Справа № 2а/0570/5432/12
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2013-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" грудня 2013 р. м. Київ
К/9991/77313/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

Суддів: Вербицької О.В., Муравйова О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційні скарги:
Державного підприємства «Вугляна
компанія «Краснолиманська» та
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м.Донецьку
Державної податкової служби

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 10 вересня
2012 року

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 02 листопада
2012 року

у справі №2а/0570/5432/2012

за позовом Державного підприємства
«Вугляна компанія «Краснолиманська»
(надалі - ДП «ВК «Краснолиманська»)

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у
м.Донецьку Державної податкової служби
(надалі - СДПІ по роботі з ВПП у
м.Донецьку ДПС)

про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень, -

встановив:

Позивач звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому поставлено питання про
визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень №/815/10/15-16-23/3 та
№/812/10/15-16-23/3 від 06.01.2012р.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 10.11.2012р.,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 02.11.2012р., позов задоволено частково.
Визнані недійсними податкові
повідомлення-рішення №/815/10/15-16-23/3
та №/812/10/15-16-23/3 від 06.01.2012р. в
частині застосування штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 82716,15грн.
та відповідно у розмірі 216,50грн. У
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з висновками судів
попередніх інстанцій, позивач
звернувся з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій, з урахуванням наданих
додаткових письмових пояснень по
справі, просить скасувати судові
рішення та направити справу на новий
судовий розгляд, посилаючись на
неправильне застосування судами
попередніх інстанції норм
матеріального та порушення норм
процесуального права.

Також, не погодившись з висновками
судів попередніх інстанцій, відповідач
звернувся з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій, посилаючись на порушення норм
процесуального права та неправильне
застосування судами норм
матеріального права, ставить питання
про скасування постанови суду першої
інстанції, ухвали суду апеляційної
інстанції та прийняття нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про дату, час і місце
судового засідання були повідомлені
належним чином. Відповідно до п.2 ч.1
ст.222 КАС України справа розглядається
в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
наведені у скаргах, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційні скарги не
підлягають задоволенню з таких
підстав.

Як встановлено попередніми судовими
інстанціями, податковим органом була
проведена камеральна перевірка
позивача з питань своєчасності сплати
узгодженого податкового зобов'язання з
податку на додану вартість по
деклараціям за квітень-вересень 2011р.,
уточнюючому розрахунку № від
22.09.2011р. та рішенням суду про
розстрочення боргу.

За результатами перевірки складено акт
№813/15-16-23/3-31599557 від 14.12.2011р., у висновках
якого визначені порушення позивачем
вимог п.203.2 ст.203 Податкового кодексу
України в частині несвоєчасної сплати
самостійно визначених грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість із затримкою до 30 днів та з
затримкою понад 30 днів.

На підставі вказаного акту
відповідачем прийняті податкові
повідомлення-рішення №/815/10/15-16-23/3
та №/812/10/15-16-23/3 від 06.01.2012р., якими
за затримку граничного строку сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість визначені штрафи.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодилась колегія суддів
апеляційної інстанцій, цілком вірно та
обґрунтовано виходив з наступного.

Так, в силу приписів п.57.1 ст.57
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного
передбаченого граничного строку.

Якщо в майбутніх податкових періодах
платник податків самостійно виявляє
помилки, що містяться у раніше поданій
ним податковій декларації, він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку
відповідно до п.50.1 ст.50 Податкового
кодексу України.

Платник податків, який самостійно
виявляє факт заниження податкового
зобов'язання минулих податкових
періодів, зобов'язаний:

- або надіслати уточнюючий розрахунок і
сплатити суму недоплати та штраф у
розмірі трьох відсотків від такої суми
до подання такого уточнюючого
розрахунку;

- або відобразити суму недоплати у
складі декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому виявлено
факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку.

Згідно п.126.1 ст.126 Податкового кодексу
України, якщо платник податків не
сплачує узгоджену суму грошового
зобов'язання протягом визначених
строків, то такий платник податків
притягується до відповідальності у
вигляді штрафу.

Пунктом 87.9 статті 87 Податкового
кодексу України передбачено, що в разі
наявності у платника податків
податкового боргу, органи державної
податкової служби зобов'язані
зарахувати кошти, що сплачує такий
платник податків, в рахунок погашення
податкового боргу згідно з черговістю
його виникнення незалежно від напряму
сплати, визначеного платником
податків.

Спрямування коштів платником податків
на погашення грошового зобов'язання
перед погашенням податкового боргу
забороняється, крім випадків
спрямування цих коштів на виплату
заробітної плати та єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судами, що ДП «ВК
«Краснолиманська» подані до
податкового органу декларації з
податку на додану вартість за
квітень-вересень 2011р. та уточнюючий
розрахунок № від 22.09.2011р., однак, у
зазначені строки зобов'язання за
вказаними деклараціями погашені в
повному обсязі не були.

Оплата податку на додану вартість
здійснена позивачем платіжними
дорученнями та меморіальними ордерами,
однак СДПІ по роботі з ВПП у м.Донецьку
ДПС вказані платежі були зараховані в
погашення податкового боргу з податку
на додану вартість за квітень-вересень
2011р., уточнюючого розрахунку від 22.09.2011
року № та рішень суду про
розстрочення боргу, який існував на
момент їх здійснення.

Оскільки на момент здійснення оплати
платіжними дорученнями ДП «ВК
«Краснолиманська» мав податковий борг
з податку на додану вартість, то дії
відповідача щодо зарахування вказаних
платежів в рахунок погашення
податкового боргу є цілком
правомірними.

До того ж, з розрахунку штрафних
санкцій до спірних повідомлень-рішень,
фактам несвоєчасної сплати зобов'язань
за квітень-вересень 2011р. та по
уточнюючому розрахунку № від
22.09.2011р. відповідають штрафні санкції
за вже вказаними вище податковими
повідомленням-рішенням, тому
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення на вказану суму є
правомірними.

Стосовно застосування штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 216,50грн.
за податковим повідомленням - рішенням
від 06.01.2012р. №00000313/812/10/15-16-23/3, то судами
попередніх інстанцій вірно зазначено,
що зменшення податкових зобов'язань
шляхом подання уточнюючого розрахунку
не є погашенням податкового боргу, що
свідчить про відсутність податкового
правопорушення та виключає
застосування штрафних (фінансових)
санкцій.

Крім цього, податковим органом
встановлена несвоєчасна сплата
податкового боргу, що виникла на
підставі рішень суду про розстрочення
податкового боргу.

Згідно ст.37 Податкового кодексу
України підстави для виникнення, зміни
і припинення податкового обов'язку,
порядок і умови його виконання
встановлюються цим Кодексом або
законами з питань митної справи.
Податковий обов'язок виникає у
платника податку з моменту настання
обставин, з якими цей Кодекс та закони з
питань митної справи пов'язує сплату
ним податку.

Положення ст.54 Податкового кодексу
України передбачають, що особами, які
визначають суми податкових та грошових
зобов'язань є платник податку,
податковий агент чи контролюючий
орган.

Таким чином, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновком судів першої
та апеляційної інстанції, що
визначення СДПІ по роботі з ВПП у
м.Донецьку ДПС в акті перевірки
судового рішення як підстави для
виникнення податкового боргу є
неправомірним, оскільки Податковий
кодекс України не містить випадків, у
яких податкові зобов'язання
визначаються судом у постановах чи
ухвалах.

Доводи касаційної скарги не
спростовують зазначених висновків
суду.

Отже, судами першої та апеляційної
інстанцій, виконано всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини справи,
вирішено справу у відповідності з
нормами матеріального права,
постановлено обґрунтовані рішення, в
яких повно відображені обставини, що
мають значення для справи. Висновки
судів про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються доказами,
дослідженими у судовому засіданні, а
тому підстав для їх перегляду з
мотивів, викладених в касаційній
скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державного
підприємства «Вугляна компанія
«Краснолиманська» - залишити без
задоволення.

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м.Донецьку Державної податкової
служби - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 10 вересня
2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 02 листопада 2012 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав, в
порядку та у строки встановлені
ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий:
___________________ Н.Є. Маринчак

Судді:
___________________ О.В.Вербицька

___________________ О.В.Муравйов