2 №869303, про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
перевищення встановлених обмежень
швидкості руху транспортних засобів
більш як на двадцять кілометрів на
годину, а саме за правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне
правопорушення визнається вчиненим
умисно, коли особа, яка його вчинила,
усвідомлювала протиправний характер
своєї дії чи бездіяльності,
передбачала її шкідливі наслідки і
бажала їх, або свідомо допускала,
настання цих наслідків. В даному
випадку, з огляду на дії позивача в
момент вчинення вказаного
правопорушення, він усвідомлював
протиправний характер своїх дій, а
саме: перевищення швидкості.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі
про адміністративне правопорушення є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, що притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків тощо.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган
(посадова особа) оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об’єктивному дослідженні всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП про
вчинення адміністративного
правопорушення складається
протокол.

У відповідності до п.п. 4.1, 4.2 Інструкції
з діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС України
(затверджено Наказом МВС 13.11.2006 № 1111), до
функцій дорожньо-патрульної служби
належать зокрема контроль за дорожнім
рухом, тобто виявлення порушень
законодавства, правил, норм і
стандартів у сфері забезпечення
дорожнього руху, застосування в
установленому порядку передбачених
чинним законодавством заходів
адміністративного впливу до
порушників.

Згідно з п.п. 7.1.5, 7.1.6. Інструкції,
працівник дорожньо-патрульної служби
зобов'язаний постійно контролювати
дотримання учасниками дорожнього руху
установлених правил, норм і стандартів,
діючих у сфері безпеки дорожнього руху,
попереджувати та припиняти злочини, а
також адміністративні правопорушення,
у межах своєї компетенції
застосовувати до порушників заходи
адміністративного впливу та примусу.
Тому в даному випадку причиною
складання постанови про
адміністративне правопорушення
відносно позивача було порушення ним
правил дорожнього руху, а складання
постанови про адміністративне
правопорушення входить до
функціональних обов'язків інспектора
дорожньо-патрульної служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь –які фактичні дані,
на підставах яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Посилання позивача щодо скасування
постанови на підставі того, що вона не
відповідає нормам КУпАП, положенням
Правил дорожнього руху, та винесеною з
порушенням діючого законодавства, не
можуть бути прийняті судом до уваги,
оскільки позивачем не надано доказів в
обґрунтування зазначених вимог. Жодних
переконливих доказів своєї
невинуватості позивач не надав, всі
його позовні вимоги зводяться до
висвітлення порушень норм
процесуального права з боку
інспектора, що в судовому засіданні не
було встановлено.

В матеріалах справи є докази, які
свідчать про наявність в діях позивача
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122
КУпАП, а саме: протокол про
адміністративне правопорушення (а.с. 6),
постанова в справі про адміністративне
правопорушення(а.с.
7).

Інспектор ДПС при винесені
оскаржуваної постанови керувався
наявними доказами, зокрема спеціальним
приладом вимірювання швидкості руху
«ВИЗИР», який визнано придатним до
застосування. Інспектор ДПС діяв в
межах правового кола і не порушував
норм процесуального права.

При винесені постанови, дії
відповідача ОСОБА_2 відповідають
вимогам ст. 33 КУпАП, що встановлює
загальні правила накладення стягнення
про адміністративні правопорушення.
Тобто при накладанні стягнення
відповідачем встановлена особа
правопорушника, ступінь його вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують його
відповідальність.

По суті, позивач спотворює дійсні
обставини справи з метою ухилитися від
адміністративної відповідальності за
вчинене ним адміністративне
правопорушення, а тому його вимоги є
безпідставними.

Ураховуючи викладене, суд доходить
висновку про наявність належних
доказів того, що ОСОБА_1 не виконав
вимоги п. 12.4 ПДР України, а саме вчинив
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122
КУпАП, а дії відповідача щодо винесення
постанови серії ААЯ № 822693 від 28.11.2013р.
були правомірними, оскаржувана
постанова не підлягає скасуванню, а
тому в задоволенні позову необхідно
відмовити.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст. 11, 104-106, 158-163, 167 КАСУ, ст.ст. 287-289
КУпАП суд, –

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ст. ІОПС
взводу № 2 роти ДПС п/п УМВС України в
Полтавській області капітану міліції
ОСОБА_2 про визнання незаконною та
скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення
відмовити.

Постанова суду є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Суддя:
О.В.
Поштаренко