Справа № 824/2917/13-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2013-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2013 року м. Чернівці
Справа № 824/2917/13-а

09 год. 45 хв.

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Маренича І.В.

секретаря судового засідання - Юзька
Я.В.

за участю:

представника позивача - Воришко М.В.;

представника відповідача -
Тимерівського О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України у Вижницькому районі
Чернівецької області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Вижницькому
районі Чернівецької області про
зобов'язання включення в акт звірки, -

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України у
Вижницькому районі Чернівецької
області (далі-Позивач) звернулося з
адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Вижницькому
районі Чернівецької області
(далі-Відповідач) про зобов'язання
вчинити дію по включенню в акти
щомісячних звірок витрат за особовими
справами потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за липень-жовтень 2013 року
на загальну суму 600,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на те, що в період з липня
2013 року по жовтень 2013 року ним
підготовлювалися та направлялися
відповідачу списки осіб, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які включали в себе
основний розмір пенсії для громадянина
ОСОБА_3 на загальну суму 600,00 грн.

Однак, відповідач зазначені списки до
заліку не брав та в акти звірки за
відповідні місяці не включав, з причин
отримання трудового каліцтва
зазначеній особі за час існування СРСР,
тобто за межами України.

Позивач не погоджується з цим,
оскільки, відповідно до п.п. "г"-"д" п. 1 ст.
21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999р. №1105 (далі -
Закон №1105) відповідач зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
відшкодувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні: - пенсію
по інвалідності в наслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання; - пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та організувати
поховання померлого, відшкодувати
вартість пов'язаних з цим ритуальних
послуг відповідно до місцевих умов.

Також позивач зазначив, що відповідно
до п.п. 5 та 6 Порядку відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (далі -Порядок), який
затверджено сумісною постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
04.03.03р. № 5-4/4, яким встановлено механізм
погодження та відшкодування
зазначених позивачем витрат.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.24 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійне
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999р. №1105 (далі -
Закон №1105), якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Тобто, витрати понесені Пенсійним
фондом України у зв'язку із виплатою
пенсій, передбачених ст.26 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
підлягають відшкодуванню Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві. Крім того, ст.
25 Закону №1105 передбачає, що усі види
страхових виплат і соціальних послуг
застрахованим та особам, які
перебувають на їх утриманні, а також
усі види профілактичних заходів,
передбачених ст.21 Закону №1105 -
проводяться Фондом соціального
страхування від нещасних випадків за
рахунок коштів цього Фонду.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав в повному
обсязі, просив позов задовольнити,
посилаючись на обставини зазначені в
адміністративному позові.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував та
в обґрунтування надав письмові
заперечення на позов, в яких зазначив,
що механізм відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків Пенсійному фонду України
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, визначено Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
правління Пенсійного фонду України,
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків від
04.03.2003 року № 5-4/4 (далі -Порядок № 5-4/4). В
основу цього механізму покладено
щомісячне проведення органами
Пенсійного фонду України з
відділеннями виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків в районах та містах
обласного значення звірок витрат на
відповідні виплати до 10 числа місяця,
наступного за звітнім. Всі акти
щомісячних звірок витрат, які
надавалися відповідачу підписані,
відшкодування на централізованому
рівні проведено.

Щодо включення до актів звірки пенсії
ОСОБА_3 то зазначений потерпілий
отримав ушкодження на час існування
СРСР за межами України (колишньої УРСР)
- відділення Фонду не погоджується та
зазначає наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" № 1105-ХІХ держава
гарантує усім застрахованим
громадянам забезпечення прав у
страхуванні від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання.

Статтею 7, 8 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № І6/98-ВР передбачено коло осіб,
які, що підлягають загальнообов'язкову
державному соціальному страхування -
особи, які працюють на умовах трудового
договору (контракту), особи, які
забезпечують себе роботою самостійно.

Громадяни України, які працюють за
межами України і не зареєстровані в
системі соціального страхування
країни, в якій вони знаходяться, мають
право на забезпечення із
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в Україні за
умови сплати страхових внесків, якщо
інше не передбачене міжнародними
договорами України, згода на
обов'язковість яких надається
Верховною радою України. У зв'язку з
цим, відповідач вважає даний позов
безпідставним.

Розглянувши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини в
справі, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, дослідивши та оцінивши надані
докази в сукупності, проаналізувавши
законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
у задоволені адміністративного позову
слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачем в
період з липня по жовтень 2013 року
щомісяця направлялись відповідачу
акти звірки витрат по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які відповідачем
підписувалися.

Фондом за липень-жовтень 2013 року не
було включено в акт помісячної звірки
витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання гр. ОСОБА_3, а саме
основний розмір пенсії - 600,00 грн.

До вказаних правовідносин суд
застосовує такі положення закону та
робить висновки по суті спору.

За змістом частини другої статті 2
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом "а" статті 27 Закону України
"Про пенсійне забезпечення"
встановлено, що громадянам України
переселенцям з інших держав, які не
працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
від стажу роботи.

Відповідно до абзацу другого пункту 3
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Абзацом третім цього пункту
встановлено, що вся заборгованість
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей, яким до набрання чинності цим
Законом підприємства, установи та
організації не відшкодували
матеріальної і моральної (немайнової)
шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
цьому Фонду соціального страхування
від нещасних випадків страхові платежі
підприємства, що ліквідувалися та на
яких було ушкоджено здоров'я
потерпілого.

Як вбачається з абзацу 7 пункту 3
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", Фонд соціального
страхування від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України від 14 жовтня 1992 року
№2694-XII "Про охорону праці", які
ліквідуються.

Таким чином, страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами ПФУ
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків.

Аналогічна позиція висвітлена в
постанові Верховного Суду України від
21 листопада 2011 року по справі №21-361а11 за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Золотонівському районі
Черкаської області до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Золотоноша
Черкаської області про стягнення
витрат на виплату і доставку пільгових
пенсій.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні
позовних вимог суд вважає, що обраний у
цьому випадку спосіб захисту
(відновлення) порушеного права є таким,
що не відповідає змісту прав
Управління ПФУ щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 4 березня 2003 р. № 5-4/4, не
врегульовує спірних відносин, які
виникли у даному випадку, оскільки
встановлене ним правило підписання
актів звірки розрахунків розраховано
на відсутність спору.

Згаданий Порядок визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

У разі незгоди на підписання актів з
боку Фонду соціального страхування від
нещасних випадків, вимоги про
стягнення витрат мають вирішуватись у
судовому порядку в судах
адміністративної юрисдикції, а не
шляхом пред'явлення вимог про
підписання актів звірки.

Згідно п.4 ч.3 ст.129 Конституції України
та ст.71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Відповідачем
доведено безпідставність вимог
позивача, щодо зобов'язання включення в
акти щомісячної звірки витрат
позивача.

Враховуючи вищезазначене, повно,
всебічно дослідивши докази по справі,
об'єктивно оцінивши їх, суд приходить
до висновку - у задоволені позову слід
відмовити повністю.

Розподіл судових витрат, у
відповідності до вимог ч. 5 ст. 94 КАС
України, не здійснюється, оскільки
відповідач не надав суду доказів про
понесені ним судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 11, 71, 79, 86, 94, 158-163, 167 КАС України,
суд , -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

У судовому засіданні 23 грудня 2013 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Постанову
виготовлено в повному обсязі 30 грудня
2013 року (28 грудня 2013 року - вихідний день
субота).

Суддя
Маренич І.В.