Справа № 200/7735/13-а
Суддя: Шевцова Т. В.
Дата ухвалення: 2013-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 200/7735/13-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2013 року
Бабушкінський районний суд
м.Дніпропетровська

у складі: головуючого – судді Шевцової
Т.В.

при секретарі – Мар’єнко К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вінер» до
Виконавчого комітету ОСОБА_1 міської
ради про визнання протиправним та
скасування рішення в частині -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом до відповідача, в
якому просив:

- визнати протиправним Акт №3 комісії з
визначення розміру збитків, заподіяних
ОСОБА_1 міській раді, власникам землі та
землекористувачам при використанні
земельних ділянок від 11.12.2012 року про
визначення розміру збитків, заподіяних
позивачем в сумі 5.251.005, 98 грн.;

- пункт 1 рішення виконавчого комітету
ОСОБА_1 міської ради №16561 від 12.12.2012 року
«Про затвердження актів комісії з
визначення розміру збитків, заподіяних
ОСОБА_1 міській раді, , власникам землі
та землекористувачам при використанні
земельних ділянок, від 11.12.12» в частині
затвердження Акту №3 від 11.12.2012 року
комісії з визначення розміру збитків,
заподіяних ОСОБА_1 міській раді,
власникам землі та землекористувачам
при використанні земельних ділянок
стосовно позивача визнати
протиправним та скасувати;

- стягнути з відповідача судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог, ТОВ
«Вінер» посилалося на те, що відповідно
до ст.125 Земельного кодексу України,
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.
Таким чином, на думку позивача,
відповідно до діючого законодавства, у
землекористувача виникав обов’язок по
сплаті орендних платежів за
користування землею з моменту
державної реєстрації цього права,
тобто з моменту державної реєстрації
договору оренди. Враховуючи, що договір
оренди позивачем укладено не було, то і
правові підстави для здійснення
орендних платежів – відсутні.

Представник позивача до суду подав
заяву про розгляд справи у його
відсутність на підставі наявних
матеріалів справи, просив позов
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про день, місце
та час розгляду справи був
повідомлений належним чином, причину
неявки до суду не повідомив, клопотань
про відкладення розгляду справи до
суду не направив, до суду надані
письмові заперечення проти позову,
відповідно до яких просив відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що сторони
повідомлені належним чином, однак в
судове засідання не з'явились, потреби
у заслуховувати свідка чи експерта не
має, тому суд, відповідно до ч. 6 ст. 128
КАС України, вважає можливим провести
розгляд і вирішення справи на підставі
наявних у ній доказів у письмовому
провадженні.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку, що позов не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як встановлено з матеріалів справи,
згідно договору купівлі-продажу від
23.05.2006 року ТОВ «Вінер» є власником
будівель та споруд, що знаходяться за
адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Осіння,
буд.1.

Право власності на вказане майно
зареєстровано у встановленому законом
порядку 29.05.2006р.

Рішенням ОСОБА_1 міської ради від
28.04.2010р. №456/56 затверджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, складений ТОВ «Земля +», і
передано земельну ділянку площею 2, 4024
га в оренду строком на п’ятнадцять
років ТОВ "Вінер" по фактичному
розміщенню будівель та споруд по
вул.Осінній, 1 за рахунок земель, не
переданих у власність або
користування, код цільового
використання землі (УКЦВЗ) 1.11.6 (інша
комерційна діяльність). Визначено
річну орендну плату за користування
цією земельною ділянкою у розмірі
мінімальної ставки орендної плати,
встановленої Законом України «Про
оренду землі» (п.1 Рішення) та
зобов’язано ТОВ «Вінер» у тримісячний
строк з моменту прийняття цього
рішення укласти з міською радою в
установленому порядку договір оренди
земельної ділянки (пп.4.1 п.4 Рішення),
протягом місяця після нотаріального
посвідчення договору оренди земельної
ділянки звернутися до відповідних
установ для забезпечення його
державної реєстрації в установленому
чинним законодавством порядку (пп.4.2 п.4
Рішення)

В пп.5.1 п.5 Рішення установлено, що
невиконання вимог пп.4.1, 4.2 цього
Рішення з вини замовника тягне за собою
втрату чинності рішення в цілому
(а.с.70-73).

На підставі даного рішення договір
оренди між ТОВ «Вінер» та
територіальною громадою укладений не
був, а отже, право ТОВ «Вінер» на дану
земельну ділянку, відповідно до статей
125, 126 ЗК України, не виникло.

Відповідно до рішення сесії ОСОБА_1
міської ради №34/18 від 14.07.2004 року «Про
організацію здійснення самоврядного
контролю за використанням та охороною
земель», виконавчим комітетом
Індустріальної районної у місті ОСОБА_1
ради проведено перевірку дотримання
ТОВ «Вінер» вимог земельного
законодавства під час користування
земельною ділянкою за адресою:
м.Дніпропетровськ, вул.Осіння,1, за
результатами якої складено Акт №206 від
07.11.2012 року.

В результаті перевірки встановлено, що
станом на 07.11.2012 року земельна ділянка
площею 2,4024 га використовується ТОВ
«Вінер» під розміщення будівель і
споруд на підставі права власності на
нерухоме майно від 29.05.2006 року, згідно
договору купівлі-продажу від 23.05.2006р.
Документи, що посвідчують право на
земельну ділянку, державний акт на
право постійного користування
земельною ділянкою чи договір оренди
землі, зареєстровані відповідно до
закону відсутні, що є порушенням
ст.ст.125,126 Земельного кодексу України
(а.с.100).

На підставі зазначеного акту, 11.12.2012
року комісією з визначення розміру
збитків, заподіяних ОСОБА_1 міській
раді, власникам землі та
землекористувачам при використанні
земельних ділянок, було визначено
розмір заподіяних збитків за
використання ділянки, площею 2,4024 га за
період з 29.05.2006р. по11.12.2012р. в сумі
5.251.005,98грн., про що складено Акт №3
(а.с.101).

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_1
міської ради №1656 від 12.12.2012р. «Про
затвердження актів комісії з
визначення розміру збитків, заподіяних
ОСОБА_1 міській раді, власникам землі та
землекористувачам при використанні
земельних ділянок, від 11.12.2012»
затверджено акти комісій з визначення
розміру збитків, заподіяних ОСОБА_1
міській раді, власникам землі та
землекористувачам при використанні
земельних ділянок, від 11.12.2012 №№1-3 (п.1
рішення).

Вирішуючи спір між сторонами, суд
виходить з наступного.

Згідно зі статтею 116 Земельного кодексу
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування та державних органів
приватизації щодо земельних ділянок,
на яких розташовані об'єкти, що
підлягають приватизації, в межах
повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 розділу Х
Перехідних положень Земельного
Кодексу України до розмежування земель
державної і комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями в межах населених пунктів, крім
земель, переданих у приватну власність,
та земель, на яких розташовані
державні, в тому числі казенні
підприємства, господарські товариства,
у статутних фондах яких державі
належать частки (акції, паї), здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські
ради, а за межами населених пунктів -
відповідні органи виконавчої влади.

Згідно зі статтею 12 Земельного кодексу
України до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить, зокрема, право
розпоряджатися землями територіальних
громад, надавати земельні ділянки у
користування із земель комунальної
власності відповідно до Земельного
кодексу України.

Згідно пункту б) частини 1 статті 211
Земельного кодексу України, громадяни
та юридичні особи несуть цивільну,
адміністративну або кримінальну
відповідальність відповідно до
законодавства за самовільне зайняття
земельних ділянок.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України
«Про державний контроль за
використанням та охороною земель» від
19 червня 2003 року № 963-IV, самовільне
зайняття земельних ділянок – будь-які
дії, які свідчать про фактичне
використання земельної ділянки за
відсутності відповідного рішення
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування про її
передачу у власність або надання у
користування (оренду) або за
відсутності вчиненого правочину щодо
такої земельної ділянки, за винятком
дій, які відповідно до закону є
правомірними.

Частиною 1 статті 124 Земельного кодексу
України визначено, що передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
шляхом укладення договору оренди.

Відповідно до статті 125 ЗК України,
право на оренду земельної ділянки
виникає після укладання договору та
його державної реєстрації. Приступати
до використання земельної ділянки до
встановлення її меж у натурі, одержання
документу, що посвідчує право на неї та
державної реєстрації забороняється.

Актом перевірки від 07.11.2012 року №206
дотримання ТОВ «Вінер» вимог
земельного законодавства під час
користування земельною ділянкою за
адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Осіння,1
встановлено, що ТОВ «Вінер»
використовує земельну ділянку площею
2,4024 га, на якій розташована належні
йому будівлі та споруди, без наявності
документів, що посвідчують право
власності користування чи оренди.

Вказані обставини свідчать, що ТОВ
«Вінер» не мав правових підстав для
зайняття та використання спірної
земельної ділянки.

Статтею 206 Земельного кодексу України
встановлено, що використання землі в
Україні є платним. Об'єктом плати за
землю є земельна ділянка. Плата за
землю справляється відповідно до
закону.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
плату за землю», який був чинним до
01.01.2011р., використання землі в Україні є
платним. Плата за землю справляється у
вигляді земельного податку або
орендної плати, що визначається
залежно від грошової оцінки земель.
Розміри податку за земельні ділянки,
грошову оцінку яких не встановлено,
визначаються до її встановлення в
порядку, визначеному цим Законом. За
земельні ділянки, надані в оренду,
справляється орендна плата.

Податковим кодексом України, який
набрав чинності з 01.01.2011р. також
встановлено, що земельний податок -
обов'язковий платіж, що справляється з
власників земельних ділянок та
земельних часток (паїв), а також
постійних землекористувачів (пп.14.1.72
п.14.1 ст.14), та передбачено, що підставою
для нарахування орендної плати за
земельну ділянку є договір оренди
такої земельної ділянки (п.288.1 ст.288)

Виходячи з системного аналізу
вищевказаних норм права, використання
землі є платним, і плата за землю
відноситься до загальнодержавних
податків і зборів. Земельний податок є
обов’язковим платежем, а підставою для
нарахування орендної плати є договір
оренди земельної ділянки.

Набуття позивачем на праві власності
будівель і споруд не надає позивачу
права користуватися земельною
ділянкою без сплати за неї.

Самовільне використання позивачем
земельної ділянки загальною площею 2,4024
га, призводить до її незаконного та
безоплатного використання, завдає
шкоди фінансовій основі місцевого
самоврядування та порушує право
власності територіальної громади.

Спору між сторонами, що позивачем у
спірний період використовувалась
земельна ділянка площею 2,4024 га за
адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Осіння,1
немає.

Відповідно до частин 1, 2 статті 152
Земельного кодексу України держава
забезпечує громадянам та юридичним
особам рівні умови захисту прав
власності на землю. Власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Згідно із статтею 156 ЗК України
власникам землі та землекористувачам
відшкодовуються збитки, заподіяні
зокрема внаслідок, зокрема,
неодержання доходів за час тимчасового
невикористання земельної ділянки.

В силу частини 1 статті 157 ЗК України,
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам здійснюють
органи виконавчої влади, органи
місцевого самоврядування, громадяни та
юридичні особи, які використовують
земельні ділянки, а також органи
виконавчої влади, органи місцевого
самоврядування, громадяни та юридичні
особи, діяльність яких обмежує права
власників і землекористувачів або
погіршує якість земель, розташованих у
зоні їх впливу, в тому числі внаслідок
хімічного і радіоактивного
забруднення території, засмічення
промисловими, побутовими та іншими
відходами і стічними водами.

Порядок визначення та відшкодування
збитків власникам землі і
землекористувачам визначено
постановою Кабінету Міністрів України
№ 284 від 19.04.1993 року (надалі - Порядок),
відповідно до пункту 1 якого власникам
землі та землекористувачам
відшкодовуються збитки, заподіяні
вилученням (викупом) та тимчасовим
зайняттям земельних ділянок та
неодержанням доходів у зв'язку з
тимчасовим невикористанням земельних
ділянок.

Відповідно до пункту 2 Порядку розміри
збитків визначаються комісіями,
створеними Київською та
Севастопольською міськими, районними
державними адміністраціями,
виконавчими комітетами міських (міст
обласного значення) рад. До складу
комісій включаються представники
Київської, Севастопольської міських,
районних державних адміністрацій,
виконавчих комітетів міських (міст
обласного значення) рад (голови
комісій), власники землі або
землекористувачі (орендарі), яким
заподіяні збитки, представники
підприємств, установ, організацій та
громадяни, які будуть к відшкодовувати,
представники державних органів
земельних ресурсів і фінансових
органів, органів у справах
містобудування і архітектури та
виконавчих комітетів сільських,
селищних, міських (міст районного
значення) рад, на території яких
знаходяться земельні ділянки.

Результати роботи комісій
оформляються відповідними актами, що
затверджуються органами, які створили
ці комісії.

З матеріалів справи встановлено, що на
підставі зазначених вище вимог, 11.12.2012
року комісією по визначенню та
відшкодуванню збитків було складено
акт, який затверджено рішенням
виконавчого комітету ОСОБА_1 міської
ради №1656 від 12.12.2012 року, яким визначено
розмір заподіяних збитків за
використання ділянки, площею 2,4024 га за
період з 29.05.2006р. по 11.12.2012р.в сумі
5251005,98грн.

При цьому, розмір шкоди в розмірі
5251005,98грн. за самовільне зайняття
земельних ділянок без
правовстановлюючих документів
обраховано з дотриманням вимог
Методики визначення розміру шкоди,
заподіяної внаслідок самовільного
зайняття земельних ділянок,
використання земельних ділянок не за
цільовим призначенням, зняття
ґрунтового покриву (родючого шару
ґрунту) без спеціального дозволу,
затвердженої Постановою Кабінету
Міністрів України від 25.07.2007 року №963.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 1 статті 71 кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтується її вимоги та
заперечення. За правилами частини 2
цієї ж статті в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд, згідно зі статтею 86 цього Кодексу,
оцінює докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об’єктивному
дослідженні.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 162 КАС України визначені
повноваження суду при вирішенні
справи: при вирішенні справи по суті
суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на
те, що позивач не довів обставини, на
яких ґрунтуються його вимоги,
натомість відповідачем, як суб'єктом
владних повноважень, який заперечує
проти адміністративного позову,
доведено правомірність прийняття
рішення виконкому ОСОБА_1 міської ради
від 12.12.2012 року №1656 щодо затвердження
акту визначення розміру збитків від
11.12.2012 року, складеного комісією з
визначення розміру збитків, заподіяних
позивачем ОСОБА_1 міській раді,
власникам землі та землекористувачам
при використанні земельних ділянок,
правові підстави для задоволення
позову відсутні.

Згідно ст.94 КАС України судовий збір
слід віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.1, 2, 6-11, 18, 19, 23, 69, 71, 94, 158-162 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н ОВ И В :

В задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вінер» – відмовити
у повному обсязі.

Судовий збір не відшкодовувати.

Постанова може бути оскаржена до
ОСОБА_1 апеляційного адміністративного
суду через Бабушкінський районний суд
міста ОСОБА_1, шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя /
підпис/
ОСОБА_2

Копія вірна:

Суддя

Бабушкінського районного суду

м.Дніпропетровська
Т.В.ОСОБА_2