Справа № 2а/0270/4150/11
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2013-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" грудня 2013 р. м. Київ
К/9991/3346/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Блажівської Н.Є., Сіроша М.В.,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Хмільницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Вінницької області

на постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 25.10.2011

та ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 08.12.2011

у справі № 2а/0270/4150/11 Вінницького
окружного адміністративного суду

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «МП-Альфа»

до Хмільницької об'єднаної державної
податкової інспекції Вінницької
області в особі Літинського відділення

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 25.10.2011,
залишеною без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 08.12.2011, позов ТОВ «МП-Альфа» до
Хмільницької об'єднаної державної
податкової інспекції Вінницької
області в особі Літинського відділення
задоволено: визнано протиправним і
скасовано податкове повідомлення -
рішення Літинського відділення
Хмільницької об'єднаної податкової
інспекції Вінницької області від 22
березня 2011 року №000092301 про зменшення
суми від'ємного значення податку на
додану вартість на 145083,00 грн за січень
2009 року.

Судові рішення вмотивовані висновками
судів першої та апеляційної інстанцій
про те, що позивач правомірно включив
до податкового кредиту суми ПДВ,
сплачені у ціні придбання мінеральних
добрив та послуг по навантаженню
мінеральних добрив на користь ТОВ
«Арка Компані», оскільки факт
реальності господарських операцій
підтверджено у судовому процесі
первинними документами, які
відповідають вимогам законодавства.
Суди зробили висновок про
недоведеність з боку ОДПІ нікчемності
правочину, за наслідками якого позивач
сформував податковий кредит.

У касаційній скарзі Хмільницька ОДПІ
просить скасувати ухвалені у справі
судові рішення та прийняти нове
рішення про відмову у задоволенні
позову, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права .

Заперечуючи проти касаційної скарги
позивач просить залишити її без
задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що фактичною підставою
для зменшення у податковому обліку
позивача суми від'ємного значення
податку на додану вартість згідно з
податковим повідомленням-рішенням, з
приводу правомірності якого виник
спір, став висновок контролюючого
органу, викладений в акті
документальної невиїзної перевірки
№7-23-34004595 від 10.03.2011, про порушення ТОВ
"МП-Альфа" норм підпунктів 7.4.1, 7.4.5
пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» внаслідок включення до
складу податкового кредиту за січень
2009 року ПДВ в сумі 145082,81 грн., сплаченої
у вартості селітри аміачної, отриманої
за нікчемним правочином з ТОВ «Арка
Компані», що призвело до завищення
від'ємного значення податку на вказану
суму. При цьому висновок про
нікчемність правочину зроблений
податковим органом виключно на
підставі акта планової перевірки ТОВ
«Арка Компані» від 10.11.2010 № 6566/23-506/32763326,
згідно з яким ліквідатор ТОВ «Арка
Компані» у справі про банкрутство,
порушеної 17.05.2010 за № Б-50/86-10, Вакуленко
В.В. будь-яких первинних документів від
директора товариства Гостюхіна С.Л. не
отримував, а місцезнаходження
останнього оперативно-розшуковими
діями податкової міліції не
встановлено.

На підставі акта перевірки ОДПІ
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 22 березня 2011
року №000092301, яким зменшено суму
від'ємного значення податку на додану
вартість на 145083,00 грн за січень 2009 року.

У судовому процесі встановлено, що між
ТОВ «МП-Альфа» (покупець) та ТОВ «Арка
Компані» (постачальник) укладено
договір поставки селітри аміачної від
16.01.2009 № ПР01, на виконання якого
постачальник поставив покупцю селітру
аміачную вартістю 870496,86 грн, у т.ч. ПДВ-
145082,81 грн.

На оформлення господарських операцій з
поставки позивачу мінерального
добрива на вказану суму ТОВ «Арка
Компані» виписало на адресу позивача
акти прийому-передачі, видаткові та
податкові накладні, а позивач здійснив
оплату за товар на підставі платіжних
доручень. На момент поставки товару за
договором від 16.01.2009 №ПР01 у позивача
був відсутній договір із залізницею і
він у силу пунктів 2.3, 2.4 Правил
розрахунків за перевезення вантажів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 21 листопада 2000
року №644, зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України 24
листопада 2000 року за №864/5085, не міг бути
отримувачем вантажу на залізничній
станції. З метою отримання на
залізничній станції мінерального
добрива позивач уклав договір від
16.01.2009 №01/16-01-09 з ТОВ «Агрофірма Обрій»,
у якого був наявний договір з ДТГО
«Південно-Західна залізниця» від 30.12.2008
№1462. Користуючись наданим статтею 267
Господарського кодексу України правом,
позивач змінив умови поставки договору
від 16.01.2009 №ПР01 та надав ТОВ «Арка
Компані» транспортні інструкції, в
яких вказано реквізити отримувача
товару - ТОВ «Агрофірма Обрій». На
підставі транспортних інструкцій ТОВ
«Арка Компані» відвантажило товар на
адресу ТОВ «Агрофірма Обрій», яке на
підставі договору від 16.01.2009 №01/16-01-09
отримало товар на залізничній станції
Дережня та передало його ТОВ
«МП-Альфа». Із залізничної станції
товариство перевозило товар до місця
його зберігання на орендованих у ТОВ
«Агрофірма Обрій» автомобілях, що
підтверджується договорами оренди
автотранспортного засобу, актами
приймання-передачі автотранспортного
засобу та подорожніми листами.

Позивач суми витрат по оплаті
придбаного товару відніс у податковому
обліку до складу валових витрат, а ПДВ у
його ціні - до складу податкового
кредиту відповідного податкового
періоду.

У відповідності до підпункту 7.4.1 пункту
7.4 статті 7 Закону України «Про податок
на додану вартість» (чинного до 01.01.2011)
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту) (абзац
перший підпункту 7.4.5 пункту 7.4 цієї
статті у редакції Закону України від
25.03.2005 № 2505-IV).

При цьому законодавцем презумується
реальність оподатковуваних операцій
та витрат платника податку, а також
достовірність документів податкового
обліку.

За змістом наведених норм право
платника податку на віднесення
вартості отриманих товарів (послуг) до
валових витрат, а сум ПДВ у їх вартості
на включення сум податку до
податкового кредиту обумовлено
юридичним складом, до якого входять
такі юридичні факти як придбання
платником податку у інших платників
цього податку товарів (послуг) або
основних фондів, призначених для
використання в оподатковуваних
операціях, що відповідають цілям
господарської діяльності платника
податку; підтвердження податковою
накладною, виписаною постачальником -
платником податку, митною декларацією
(іншими подібними документами, перелік
яких встановлений підпунктом 7.2.6
пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість суми
нарахованого (сплаченого) податку в
ціні придбання товару (послуг).

Обов'язкове встановлення факту
поставки як підстави для включення
суми ПДВ, вказаної у податковій
декларації, до податкового кредиту
відповідає правовій позиції
Верховного Суду України по такій
категорії спорів, висловленій, зокрема
у постанові від 22.10.2010 у справі за
позовом Приватного підприємства
«Балтімор» до ДПІ у Кіровоградській
області, Головного управління
Державного казначейства України у
Кіровоградській області про визнання
недійсним податкового
повідомлення-рішення та стягнення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість.

Заперечуючи проти позову, податковий
орган посилався на виявлені плановою
перевіркою контрагента позивача - ТОВ
«Арка Компані» обставини відсутності у
цього підприємства будь-яких
документів первинного обліку, у тому
числі на підтвердження господарської
операції з поставки товару позивачу.

Разом з тим, суди попередніх інстанцій
на підставі приєднаних до справи
доказів, а саме: актів прийому-передачі,
видаткових та податкових накладних,
платіжних доручень, договору від 16.01.2009
№01/16-01-09 між ТОВ «МП-Альфа» та ТОВ
«Агрофірма Обрій», договору від 30.12.2008
№1462 між ТОВ «Агрофірма Обрій» та ДТГО
«Південно-Західна залізниця»,
залізничних накладних, договорів
оренди транспортного засобу, актів
приймання-передачі автотранспортного
засобу, подорожніх листів, оцінка яким
дана з дотриманням норм статті 86 КАС
України, встановили факт поставки
позивачу ТОВ «Арка Компані» селітри
аміачної та зробили юридично
правильний висновок про правомірність
включення позивачем сум ПДВ за
наслідками цих господарських операцій
до податкового кредиту.

Вищенаведені правові норми не ставлять
у залежність право платника податку на
формування податкового кредиту від
організації ведення бухгалтерського
та податкового обліку іншими
платниками податку - постачальниками
товарів (послуг), а реальність поставки
у судовому процесі не спростована.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність цих
висновків

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для
скасування оскаржуваних судових
рішень відсутні.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Хмільницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Вінницької області залишити
без задоволення.

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 25.10.2011 та
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 08.12.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
Н.Є. Блажівська М.В. Сірош