Справа № 2а-4742/10/1270
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2013-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" листопада 2013 р. м.
Київ К-38080/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Приватного підприємства «Прана»

на постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04 листопада
2010 року

у справі № 2а-4742/10/1270

за позовом Приватного підприємства
«Прана»

до Державної податкової інспекції у
місті Красний Луч Луганської області

про визнання недійсним рішення про
застосування штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

Приватне підприємство «Прана» (далі -
позивач) звернулось до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
місті Красний Луч Луганської області
(далі - відповідач) про визнання
недійсним рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 13
серпня 2009 року № .

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 16 вересня
2010 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправним рішення ДПІ у м.
Красний Луч Луганської області №
від 13 серпня 2009 року щодо застосування
до ПП «Прана» штрафних (фінансових)
санкцій. Скасовано рішення ДПІ у м.
Красний Луч Луганської області №
від 13 серпня 2009 року. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
ПП «Прана» судові витрати у сумі 3,40 грн.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04 листопада
2010 року постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 16
вересня 2010 року скасовано. У
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі ПП «Прана»,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04 листопада
2010 року та залишити в силі постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 16 вересня
2010 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ДПІ у м. Красний Луч Луганської області
була проведена документальна невиїзна
перевірка ПП «Прана» з питання
своєчасності розрахунків в іноземній
валюті з нерезидентом - ТОВ «Заречная»
(Російська Федерація) за договорами № 38
від 06 листопада 2008 року, № 39 від 15
грудня 2008 року та № 40 від 24 грудня 2008
року, за результатами якої був
складений акт від 31 липня 2009 року №
518/23/31769903.

За висновками акта перевірки,
відповідачем були порушені вимоги
статті 1 Закону України «Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті» при виконанні зазначених
зовнішньоекономічних договорів.

Зокрема, у акті перевірки було вказано,
що на виконання умов зазначених
договорів з урахуванням додаткових
угод до таких договорів (т.1 арк. справи
48-57) позивач здійснив поставку
продукції (вугілля кам'яного), що
підтверджується вантажними митними
деклараціями (т.1 арк. справи 58-66),
180-денний термін надходження виручки за
якими, виходячи з дати оформлення таких
вантажних митних декларацій,
закінчився, відповідно, 15 червня 2009
року, 23 червня 2009 року, 24 червня 2009 року
та 27 червня 2009 року. Разом з цим на
вказані дати виручка за поставлену
продукцію на валютний рахунок позивача
у встановлений законодавством термін
не надійшла, з огляду на що органом
державної податкової служби була
нарахована пеня за кожною вантажною
митною декларацією, розрахунок якої
наведено у додатку № 2 до акту
перевірки (т.1 арк. справи 47).

13 серпня 2009 року ДПІ у м. Красний Луч
Луганської області на підставі
вказаного акта перевірки прийняла
рішення № , яким згідно зі статтею
4 Закону України «Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті» застосувала до ПП «Прана»
штрафні (фінансові) санкції у сумі 166234,54
грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, виходив з того, що в
мотивувальних частинах рішень
Господарського суду Луганської
області від 02 серпня 2010 року у справі №
06-5-17/751-14/274, від 02 серпня 2010 року у справі
№ 06-5-17/747-14/275 та від 02 серпня 2010 року у
справі № 06-5-17/749-14/273 (т.1 арк. справ 138-143),
якими позовні вимоги ПП «Прана» до ТОВ
«Заречная» (Російська Федерація) про
стягнення з нерезидента
заборгованості за договорами № 38 від 06
листопада 2008 року, № 39 від 15 грудня 2008
року та № 40 від 24 грудня 2008 року були
задоволені повністю, було встановлено,
що первісно ПП «Прана» звернулось з
вказаними позовами до Господарського
суду міста Києва (у відповідності до
положень пунктів 6.1 вказаних договорів
в редакції додаткових угод) 23 червня 2009
року, 24 червня 2009 року та 07 липня 2009
року, з огляду на що пеня не може
нараховуватись від вказаних дат.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, виходив з того, що нарахування
пені за порушення термінів розрахунків
в іноземній валюті зупиняється з дати
прийняття позову до розгляду
Міжнародним комерційним арбітражним
судом чи Морською Арбітражною комісією
при Торгово-промисловій палаті
України, а не з дати його подання до
суду, оскільки процесуальна дія
подання позову не тягне за собою
обов'язкового наслідку його прийняття
до розгляду судом, з урахуванням того,
що провадження у справах № 06-5-17/751-14/274,
№ 06-5-17/747-14/275 та № 06-5-17/749-14/273 були
порушені Господарським судом
Луганської області лише 22 липня 2010 року
(т.1 арк. справи 172-176).

Однак з такими висновками судів
попередніх інстанцій колегія суддів
повністю погодитись не може, з огляду
на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону
України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) виручка
резидентів у іноземній валюті підлягає
зарахуванню на їх валютні рахунки в
уповноважених банках у строки виплати
заборгованостей, зазначені в
контрактах, але не пізніше 180
календарних днів з дати митного
оформлення (виписки вивізної вантажної
митної декларації) продукції, що
експортується, а в разі експорту робіт
(послуг), прав інтелектуальної
власності - з моменту підписання акта
або іншого документа, що засвідчує
виконання робіт, надання послуг,
експорт прав інтелектуальної
власності. Перевищення зазначеного
строку потребує висновку центрального
органу виконавчої влади з питань
економічної політики.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті» (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що
порушення резидентами строків,
передбачених статтями 1 і 2 цього
Закону, тягне за собою стягнення пені
за кожний день прострочення у розмірі
0,3 відсотка від суми неодержаної
виручки (вартості недопоставленого
товару) в іноземній валюті,
перерахованої у грошову одиницю
України за валютним курсом
Національного банку України на день
виникнення заборгованості. Загальний
розмір нарахованої пені не може
перевищувати суми неодержаної виручки
(вартості недопоставленого товару).

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті» (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин) визначено, що у разі
прийняття до розгляду судом,
Міжнародним комерційним арбітражним
судом чи Морською арбітражною комісією
при Торгово-промисловій палаті України
позовної заяви резидента про стягнення
з нерезидента заборгованості, яка
виникла внаслідок недотримання
нерезидентом строків, передбачених
експортно-імпортними контрактами,
строки, передбачені статтями 1 і 2 цього
Закону, зупиняються і пеня за їх
порушення в цей період не сплачується.

Згідно з підпунктом 5.1 пункту «б»
розділу IV «Арбітражне провадження»
Регламенту Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України
провадження у справі порушується
поданням належно оформленої позовної
заяви до Арбітражного суду.

Днем подання позову до Арбітражного
суду вважається день його вручення
Арбітражному суду, в разі відправлення
поштою - дата штемпеля на конверті
поштового відомства місця
відправлення.

Аналіз вказаних правових норм дає
підстави дійти висновку, що дата
звернення резидентом із позовом до
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України про
стягнення з нерезидента
заборгованості за експортно-імпортним
контрактом або дата відправлення
позову поштою є датою прийняття
позовної заяви судом, внаслідок чого
зупиняється нарахування пені за
порушення строків здійснення
розрахунків у іноземній валюті,
встановлених статтями 1, 2 Закону
України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), і пеня за їх
порушення не сплачується.

Разом з цим, судом апеляційної
інстанції положення вказаних вище
правових норм застосовані не були,
обставинам справи щодо дати звернення
ПП «Прана» до відповідного суду (з
урахуванням пунктів 6.1 договорів № 38
від 06 листопада 2008 року, № 39 від 15
грудня 2008 року та № 40 від 24 грудня 2008
року в редакції додаткових угод) з
належно оформленими позовними заявами
не було надано належної правової
оцінки.

При цьому, колегія суддів також не може
повністю погодитись з висновками суду
першої інстанції, оскільки з
розрахунку пені, який є додатком № 2 до
акту перевірки, вбачається, що
нарахування пені було здійснено
органом державної податкової служби за
кожною вантажною митною декларацією, а
саме: з 16 червня 2009 року, з 24 червня 2009
року, з 25 червня 2009 року та з 28 червня 2009
року, тоді як суд першої інстанції не
перевірив обставин щодо наявності
(відсутності) підстав для нарахування
пені за період з моменту закінчення
строку, визначеного статтею 1 Закону
України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті», по
кожній вантажній митній декларації до
дати звернення ПП «Прана» до
відповідного суду з належно
оформленими позовними заявами.

Згідно з частиною 1 статті 138 Кодексу
адміністративного судочинства України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
суді касаційної інстанції не дають
права встановлювати, або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені судами попередніх
інстанцій, постановлені у справі
судові рішення підлягають скасуванню
із направленням справи на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
першої інстанції необхідно врахувати
викладене, всебічно і повно з'ясувати і
перевірити всі фактичні обставини
справи, об'єктивно оцінити докази, що
мають юридичне значення для її
розгляду та вирішення спору по суті, і в
залежності від встановленого
правильного визначити норми
матеріального та процесуального права,
що підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, та прийняте
обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 222, 223, ч. 2, ч.
4 ст. 227, ст. ст. 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Приватного
підприємства «Прана» задовольнити
частково.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 16 вересня
2010 року та постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 04 листопада 2010 року скасувати, а
справу направити на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає.

Головуючий: _____________________ Л.І.
Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна