Справа № 818/8229/13-а
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2013-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

С У М С Ь К И Й О К Р У Ж Н И Й А Д М І Н І
С Т Р А Т И В Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2013 р.
Справа № 818/8229/13-a

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Шаповала М.М.

за участю секретаря судового засідання
- А.Г.Вольської,

прокурора м. Суми - А.Д. Зражевського,

третьої особи - ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3 -
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу за позовом
Прокурора міста Суми до Сумської
міської ради, треті особи на стороні
відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання
незаконним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор м. Суми просить суд визнати
незаконним та скасувати рішення
Сумської міської ради № 2296-МР від 24.04.2013
р. "Про надання дозволу на розроблення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок громадянам" та п. 3
додатку 2 до рішення № 2447-МР від 19.06.2013 р.
"Про припинення та перехід права
користування земельними ділянками"
щодо надання у власність ОСОБА_3 для
садівництва земельної ділянки площею
0,06 га за адресою м. Суми, провулку
Дачний, 23" і ці вимоги мотивує тим, що
проведеною прокурорською перевіркою
встановлено надання оскаржуваними
рішеннями відповідача громадянам
дозволів на розробку проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок для ведення садівництва, у той
час як ці земельні ділянки згідно із
затвердженою містобудівною
документацією перебувають у зоні
садибної житлової забудови та у зоні
об'єктів природно - заповідного фонду.
Тобто цим рішенням змінено цільове
призначення земельних ділянок - із
земель садибної житлової забудови на
землі сільськогосподарського
призначення. Відповідно до ч. 7 ст. 117
Земельного кодексу України підставою
відмови у наданні такого дозволу може
бути лише невідповідність місця
розташування об'єкта вимогам законів,
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку. Сумська міська рада
без дотримання вимог ст. 19 Конституції
України, ст.ст. 38, 39, 118 Земельного
кодексу України прийняла такі рішення,
а тому вони є протиправними. За
наслідками розгляду внесеного подання
прокурора про усунення порушень
Земельного кодексу України відповідач
жодного рішення не прийняв.

Прокурор м. Суми в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав, просив
задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, надав до суду
заперечення на позовну заяву (а.с. 87-88)
де зазначив, що у пунктах «а», «б», «в»,
«г» і «к» ст. 12 Земельного кодексу
України передбачено, що до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить:
розпорядження землями територіальних
громад; передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу; вилучення земельних
ділянок із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу;
вирішення інших питань у галузі
земельних відносин відповідно до
закону.

Статтею 83 Земельного кодексу України
визначено, що землі, які належать на
праві власності територіальним
громадам сіл, селищ, міст, є комунальною
власністю. У комунальній власності
перебувають: а) усі землі в межах
населених пунктів, крім земельних
ділянок приватної та державної
власності; б) земельні ділянки, на яких
розташовані будівлі, споруди, інші
об'єкти нерухомого майна комунальної
власності незалежно від місця їх
розташування.

Відповідно до ст. ст. 2, 316-319 Цивільного
кодексу України територіальні громади
мають право виступати як розпорядники
нерухомого майна (земельних ділянок) і
здійснювати таке розпорядження на
власний розсуд.

На підставі звернень громадян, наданих
документів, відповідно до протоколу
засідань постійної комісії з питань
архітектури, будівництва, регулювання
земельних відносин від 24.01.2013 р. № 79, ст.
123 Земельного кодексу України Сумською
міською радою було прийнято 24 квітня 2013
р. рішення № 2296-МР "Про надання дозволу
на розроблення проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок
громадянам".

Таким чином, представник відповідача
зазначає, що при прийнятті
оскаржуваних рішень Сумська міська
рада діяла на підставі, в межах
повноважень та у спосіб передбачені
Конституцією та законами України.
Просив суд у задоволенні позову
відмовити.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечував в пояснив, що земельна
ділянка, площею 0,03 га по АДРЕСА_1, на яку
надано дозвіл Сумською міською радою
на розроблення проектів землеустрою
щодо її відведення межує із його
земельною ділянкою, якою він
користується протягом багатьох років
та фактично є дорізкою до неї та
розташована між двома домоволодіннями:
НОМЕР_1 і НОМЕР_2. Тому розроблення
проекту відведення спірної ділянки
ніяким чином не порушує законних прав
та інтересів інших осіб.

Представник третьої особи ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 в судовому засіданні також
проти позовних вимог заперечував,
просив відмовити в задоволенні позову
і пояснив, що земельна ділянка площею
0,06 га по АДРЕСА_2 розташована поряд із
іншою земельною ділянкою, яка належить
ОСОБА_3 До спірної земельної ділянки
немає ніякого іншого шляху доступу, як
тільки з ділянки, що ОСОБА_3
користується протягом багатьох років.
Крім того, земельна ділянка площею 0,06
га по АДРЕСА_2 приватизована ОСОБА_3 і на
ній вже розпочато будівництво
житлового будинку. Тому вважати, що
відбулася зміна цільового призначення
земельної ділянки не має підстав.

Вислухавши пояснення прокурора, третіх
осіб, перевіривши матеріали справи і
оцінивши зібрані докази по справі в їх
сукупності, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Із копії рішення Сумської міської ради
та додатку до нього (а.с.63) вбачається,
що 24.04.2013 р. Сумською міською радою
прийнято рішення № 2296-МР "Про надання
дозволу на розроблення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок громадянам", яким ОСОБА_3 надано
дозвіл на розробку проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
площею 0,06 га по АДРЕСА_2, ОСОБА_2
земельної ділянки площею 0,03 га по
АДРЕСА_1, ОСОБА_5 земельної ділянки
площею 0,01 га по АДРЕСА_3, ОСОБА_6
земельної ділянки площею 0,013 га по
АДРЕСА_4, ОСОБА_9 земельної ділянки
площею 0,025 га по АДРЕСА_5, ОСОБА_8
земельної ділянки площею 0,0123 га по
АДРЕСА_6, за рахунок земель
розташованих в зоні садибної житлової
забудови. В додатку до цього рішення
вказано, що ці земельні ділянки
надаються із земель житлової забудови
вказаних особам для ведення
садівництва.

На вказане рішення 05.08.2013 р. прокурором
м. Суми згідно зі ст. 23 Закону України
"Про прокуратуру" було внесене подання
№ 119-6551вих13 про усунення порушень
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності", Земельного
кодексу України, причин та умов, що їм
сприяють" (а.с.7-8). За наслідками
розгляду подання відповідач жодного
рішення не прийняв.

Рішенням Сумської міської ради від
19.06.2013 р. № 2447-МР було затверджено
розроблений на підставі рішення №
2296-МР від 24.04.2013 р. проект землеустрою
щодо відведення у власність ОСОБА_3
земельної ділянки площею 0,06 га, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.92).

Частиною першою статті 19 Земельного
кодексу України встановлений
вичерпний перелік категорій земель
України за основним цільовим
призначенням. Відповідно до статті 96
Земельного кодексу України
землекористувач зобов'язаний
забезпечити використання земельної
ділянки за цільовим призначенням.

Статтею 38 Земельного кодексу України
передбачено, що до земель житлової та
громадської забудови належать
земельні ділянки в межах населених
пунктів, які використовуються для
розміщення житлової забудови,
громадських будівель і споруд, інших
об'єктів загального користування.

Використання земель житлової та
громадської забудови здійснюється
відповідно до генерального плану
населеного пункту, іншої містобудівної
документації, плану
земельно-господарського устрою з
дотриманням державних стандартів і
норм, регіональних та місцевих правил
забудови (стаття 39 Земельного кодексу
України).

Наказом Держкомзему України від 23.07.2010
року № 548 "Про затвердження
Класифікації видів цільового
призначення земель", зареєстрованим в
Мін'юсті 1 листопада 2010 р. за № 1011/18306,
визначено класифікацію видів
цільового призначення земель в межах
категорій, встановлених статтею 19
Земельного кодексу України.

Класифікація визначає поділ земель на
окремі види цільового призначення
земель, які характеризуються власним
правовим режимом, екосистемними
функціями, видом господарської
діяльності, типами забудови, типами
особливо цінних об'єктів.

Зазначеною Класифікацією встановлено,
що землі, які за категорією відносяться
до земель житлової та громадської
забудови, за цільовим призначенням
поділяються на розділи та відповідно
підрозділи:

землі житлової забудови (землі, які
використовуються для розміщення
житлової забудови (житлові будинки,
гуртожитки, господарські будівлі та
інше);

землі, які використовуються для
розміщення гаражного будівництва;

землі громадської забудови (землі, які
використовуються для розміщення
громадських будівель і споруд (готелів,
офісних будівель, торговельних
будівель, для публічних виступів, для
музеїв та бібліотек, для навчальних та
дослідних закладів, для лікарень та
оздоровчих закладів), інших об'єктів
загального користування).

Згідно вимог частини п'ятої статті 20
Земельного кодексу України, види
використання земельної ділянки в межах
певної категорії земель (крім земель
сільськогосподарського призначення та
земель оборони) визначаються її
власником або користувачем самостійно
в межах вимог, встановлених законом до
використання земель цієї категорії, з
урахуванням містобудівної
документації та документації із
землеустрою.

Відповідно до частинами 1, 2 статті 18
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності" план
зонування території розробляється на
основі генерального плану населеного
пункту (у його складі або як окремий
документ) з метою визначення умов та
обмежень використання території для
містобудівних потреб у межах
визначених зон. План зонування
території встановлює функціональне
призначення, вимоги до забудови
окремих територій (функціональних зон)
населеного пункту, їх ландшафтної
організації.

У витягу з пояснювальної записки до
містобудівної документації "План
зонування території міста Суми",
затвердженої рішенням Сумської
міської ради від 06.03.2013 р. № 2180-МР
вказано, що супутніми видами
дозволеного використання земельних
ділянок в зонах садибної житлової
забудови є вирощування квітів, фруктів,
овочів, розведення птиці,
індивідуальна трудова діяльність тощо
(а.с.89-91).

Згідно статті 25, пункту 34 статті 26
Закону України "Про місцеве
самоврядування України" сільські,
селищні, міські ради правомочні
розглядати і вирішувати питання,
віднесені Конституцією України, цим та
іншими законами до їх відання. Виключно
на пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
такі питання вирішення відповідно до
закону питань регулювання земельних
відносин.

Таким чином, на підставі звернень
громадян (а.с. 20-21, 25, 28, 29, 35, 37), наданих
документів, відповідно протоколу
засідань постійної комісії з питань
архітектури, будівництва, регулювання
земельних відносин від 24.01.2013 р. № 79
позивачем було прийнято оскаржуване
рішення.

Згідно листом управління
містобудування та земельних відносин
Сумської міської ради від 29.07.2013 р.
№237/11.01-26 зазначені у оскаржуваному
рішенні земельні ділянки розташовані
на території садибної житлової
забудови.

На підставі викладеного, суд вважає, що
рішення Сумської міської ради, які
оспорює прокурор м. Суми фактично не
порушують законних прав чи інтересів
інших осіб.

Доводи прокурора м. Суми про те, що
змінюється цільове призначення
земельної ділянки, суд визнає
необґрунтованими оскільки фактично
цільове призначення земельних ділянок
не змінюється ці земельні ділянки
надаються із земель житлової забудови
вказаних особам для ведення
садівництва, а згідно Плану зонування
території міста Суми супутніми видами
дозволеного використання земельних
ділянок в зонах садибної житлової
забудови є вирощування квітів, фруктів,
овочів, розведення птиці,
індивідуальна трудова діяльність, що
не суперечить терміну земельного
законодавства - "садівництво".

Враховуючи, що відповідач, приймаючи
оскаржуване рішення, дотримався вимог
Земельного кодексу України та Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності", а тому позовні вимоги
прокурора є необґрунтованими та не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Прокурора міста Суми до
Сумської міської ради, треті особи на
стороні відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
визнання незаконним та скасування
рішення відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 31
грудня 2013 року.

Суддя (підпис)
М.М. Шаповал

З оригіналом згідно

Суддя
М.М. Шаповал