Справа № 872/9150/13
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2013-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2013 р. справа № 804/2509/13-а
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого
судді: Коршуна А.О.

суддів:
Панченко О.М. Чередниченко В.Є.

за участю секретаря судового
засідання: Чепурко А.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 15.02.2013р. у
справі №804/2509/13-аза позовом:ОСОБА_1 до:
про:Державного закладу
«Дніпропетровський слідчий ізолятор
№3» Управління Державної
пенітенціарної служби України у
Дніпропетровській області
встановлення відсутності компетенції

ВСТАНОВИВ:

14.02.2013р. ОСОБА_1 звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державного закладу «Дніпропетровський
слідчий ізолятор №3» Управління
Державної пенітенціарної служби
України у Дніпропетровській області
про встановлення відсутності
компетенції / а.с. 4-5/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 15.02.2013р. у
справі №804/2509/13-а відмовлено у
відкритті провадження в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Державного закладу
«Дніпропетровський слідчий ізолятор
№3» Управління Державної
пенітенціарної служби України у
Дніпропетровській області про
встановлення відсутності компетенції /
а.с. 1-2/.

Вищезазначена ухвала суду першої
інстанції мотивована тим, що дану
справу не належить розглядати в прядку
адміністративного судочинства за
правилами встановленими КАС України.

Позивач, не погодившись з
вищезазначеною ухвалою суду першої
інстанції від 15.02.2013р. у даній справі,
подав апеляційну скаргу / а.с. 9-10/, у якій
посилаючись на те, що судом першої
інстанції під час розгляду даної
справи не було з'ясовано усі обставини
справи, які мають значення для її
вирішення та зроблено висновки, які
суперечать фактичним обставинам
справи, що призвело до постановлення
ним рішення у справі з порушенням норм
чинного матеріального та
процесуального права, просив суд
скасувати ухвалу суду першої
інстанції від 15.02.2013р. у даній справі та
справу направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду
справи.

Представник позивача (адвокат) та
представник відповідача у судове
засідання не з'явились. Позивач, його
представник (адвокат), відповідач про
день, годину та місце розгляду даної
справи апеляційним судом повідомлені
належним чином / а.с. 38-43/, відповідач
надав суду письмове клопотання / а.с.
44-45/, у якому просив суд розглянути дану
справу у відсутність свого
представника. За таких обставин
колегія суддів вважає можливим
розглянути дану справу у відсутність
осіб, які беруть участь у розгляді
справи, за наявними в матеріалах справи
доказами.

Перевіривши у судовому засіданні
доводи апеляційної скарги та матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з позовної заяви, яка
була подана позивачем до суду першої
інстанції 14.12.2013р. /а.с. 4-5,9-10, позивач
звернувся до суду першої інстанції в
порядку адміністративного
судочинства, за правилами
встановленими КАС України, з
адміністративним позовом до
Державного закладу «Дніпропетровський
слідчий ізолятор №3» Управління
Державної пенітенціарної служби
України у Дніпропетровській області,
про встановлення відсутності
компетенції, при цьому у позовній заяві
позивач зазначив, що він, утримується
у Державному закладі
«Дніпропетровський слідчий ізолятор
№3» Управління Державної
пенітенціарної служби України у
Дніпропетровській області, ОСОБА_2 є
адвокатом ОСОБА_1, відповідно до
укладеного 25.07.2012р. договору про
надання юридичних послуг / а.с. 16-18/,
31.01.2013р. ОСОБА_1 подав працівнику
відповідача письмове клопотання, яке
стосується пред'явленого позивачу
кримінального звинувачення за яким він
утримується під вартою, але в прийняття
клопотання йому було відмовлено у
зв'язку з відсутністю у позивача
поштового конверту та марки для
відправлення клопотання, позивач
вважає такі дії відповідача
незаконними, оскільки вони порушують
вимоги ст. 13 Закону України «Про
попереднє ув'язнення», і просив суд
встановити відсутність у відповідача
компетенції відмовляти ув'язненим у
відправленні клопотань, які стосуються
порушених відносно них кримінальних
справ, до встановленого законом суду;
встановити відсутність компетенції
відповідача перешкоджати ув'язненим у
поданні заздалегідь підготовлених
письмових клопотань, щодо розгляду їх
справ в суді, шляхом їх псування ,
пошкодження та інше під час обшуку
ув'язнених перед їх конвоюванням до
суду.

З матеріалів даної адміністративної
справи вбачається, що ОСОБА_2 є
захисником (адвокатом) ОСОБА_1 у
кримінальній справі, ОСОБА_1
утримується під вартою у Державному
закладі «Дніпропетровський слідчий
ізолятор №3» Управління Державної
пенітенціарної служби України у
Дніпропетровській області у зв'язку з
розглядом порушеної відносно ОСОБА_1
кримінальної справи, яка порушена в
порядку встановленому КПК України / а.с.
17,18/, а фактичні обставини, про які
зазначає у позовній заяві позивач,
стосуються використання ним свої прав,
як обвинуваченого (підсудного) у
кримінальній справі, які надано йому
КПК України.

Статтею 17 КАС України, яка визначає
компетенцію адміністративних судів
щодо вирішення адміністративних справ,
передбачено, що до компетенції
адміністративних судів віднесено
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності, але п. 2 ч. 3 цієї ж статі
передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів не поширюється
на публічно-правові справи, які
належить вирішувати в порядку
кримінального судочинства.

Приймаючи до уваги вищенаведені
обставини, які були встановлені судом
під час розгляду справи та
підтверджуються належними письмовими
доказами, які були досліджені судом та
долучені до матеріалів справи, колегія
суддів вважає, що усі питання пов'язані
з виконанням ОСОБА_1 своїх прав, як
обвинуваченого (підсудного) у
кримінальній справі, регламентовані
виключно нормами чинного КПК України і
незважаючи на наявність у відповідача
ознак суб'єкта владних повноважень у
зв'язку з здійсненням ним владних
управлінських функцій спірні
правовідносини у даному випадку
повинні вирішуватись в порядку
кримінального судочинства, що свідчить
про те, що даний спір не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства за
правилами встановленими нормами КАС
України.

З огляду на вищенаведене колегія
суддів приходить до висновку про те, що
суд першої інстанції зробив правильний
висновок стосовно того, що даний спір
не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства за
правилами встановленими КАС України та
обґрунтовано, відповідно до положень п.
1 ч.1 ст. 109 КАС України, відмовив у
відкритті провадження в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Державного закладу
«Дніпропетровський слідчий ізолятор
№3» Управління Державної
пенітенціарної служби України у
Дніпропетровській області про
встановлення відсутності компетенції,
тому ухвалу суду першої інстанції від
15.09.2013р. у даній справі необхідно
залишити без змін, а апеляційну скаргу
позивача залишити без задоволення,
оскільки доводи апеляційної скарги
суперечать фактичним обставинам
справи та нормам чинного
законодавства.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 196, 199, 205, 206 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 15.02.2013р. у
справі №804/2509/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду набирає чинності з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
адміністративного суду України шляхом
подання касаційної скарги.

Повний текст виготовлено - 24.12.2013р

Головуючий:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко