Справа № 764/11693/13-а
Суддя: Рубан М. В.
Дата ухвалення: 2013-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2013 року Ленінський районний
суд м. Севастополя в складі

головуючого судді - Рубан М. В.,

за участю секретарів – Нікітенко Ю.П.,
Бурчуладзе С.І., розглянув у відкритому
судовому засіданні в залі суду у м.
Севастополі адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Головного
управління Державної казначейської
служби України в м. Севастополі про
визнання незаконним неперерахування
коштів у тримісячний строк,
зобов'язання перерахувати кошти із
додатковою виплатою компенсації за
кожен день невиплати коштів,

В С Т А Н
О В И В:

Позивач звернувся 05 листопада 2013
року до суду з адміністративним
позовом, в якому просить визнати
незаконним не перерахування
відповідачем коштів позивачу у
тримісячний строк, зобов'язати
відповідача перерахувати кошти в сумі
4838,00 грн. із додатковою виплатою
компенсації в сумі 0,40 грн. за кожен
день не виплати коштів, починаючи з 20
жовтня 2013 року. Свої позовні вимоги
мотивує тим, що рішенням Ленінського
районного суду м. Севастополя від 23.06.2011
року стягнуто з Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної державної
адміністрації м. Севастополя на
користь позивача частину разової
грошової допомоги за 2011 рік «до 5
травня» в сумі 4838,00 грн. 26.10.2011 року. На
підставі цього судового рішення 26.10.2011
року позивачу був виданий виконавчий
лист, якій він пред'явив до виконання 17
липня 2013 року до відповідача, оскільки
відповідно до ЗУ «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень»
виконання рішень про стягнення коштів,
боржником за якими є державний орган
(бюджетна установа), здійснюється
Державною казначейською службою
України у тримісячний строк з дня
надходження необхідних для цього
документів та відомостей. Однак після
спливу тримісячного строку після
пред'явлення позивачем необхідних
документів для виконання судового
рішення, тобто 20.10.2013 року, відповідач
вказану суму коштів не перерахував
позивачу, тому на підставі положень
вказаного Закону позивач має право на
виплату додаткової компенсації в
розмірі трьох процентів річних, яка
складає в день приблизно 0,40 грн.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, просив задовольнити,
з підстав, зазначених у позові,
наполягав на визнанні незаконними дій
та зобов'язанні вчинити певні дії саме
Головним управлінням Державної
казначейської служби України в м.
Севастополі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
просила суд відмовити в їх задоволенні
за необґрунтованістю, пояснив, що усі
дії, здійснені відповідачем в межах
його повноважень та на підставі
діючого законодавства, виконавчий лист
прийнятий до виконання згідно з
положеннями вказаного Закону та
Порядком виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011
року № 845, переданий для подальшого
виконання до Державної казначейської
служби України, яка і повинна
здійснювати виконання вказаного
судового рішення, а не Головне
управління Державної казначейської
служби України в м. Севастополі.

Суд, вислухавши пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, вважає вимоги
адміністративного позову такими, що не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Ленінського районного суду м.
Севастополя від 23.06.2011 року стягнуто з
Управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
державної адміністрації м. Севастополя
на користь позивача частину разової
грошової допомоги за 2011 рік «до 5
травня» в сумі 4838,00 грн. (справа №
2а-2569/11).

На підставі цього судового рішення
26.10.2011 року позивачу був виданий
Ленінським районним судом м.
Севастополя виконавчий лист № 2а-2569/11.

28.10.2011 року було відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
вказаного виконавчого листа, що
підтверджується постановою державного
виконавця ППВР ВДВС ГУЮ в м.
Севастополі від 28.10.2011 року.

Постановою від 02.07.2013 року виконавчий
лист № 2а-2569/11 був повернутий позивачу
(стягувачу) для пред'явлення його до
виконання до Державної казначейської
служби України.

17.07.2013 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про виконання
виконавчого листа № 2а-2569/11.

18.07.2013 року Управлінням державної
казначейської служби України в
Ленінському районі м. Севастополя
згідно з п.33 Порядку виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011
року № 845, були передані Головного
управління Державної казначейської
служби України в м. Севастополі
матеріали виконавчого про стягнення на
користь позивача за судовими рішенням
суми в розмірі 4838,00 грн. (а.с. 20).

19.07.2013 року позивач уточнив свою
заяву, подану до відповідача, вказав
більш уточнені реквізити банківської
установи, на які слід перерахувати
стягнуту суму коштів за рішенням суду.

24.07.2013 року відповідач листом № 15-40/6625
повідомив позивача про те, що його
документи розглянуті та передані до
подальшого виконання відповідно до
вимог п.33 Порядку виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011
року № 845 до Державної казначейської
служби.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень», якій набрав чинності 01 січня
2013 року (в редакції на час звернення
позивача до відповідача), виконання
рішень суду про стягнення коштів,
боржником за якими є державний орган,
здійснюється Державною казначейською
службою України в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду. Стягувач за рішенням суду
про стягнення коштів з державного
органу звертається до Державної
казначейської служби України у строки,
встановлені Законом України "Про
виконавче провадження", із заявою про
виконання рішення суду. Перерахування
коштів стягувачу здійснюється у
тримісячний строк з дня надходження до
Державної казначейської служби
України необхідних для цього
документів та відомостей.

Порядок виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
затверджений постановою КМУ від 03.08.2011
року № 845, визначає механізм виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників,
прийнятих судами, а також іншими
державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення.
Рішення про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників виконуються на підставі
виконавчих документів виключно
органами Казначейства у порядку
черговості надходження таких
документів (про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів - з
попереднім інформуванням Мінфіну, про
стягнення коштів боржників - у межах
відповідних бюджетних призначень,
наданих бюджетних асигнувань (залишків
коштів на рахунках підприємств,
установ, організацій).

Відповідно до п.п. 24,25 Порядку
стягувачі, на користь яких прийняті
рішення про стягнення коштів з
рахунків боржника, подають до органу
Казначейства, в якому обслуговується
боржник, документи, зазначені у пункті 6
цього Порядку. Безспірне списання
коштів з рахунка боржника здійснюється
в першочерговому порядку. Проведення
платежів за його платіжними
дорученнями здійснюється після
безспірного списання у разі наявності
коштів на рахунку.

Згідно п. 33 Порядку у разі коли
судове рішення стосується спорів
фізичних осіб із суб'єктами владних
повноважень з приводу обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат,
соціальних виплат непрацездатним
громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, виплат та
пільг дітям війни, інших соціальних
виплат, доплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг або судове
рішення неможливо виконати протягом
двох місяців з дня надходження
документів, зазначених у пункті 6 цього
Порядку, орган Казначейства для
виконання рішення про стягнення
передає до Казначейства документи та
відомості згідно з підпунктом 1 пункту
47 цього Порядку, відповідно до якого
безспірне списання коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання судових
рішень та виконавчих документів,
здійснюється Казначейством на
підставі поданих органом Казначейства
документів та відомостей, надісланих
стягувачами та боржником, інформації
про неможливість виконання
безспірного списання коштів з рахунків
боржника.

Однак позивач вказує, що в п.33
Порядку зазначено, що документи та
відомості орган Казначейства для
виконання рішення про стягнення
передає до Казначейства, отже, не
визначено, що документи та відомості
повинні бути передані саме до
Державної казначейської служби
України, а тому Казначейством в
розумінні п. 33 Порядку є Головне
управління Державної казначейської
служби України в м. Севастополі.

Вказані доводи позивача суд вважає
помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до Положення про
державну казначейську службу України,
затвердженого Указом Президента
України 13 квітня 2011 року № 460, Державна
казначейська служба України
(Казначейство України) є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра фінансів України. Основними
завданнями Казначейства України є
внесення пропозицій щодо формування
державної політики у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів; реалізація
державної політики у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів. Казначейство України
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через свої
територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, районах, районах у
містах, містах обласного,
республіканського (Автономної
Республіки Крим) значення (у разі їх
утворення).

Згідно з Положенням про управління
(відділення) Державної казначейської
служби України у районах, районах у
містах, містах обласного,
республіканського значення,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України 12.10.2011 року № 1280,
Управління Державної казначейської
служби України та відділення Державної
казначейської служби України у
районах, районах у містах, містах
обласного, республіканського значення
(далі - управління (відділення)
Казначейства) є територіальними
органами Державної казначейської
служби України.

З поняття безспірне списання,
визначеного у п. 2 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011
року № 845, вбачається, що цей
нормативний акт розрізняє поняття
Казначейство та його територіальні
органи (органи Казначейства).

Таким чином, враховуючи аналіз
наведених норм права у сукупності, суд
вважає, що в п.33 Порядку під поняттям
Казначейство мається на увазі Державна
казначейська служба України, що
відповідає п.1 Положення про державну
казначейську службу України,
затвердженого Указом Президента
України 13 квітня 2011 року № 460, а
органами Казначейства в розумінні
цього Порядку є територіальні органи
Казначейської служби, що узгоджується
із структурою територіальних органів
Державної казначейської служби
України, визначеної у п. 1 Положення про
управління (відділення) Державної
казначейської служби України у
районах, районах у містах, містах
обласного, республіканського значення,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України 12.10.2011 року № 1280, тому
суд доходить висновку про відсутність
протиправних дій зі сторони
відповідача щодо передання
виконавчого документу позивача до
подальшого виконання до Державної
казначейської служби України, вказані
дії вчинені відповідачем відповідно до
положень ЗУ «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» та Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників, затвердженого постановою
КМУ від 03.08.2011 року № 845, отже, немає
підстав для визнання незаконним
неперерахування відповідачем коштів
позивачу у тримісячний строк, та
зобов'язанні відповідача перерахувати
на рахунок позивача кошти в сумі 4838,00
грн.

За наведених обставин суд вважає, що
вимоги позивача є необґрунтованими та
безпідставними, у зв’язку з чим не
підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про виплату
йому додаткової компенсації в сумі 0,40
грн. за кожен день не виплати коштів,
починаючи з 20 жовтня 2013 року, суд
зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст.5 ЗУ «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» у разі якщо Державна
казначейська служба України протягом
трьох місяців не перерахувала кошти за
рішенням суду про стягнення коштів,
крім випадку, зазначеного в частині
четвертій статті 4 цього Закону,
стягувачу виплачується компенсація в
розмірі трьох відсотків річних від
несплаченої суми за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду. Компенсація за порушення строку
перерахування коштів за рішенням суду
про стягнення коштів з державного
органу нараховується Державною
казначейською службою України.

Враховуючи наведене та те, що
нарахування та виплата такої
компенсації здійснюється саме
Державною казначейською службою
України, враховуючи також, що в
задоволенні первісної вимоги про
визнання незаконним неперерахування
відповідачем коштів позивачу та
зобов'язанні вчинити таке
перерахування відмовлено, суд доходить
висновку, що вимога позивача про
виплату йому додаткової компенсації є
безпідставною, тому не підлягає
задоволенню.

З огляду на положення ч.5 ст. 94 КАС
України суд відносить судові витрати
на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.6, 9, 11, 12, 70-72, 86, 94, 159,
160, 162, 163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Головного управління
Державної казначейської служби
України в м. Севастополі про визнання
незаконним не перерахування частини
разової грошової допомоги за 2011 рік «до
5 травня» в сумі 4838,00 грн. у тримісячний
строк, зобов'язання перерахувати
частину разової грошової допомоги за
2011 рік «до 5 травня» в сумі 4838,00 грн. із
додатковою виплатою компенсації за
кожен день не виплати коштів в сумі 0,40
грн. за кожен день не виплати коштів,
починаючи з 20 жовтня 2013 року –
відмовити.

Постанову може бути оскаржено до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду м. Севастополя
шляхом подачі через суд першої
інстанції апеляційної скарги протягом
10 днів з моменту її проголошення. У разі
проголошення вступної та резолютивної
частини постанови апеляційна скарга
може бути подана протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно

Суддя Ленінського районного суду

м.Севастополя
М.В. Рубан