Справа № 826/17624/13-а
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2014-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 січня 2014 року письмове
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Арсірія Р.О. вирішив у порядку
письмового провадження
адміністративну справу
За позовомЗаступника прокурора міста
Києва до Київської міської ради
Департаменту земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації)треті особиОСОБА_1
ОСОБА_2провизнання дій та
бездіяльності протиправними,
зобов'язання вчинити дії
Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача в якому просив:
1) визнати протиправною бездіяльність
відповідача 1 та зобов'язати розглянути
подання шляхом скасування незаконного
рішення XI сесії VI скликання Київської
міської ради від 22.05.2013 № 415/9472 «Про
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки громадянину ОСОБА_2 на АДРЕСА_1
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд»;

2) визнати протиправними дії
відповідача 2 в частині надання
відповіді на подання не уповноваженим
органом та викладених у поданні
порушень;

3) зобов'язати відповідача 1 подати звіт
про виконання судового рішення після
його прийняття.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
прокуратурою міста Києва проведено
перевірку за зверненням ОСОБА_1 щодо
порушення його права власності шляхом
прийняття рішення XI сесії VI скликання
Київської міської ради від 22.05.2013 №
415/9472 «Про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
громадянину ОСОБА_2 на АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд».

На думку позивача, Київська міська рада
незаконно надала дозвіл на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки громадянину ОСОБА_2 у
зв'язку з тим, що на ній знаходиться
нерухоме майно, яке належить іншій
фізичній особі - ОСОБА_1

Відповідач 2 проти позову заперечував,
вважаючи, що під час прийняття рішення
22.05.2013 №415/9472 діяв у межах повноважень
та у відповідності до вимог
законодавства України, просив суд
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Відповідач 1 в жодне судове засідання
не прибув, хоча про дату, час та місце
судового розгляду повідомлений
належним чином, заперечень чи пояснень
по суті суду не надав.

Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд ухвалив
розглядати справу у порядку письмового
провадження.

За результатами розгляду документів і
матеріалів поданих сторонами, Окружний
адміністративний суд м. Києва,
встановив:

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням XI сесії VI скликання Київської
міської ради від 22.05.2013 №415/9472 «Про
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки громадянину ОСОБА_2 на АДРЕСА_1
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд», надано дозвіл на
розроблення проекту землеустрою, щодо
відведення земельної ділянки
громадянину ОСОБА_2 на АДРЕСА_1
орієнтовною площею 0,06 га (земельна
ділянка комунальної власності
територіальної громади міста Києва) у
власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд згідно
з планом-схемою (додаток до рішення)
(К-20448).

Прокуратурою міста Києва проведена
перевірка за зверненням гр. ОСОБА_1,
щодо порушення його права власності
шляхом прийняття рішення XI сесії VI
скликання Київської міської ради від
22.05.2013 №415/9472 «Про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
громадянину ОСОБА_2 на АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд».

Перевіркою було встановлено, що
Київська міська рада незаконно надала
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки громадянину ОСОБА_2 у зв'язку з
тим, що на ній знаходиться нерухоме
майно, яке належить іншій фізичній
особі - ОСОБА_1

Враховуючи викладене та керуючись ст.23
Закону України «Про прокуратуру»,
прокуратурою міста Києва внесено
подання від 27.09.2013 р. № 07/1/5-272-вих13 на
рішення XI сесії VI скликання Київської
міської ради від 22.05.2013 №415/9472 «Про
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки громадянину ОСОБА_2 на АДРЕСА_1
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд», яким вимагалося
скасувати зазначене рішення та у строк
до 16.10.2013 р. повідомити про результати
розгляду подання та вжиті заходи.

За дорученням заступника голови
Київської державної адміністрації від
03.10.2013 №08/15979 подання та лист
прокуратури міста Києва стосовно
скасування рішення Київської міської
ради від 22.05.2013 №415/9472 розглядалося
відповідачем 2.

За результатом розгляду
вищезазначеного подання від 27.09.2013 р. №
07/1/5-272-вих13, відповідачем 2 надано
прокураті міста Києва відповідь (лист
від 11.10.2013 р. № 7), якою
повідомлено, що документація із
землеустрою (Д-6810) з відповідним
проектом рішення з 10.10.2013 перебуває в
управлінні організаційної роботи
секретаріату Київради, департамент
земельних ресурсів повідомить
зазначене управління про подання
прокуратури міста Києва від 27.09.2013 р. №
07/1/5-272-вих13 та повернення зазначених
документів до суб'єкта подання.

Позивач вважає такі дії відповідача 2
та бездіяльність відповідача 1 по
розгляду подання прокуратури міста
Києва протиправними, що і стало
підставою для його звернення до суду з
відповідним адміністративним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про часткову обґрунтованість
позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч.1,2 ст.8 Закону України «Про
прокуратуру» законні вимоги прокурора
є обов'язковими для всіх органів,
підприємств, установ, організацій,
посадових осіб та громадян і
виконуються невідкладно або у
передбачені законом чи визначені
прокурором строки.

Ухилення від виконання законних вимог
прокурора тягне за собою
відповідальність, передбачену законом.

Статтею 12 Закону України «Про
прокуратуру» прокурор розглядає заяви
і скарги про порушення прав громадян та
юридичних осіб, крім скарг, розгляд
яких віднесено до компетенції суду.

Прокурор здійснює нагляд за
додержанням вимог законодавства щодо
порядку розгляду скарг всіма органами,
підприємствами, установами,
організаціями та посадовими особами.

Згідно ст.19 Закону України «Про
прокуратуру» предметом нагляду за
додержанням і застосуванням законів є,
зокрема, відповідність актів, які
видаються всіма органами,
підприємствами, установами
організаціями та посадовими особами,
вимогам Конституції України та чинним
законам.

Перевірка виконання законів
проводиться за заявами та іншими
повідомленнями про порушення
законності, що вимагають
прокурорського реагування, а за
наявності приводів - також з власної
ініціативи прокурора. Прокуратура не
підміняє органи відомчого управління
та контролю і не втручається у
господарську діяльність, якщо така
діяльність не суперечить чинному
законодавству.

Статтею 20 Закону України «Про
прокуратуру» передбачено, що при
виявленні порушень закону прокурор у
межах своєї компетенції має право, крім
іншого, вносити подання.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про
прокуратуру», подання - це акт
реагування прокурора на виявлені
порушення закону з вимогою (вимогами)
щодо:

1) усунення порушень закону, причин та
умов, що їм сприяли;

2) притягнення осіб до передбаченої
законом відповідальності;

3) відшкодування шкоди;

4) скасування нормативно-правового
акта, окремих його частин або
приведення його у відповідність із
законом;

5) припинення незаконних дій чи
бездіяльності посадових і службових
осіб.

Подання може бути внесено
Прем'єр-міністру України, Кабінету
Міністрів України, Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
міністерствам та іншим центральним і
місцевим органам виконавчої влади,
органам місцевого самоврядування,
військовим частинам, громадським
об'єднанням, органам державного
нагляду (контролю), посадовим і
службовим особам цих органів,
підприємствам, установам та
організаціям незалежно від форм
власності, підпорядкованості чи
приналежності, фізичним особам -
підприємцям.

Відповідний прокурор має бути
повідомлений про результати розгляду
подання та вжиті заходи у визначений
ним строк, що обчислюється з дня
отримання подання та не може бути
меншим 10 днів.

Колегіальний орган, якому внесено
подання, повідомляє про день його
розгляду прокурору, який вправі
особисто взяти участь у засіданні
цього органу.

У разі відхилення подання в цілому чи
частково або неповідомлення прокурора
про результати розгляду подання, а
також якщо подання не вносилося,
прокурор може звернутися до суду щодо:

1) визнання незаконним
нормативно-правового акта
відповідного органу повністю чи в
окремій його частині;

2) визнання протиправним рішення чи
окремих його положень і щодо
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень;

3) визнання протиправними дій чи
бездіяльності, зобов'язання вчинити
певні дії або утриматися від вчинення
певних дій.

Для звернення прокурора з позовом до
суду встановлюється 15-денний строк, що
обчислюється з дня одержання
повідомлення про відхилення подання
або в разі неповідомлення прокурора
про результати розгляду подання з дня
закінчення визначено прокурором
строку для його розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачами належним чином не
виконаний обов'язок розгляду подання
прокуратури від 27.09.2013 р. № 07/1/5-272-вих13
на рішення XI сесії VI скликання
Київської міської ради від 22.05.2013 №415/9472
«Про надання дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки громадянину ОСОБА_2
на АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд» та
прийняття, за результатами такого
розгляду відповідного рішення про його
задоволення чи відхилення, що свідчить
про допущення, з боку відповідачів,
протиправної бездіяльності щодо
розгляду відповідного подання.

В той же час, суд вважає за необхідне
звернути увагу на те, що відповідно до
п.5 рішення Конституційного Суду
України від 16.04.2009 р. №7-рп/2009 у справі за
конституційним поданням Харківської
міської ради щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 19, статті 144 Конституції України,
статті 25, частини чотирнадцятої статті
46, частин першої, десятої статті 59
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування) визначено, що органи
місцевого самоврядування не можуть
скасовувати свої попередні рішення,
вносити до них зміни, якщо відповідно
до приписів цих рішень виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення. Це є
«гарантією стабільності суспільних
відносин» між органами місцевого
самоврядування і громадянами,
породжуючи у громадян впевненість у
тому, що їхнє існуюче становище не буде
погіршене прийняттям більш пізнього
рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку про
некоректність позовної вимоги щодо
зобов'язання відповідача 1 розглянути
подання шляхом скасування незаконного
рішення XI сесії VI скликання Київської
міської ради від 22.05.2013 № 415/9472 «Про
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки громадянину ОСОБА_2 на АДРЕСА_1
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд».

При цьому, з урахуванням положень ч.2
ст.11 Кодексу адміністративного
судочинства України, якою передбачено,
що суд може вийти за межі позовних
вимог та скасувати рішення XI сесії VI
скликання Київської міської ради від
22.05.2013 №415/9472 «Про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
громадянину ОСОБА_2 на АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд».

Щодо вимог позивача про визнання
протиправними дії відповідача 2 в
частині надання відповіді на подання
не уповноваженим органом та викладених
у поданні порушень, суд зазначає
наступне.

Згідно п.6 Регламенту Київської міської
ради, затвердженого рішенням VII сесія VI
скликання від 14 липня 2011 року № 383/5770,
приписи та подання прокурора на
рішення та дії Київради та її органів
опрацьовуються посадовими особами
Київради, постійними комісіями та
структурними підрозділами
секретаріату Київської міської ради у
визначений Законом України «Про
прокуратуру строк.

Відповідно до пп.1.1. п.1 Положення про
Департамент земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), затвердженого рішенням
Київської міської ради від 19 грудня 2002
р. № 182/342, Департамент земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) (далі -
Департамент) є структурним підрозділом
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) та згідно з
законодавством виконує функції
територіального органу виконавчої
влади з питань земельних ресурсів, є
підзвітним та підконтрольним
Київській міській раді та
безпосередньо підпорядковується
Київському міському голові.

Департамент відповідно до покладених
на нього завдань, крім іншого, готує та
подає в установленому порядку проекти
рішень Київської міської ради,
розпоряджень Київського міського
голови, розпорядження виконавчого
органу Київради (Київської міської
державної адміністрації), а також подає
свої висновки з питань, зокрема,
передачі земельних ділянок у власність
громадян та юридичних осіб (пп.3.12. п.3
Положення).

Департамент має право, зокрема, вносити
пропозиції Київській міській раді і
виконавчому органу Київради (Київській
міській державній адміністрації) щодо
обмеження, тимчасової заборони
(зупинення) чи припинення використання
земельної ділянки громадянами та
юридичними особами в разі порушення
ними вимог земельного законодавства
(пп.4.6. п.4 Положення).

Як вбачається з матеріалів справи, у
зв'язку з тим, що відповідач 2 є
доповідачем на пленарних засіданнях з
питань розділу містобудування і
землекористування, за дорученням
заступника міського голови Київської
державної адміністрації Крамаренка
Р.М. від 03.10.2013 №08/15979, ним було
розглянуто відповідне подання
прокуратури від 27.09.2013 р. № 07/1/5-272-вих13.

Таким чином, за результатом системного
аналізу викладеного, суд дійшов
висновку, що відповідач 2 має
повноваження щодо розгляду подання
прокуратури.

Також, суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідно до ч.1,2 ст.267 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд який ухвалив судове
рішення в адміністративній справі, має
право зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб'єкта
владних повноважень про виконання
постанови суду або в разі неподання
такого звіту суддя своєю ухвалою може
встановити новий строк подання звіту,
накласти на керівника суб'єкта владних
повноважень, відповідального за
виконання постанов, штраф у розмірі від
десяти до тридцяти мінімальних
заробітних плат.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про обґрунтованість вимоги
позивача щодо зобов'язання відповідача
1 подати звіт про виконання судового
рішення після його прийняття.

Згідно з ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого вирішує справи відповідно до
Конституції України та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч.1, 2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачами, як суб'єктами владних
повноважень, належним чином не
виконаний обов'язок щодо доказування з
урахуванням вимог встановлених ч. 2 ст.19
Конституції України та ч.3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

За таких обставин, Окружний
адміністративний суд міста Києва за
правилами, встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази, вважає заявлені позовні вимоги
частково обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Заступника прокурора міста Києва
задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Київської міської ради щодо не
розгляду у встановленому
законодавством порядку подання від
27.09.2013 р. № 07/1/5-272-вих13 на рішення XI сесії
VI скликання Київської міської ради від
22.05.2013 №415/9472 «Про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
громадянину ОСОБА_2 на АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд».

Скасувати рішення XI сесії VI скликання
Київської міської ради від 22.05.2013 №415/9472
«Про надання дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки громадянину ОСОБА_2
на АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд».

Зобов'язати Київську міську раду у
місячний строк з моменту набрання
законної сили судовим рішенням подати
звіт про його виконання.

В іншій частині відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку повністю або частково за
правилами, встановленими ст.ст.185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
Р.О. Арсірій