Справа № 803/2555/13-а
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2014-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2014 року Справа № 803/2555/13-a

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Каленюк Ж.В.,

при секретарі судового засідання
Шаблій Л.П.,

за участю представника позивача
Нагорнюк І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Ковельського міжрайонного прокурора
до Ковельської районної ради про
визнання нечинним та скасування
рішення від 02 грудня 2013 року № 27/2,

ВСТАНОВИВ:

Ковельський міжрайонний прокурор
звернувся з адміністративним позовом
до Ковельської районної ради про
визнання нечинним та скасування
рішення від 02 грудня 2013 року № 27/2 «Про
ситуацію, що склалася з
євроінтеграційними процесами в
Україні».

В обґрунтування позову вказав, що
відповідно до частини першої статті 140
Конституції України місцеве
самоврядування є правом
територіальної громади самостійно
вирішувати питання місцевого значення
в межах Конституції і законів України.
Такі ж вимоги закріплені і у частині
першій статті 2 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні».
Однак рішенням від 02 грудня 2013 року №
27/2 Ковельською районною радою
поставлено вимогу про негайну
відставку Кабінету Міністрів України,
Генерального прокурора України та
притягнення до кримінальної
відповідальності Міністра внутрішніх
справ України ОСОБА_2, припинення
політичних переслідувань та
звільнення ОСОБА_3 Ковельська районна
рада вирішила питання не місцевого
значення та вийшла за межі своїх
повноважень.

Відповідно до статті 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
рада в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень,
які з мотивів їх невідповідності
Конституції та законів України можуть
визнаватися незаконними лише в
судовому порядку.

Оскільки рішення від 02 грудня 2013 року №
27/2 прийняте Ковельською районною радою
з порушенням Конституції та законів
України, то в силу повноважень,
визначених статтями 20, 23 Закону України
«Про прокуратуру», прокурор просив
визнати нечинним та скасувати рішення
Ковельської районної ради від 02 грудня
2013 року № 27/2.

У письмовому запереченні проти позову
відповідач його вимог не визнав, в
обґрунтування заперечення пояснив, що
Ковельська районна рада є виборним
представницьким органом місцевого
самоврядування спільних інтересів
територіальних громад сіл, селищ
району, здійснюючи від їх імені та в їх
інтересах функції та повноваження
місцевого самоврядування. Відповідно
до Регламенту Ковельської районної
ради шостого скликання на пленарних
засіданнях рада може приймати
звернення - рішення ради, звернене до
непідпорядкованих раді суб'єктів із
закликом до певних дій та ініціатив.
Звернення підлягають оприлюдненню
через місцеві засоби масової
інформації. Вважає, що зазначене
рішення від 02 грудня 2013 року № 27/2
відповідає чинному законодавству та
прийняте з урахуванням Регламенту
ради. З наведених підстав у задоволенні
позову відповідач просив відмовити
(а.с.59-60).

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримує з підстав,
наведених у позовній заяві; та з
урахуванням заяви про уточнення
предмету позову просить визнати
протиправним і скасувати рішення
відповідача від 02 грудня 2013 року № 27/2
(а.с.61).

У судове засідання представник
відповідача не прибув. У письмовій
заяві від 03 січня 2014 року відповідач
просив розгляд справи здійснювати за
відсутності його представника та на
підставі наявних матеріалів (а.с.58).

Заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши доводи
заперечення проти позову відповідача
та дослідивши письмові докази, суд
дійшов висновку, що позов слід
задовольнити з таких мотивів і
підстав.

Судом встановлено, що 02 грудня 2013 року
Ковельською районною радою прийнято
рішення № 27/2 «Про ситуацію, що склалася
з євроінтеграційними процесами в
Україні» (а.с.16). Як вбачається із
пояснювальної записки до рішення, його
прийняття обумовлене ситуацією, яка
склалася в Україні після відмови влади
підписати Угоди про асоціацію з
Європейським Союзом та побиття
представників мирної акції протесту на
майдані Незалежності у м. Києві (а.с.17).
Зазначеним рішенням рада звертається
до Президента України та голів
депутатських груп та фракцій у
Верховній Раді України з вимогою про
негайну відставку Кабінету Міністрів
України, Генерального прокурора
України та притягнення до кримінальної
відповідальності Міністра внутрішніх
справ України ОСОБА_2;
припинити політичні переслідування та
звільнити ОСОБА_3. Рішення прийнято з
посиланням на статтю 43 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», статтю 3 Конституції України.

Надаючи оцінку рішенню, прийнятому
Ковельською районною радою, судом
враховано, що відповідно до статті 140
Конституції України місцеве
самоврядування є правом
територіальної громади - жителів села
чи добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища та
міста - самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України. Органами місцевого
самоврядування, що представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ та міст, є районні та
обласні ради.

Згідно з частиною другою статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Повноваження районної ради визначені
статтею 143 Конституції України та
статтею 43 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні». Так
відповідно до статті 143 Конституції
України територіальні громади села,
селища, міста безпосередньо або через
утворені ними органи місцевого
самоврядування управляють майном, що є
в комунальній власності; затверджують
програми соціально-економічного та
культурного розвитку і контролюють їх
виконання; затверджують бюджети
відповідних
адміністративно-територіальних
одиниць і контролюють їх виконання;
встановлюють місцеві податки і збори
відповідно до закону; забезпечують
проведення місцевих референдумів та
реалізацію їх результатів; утворюють,
реорганізовують та ліквідовують
комунальні підприємства, організації і
установи, а також здійснюють контроль
за їх діяльністю; вирішують інші
питання місцевого значення, віднесені
законом до їхньої компетенції. Обласні
та районні ради затверджують програми
соціально-економічного та культурного
розвитку відповідних областей і
районів та контролюють їх виконання;
затверджують районні і обласні
бюджети, які формуються з коштів
державного бюджету для їх відповідного
розподілу між територіальними
громадами або для виконання спільних
проектів та з коштів, залучених на
договірних засадах з місцевих бюджетів
для реалізації спільних
соціально-економічних і культурних
програм, та контролюють їх виконання;
вирішують інші питання, віднесені
законом до їхньої компетенції. Органам
місцевого самоврядування можуть
надаватися законом окремі
повноваження органів виконавчої влади.

Виключний перелік питань, які
вирішуються на пленарних засіданнях
районної ради, визначено частиною
першою, третьою статті 43 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні». Частиною другою зазначеної
статті передбачено можливість
вирішення районною радою і інших
питань, що віднесені до їх відання цим
та іншими законами.

Як орган місцевого самоврядування
районна рада в межах повноважень,
визначених законом, приймає нормативні
та інші акти у формі рішень на
пленарних засіданнях на основі
колективного і вільного обговорення та
голосування більшістю депутатів від
загального складу ради; її рішення є
обов'язковими до виконання на
відповідній території (частина перша
статті 144 Конституції України, частини
друга, третя, четверта статті 10, частина
друга статті 43, частини перша, друга,
третя статті 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
частина перша статті 20 Закону України
«Про статус депутатів місцевих рад»).

Виходячи з цих конституційних
положень у системному зв'язку з
положеннями статті 6 Конституції
України про те, що державна влада в
Україні здійснюється на засадах її
поділу на законодавчу, виконавчу та
судову, Конституційний Суд України у
рішенні від 26 березня 2002 року N 6-рп/2002
в справі про охорону трудових прав
депутатів місцевих рад визначив
політико-правову природу органів
місцевого самоврядування, які не є
органами державної влади, а є
представницькими органами, через які
здійснюється право територіальної
громади самостійно вирішувати не
будь-які питання суспільного життя, а
питання саме місцевого значення, тобто
такі, які пов'язані передусім з
життєдіяльністю територіальних громад
і перелік яких визначено у Конституції
і законах України.

Такі ж положення закріплені у статті 4
Європейської хартії місцевого
самоврядування, яка встановлює, що
головні повноваження і функції
органів місцевого самоврядування
визначаються конституцією або
законом; органи місцевого
самоврядування в межах закону мають
повне право вільно вирішувати будь-яке
питання, яке не вилучене із сфери
їхньої компетенції і вирішення якого
не доручене жодному іншому органу;
повноваження, якими наділяються
органи місцевого самоврядування, як
правило, мають бути повними і
виключними.

Отже, аналіз норм Основного Закону та
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» дозволяє
зробити висновок, про наявність у
районної ради повноважень на прийняття
на її пленарних засіданнях
обов'язкових до виконання рішень не з
будь-яких питань суспільного життя, а з
питань саме місцевого значення, тобто
тих, що пов'язані передусім із
життєдіяльністю територіальної
громади. Іншого чинним законодавством
України не передбачено.

Звернення із вимогою до Президента
України та голів депутатських груп та
фракцій Верховної Ради України про
відставку Кабінету Міністрів України,
Генерального прокурора України
свідчить про порушення питання
загальнодержавного значення, а не
питання територіальної громади сіл,
селищ, міст Ковельського району.
Вимога про притягнення до кримінальної
відповідальності Міністра внутрішніх
справ України ОСОБА_2 та звільнення
ОСОБА_3, адресована вказаним вище
суб'єктам державної влади, також не
ґрунтується на законі: ініціювання
такого питання виходить за межі
повноважень Ковельської районної ради,
кім того, порядок кримінального
провадження на території України
визначається лише кримінальним
процесуальним законодавством України
(стаття 1 Кримінального процесуального
кодексу України). Встановлення іншого
порядку суперечить загальним засадам
державності, закріпленим Основним
Законом.

Суд погоджується із доводами
відповідача про те, що Ковельська
районна рада вправі приймати звернення
- рішення ради, звернене до не
підконтрольних раді суб'єктів із
закликом до певних дій та ініціатив, як
це передбачено статтею 58 її Регламенту,
затвердженого рішенням районної ради
від 14 грудня 2010 року № 2/2. Разом з тим,
суд зауважує, що рішення районної ради,
не дивлячись на те, в якій формі воно
прийняте повинне відповідати
повноваженням органу місцевого
самоврядування: виходити з суспільних
інтересів відповідної територіальної
громади та стосуватися питання
виключно місцевого значення.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (КАС України) у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Із системного аналізу наведених вище
норм суд приходить до висновку, що
відповідач, приймаючи від імені
територіальних громади сіл, селищ, міст
Ковельського району оспорюване
рішення, вирішив питання, які не
стосуються безпосередньо їх
життєдіяльності та які не належать до
його компетенції. Тобто, рішення
Ковельської районної ради прийняте не
на підставі та не у межах повноважень,
що передбачені Конституцією та
законами України, а тому не може
вважатися правомірним.

Частиною 10 статті 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
встановлено, що акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Як передбачено пунктом 3 частини
третьої статті 20, частини п'ятої статті
23 Закону України «Про прокуратуру» при
виявленні порушень закону прокурор у
межах своєї компетенції має право
звертатися до суду в передбачених
законом випадках, із позовом про
визнання протиправним рішення чи
окремих його положень і щодо
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень.

З огляду на наведене, рішення від 02
грудня 2013 року № 31/2 «Про ситуацію, що
склалася з євроінтеграційними
процесами в Україні» підлягає визнанню
протиправним та скасуванню, а
адміністративний позов - задоволенню
повністю.

Керуючись статтями 2, 71, частиною
третьою статті 160, статтями 162, 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі статей 19, 140, 143
Конституції України, Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», Закону України «Про
прокуратуру», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Ковельської районної ради від
02 грудня 2013 року № 27/2 «Про ситуацію, що
склалася з євроінтеграційними
процесами в Україні».

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі 13 січня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
Ж.В.Каленюк