Справа № 807/4331/13-а
Суддя: Калинич Я. М.
Дата ухвалення: 2013-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2013 рокум. Ужгород№ 807/4331/13-а

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Калинич Я. М.

при секретарі - Нагорна Л.І.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Ярош С.І. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Закарпатській області про визнання
неправомірними дії , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1)
звернувся в Закарпатський окружний
адміністративний суд з позовною заявою
до Відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Закарпатській
області (далі - відповідач), в якій
просить визнати незаконними дії
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Закарпатській області Яроша Сергія
Івановича по винесенню постанови про
поновлення виконавчого провадження
від 26.11.2013 року по справі ВП № 13967916 та
зобов'язати старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Закарпатській
області Яроша Сергія Івановича
скасувати неправомірну постанову про
поновлення виконавчого провадження
від 26.11.2013 року по справі ВП № 13967916.

Позовні вимоги мотивовані наступним.
Позивач вважає постанову про
поновлення виконавчого провадження
незаконною, оскільки переконаний, що
підстав для поновлення такого у
державного виконавця не було. Також
вважає, що державний виконавець не мав
права виносити постанову про
поновлення виконавчого провадження.
Таке своє переконання обґрунтовує тим,
що підставою для зупинення виконавчого
провадження по справі ВП № 13967916 є
ухвала Ужгородського міськрайонного
суду від 05 вересня 2011 року по цивільній
справі № 2-5962/11. Вказана ухвала не
скасована. Таким чином обставини, які
стали підставою для зупинення
виконавчого провадження, не усунуті.
ОСОБА_1 вважає, що оскаржувана
Постанова державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
винесена з грубим порушенням вимог
Закону України «Про виконавче
провадження» та інших актів
законодавства, які регулюють питання
випадків, підстав та умов поновлення
виконавчого провадження, а тому така
постанова, на думку позивача,
державного виконавця є незаконною та
такою, що порушує права та інтереси
позивача, а тому підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав та просив суд задовольнити
такий з підстав викладених у позовній
заяві. При дачі суду пояснень, позивач
наголосив суду про те, що Постанова про
відкриття виконавчого провадження за
заявою ОСОБА_3 від 13 травня 2009 року, за
виконавчим написом нотаріуса № 444 від
12.05.2009 р. винесена 19.05.2009 р., а у постанові
про поновлення виконавчого
провадження виконавець вказує назву
документа - виконавчий напис нотаріуса
№ 444 виданий 20.05.2009 p., що свідчить про
невідповідність попередньому запису.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував та
просив суд відмовити у задоволенні
такого в повному обсязі, оскільки
переконаний, що його дії при винесенні
постанови про поновлення виконавчого
провадження від 26.11.2013 року по справі ВП
№ 13967916 повністю відповідають вимогам
законодавства, а постанова про
поновлення виконавчого провадження
від 26.11.2013 року по справі ВП № 13967916
скасуванню не підлягає.

Заслухавши пояснення представників
сторін, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до наступних висновків.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 статті 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судом встановлено, що у провадженні
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Закарпатській області Яроша Сергія
Івановича знаходилась справа ВП №
13967916, за виконавчим написом, виданим 12
травня 2009 року приватним нотаріусом
Ужгородського районного нотаріального
округу ОСОБА_5, зареєстрований в
реєстрі під № 444 про стягнення з
боржника ОСОБА_1 на користь стягувача
ОСОБА_3, мешканки АДРЕСА_1 - 677 090,85
гривень.

За позовом ОСОБА_1 Ужгородським
міськрайонним судом відкрито
провадження по цивільній справі №
2-5962/11 до приватного нотаріуса
Ужгородського районного нотаріального
округу ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про визнання
виконавчого напису нотаріуса таким, що
не підлягає виконанню, закриття
виконавчого провадження та звільнення
з-під арешту майна.

05 вересня 2011 року Ужгородським
міськрайонним судом було задоволено
заяву представника позивача про
забезпечення позову у цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до Приватного
нотаріуса ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання
недійсним виконавчого напису
нотаріуса та вжито заходи забезпечення
позову шляхом зупинення стягнення на
підставі виконавчого напису
приватного нотаріуса Ужгородського
нотаріального округу ОСОБА_5 виданого 20
травня 2009 року і зареєстрованого в
реєстрі під № 444 по справі13967916.

13 вересня 2011 року державним виконавцем
підрозділу примусового виконання
рішень відділу ДВС ГУЮ у Закарпатській
області підставі ухвали Ужгородського
міськрайонного суду від 05 вересня 2011
року по цивільній справі №2-5962/11 було
винесено Постанову про зупинення
виконавчого провадження ВП №13967916 до
розгляду справи по суті.

Судовий розгляд закінчився ухваленням
рішення апеляційного суду 05 листопада
2013 року, яким апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнив частково. Рішення
Ужгородського міськрайонного суду з
підстав, передбачених п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України скасував та ухвалив у справі
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовив.

26 листопада 2013 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Закарпатській
області Яроша С.І. було винесено
постанову ВП №13967916 про поновлення
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого напису
нотаріуса №444 виданого приватним
нотаріусом Ужгородського районного
нотаріального округу ОСОБА_5 20.05.2009
року.

Відповідно до ч.5 ст.39 Закону України
«Про виконавче провадження» після
усунення обставин, які стали підставою
для зупинення виконавчого провадження,
державний виконавець протягом трьох
днів з моменту, коли йому стало про це
відомо, зобов'язаний своєю постановою
поновити виконавче провадження за
власною ініціативою або за заявою
стягувача. Копії постанови
надсилаються сторонам у триденний
строк.

Згідно з ч.6 ст.154
Цивільно-процесуального кодексу
України після усунення обставин, які
стали підставою для зупинення
виконавчого провадження, державний
виконавець протягом трьох днів з
моменту, коли йому стало про це відомо,
зобов'язаний своєю постановою поновити
виконавче провадження за власною
ініціативою або за заявою стягувача.
Копії постанови надсилаються сторонам
у триденний строк.

У зв'язку з вищевикладеним, суд
приходить до переконання про
правомірність дій старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Закарпатській
області Яроша С.І. по винесенню
постанови ВП №13967916 про поновлення
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого напису
нотаріуса №444 виданого приватним
нотаріусом Ужгородського районного
нотаріального округу ОСОБА_5 20.05.2009
року, оскільки таке було зупинено до
розгляду справи по суті.

Щодо тверджень позивача про
невідповідність оскаржуваної
постанови у зв'язку з тим, що у такій
зазначено дату видачі виконавчого
напису нотаріуса №444 - « 20 травня 2009
року», а не дійсну дату видачі такого - «
12 травня 2009 року», суд встановив:

Згідно наявної в матеріалах справи
копії Постанови державного виконавця
від 04.11.2013 року про виправлення описки в
постановах про зупинення та поновлення
виконавчого провадження від 21.08.2009
року, 10.02.2010 року, 02.06.2011 року, 13.09.2011 року,
03.02.2010 року, 20.05.2011 року, 25.08.2011 року
видно, що було виправлено описку в
постановах державного виконавця, а
саме: замість словосполучення
«виконавчий напис нотаріуса №444
виданий 20.05.2009» було замінено на
«виконавчий напис нотаріуса №444
виданий 12.05.2009».

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до переконання про
правомірність дій старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Закарпатській
області Яроша Сергія Івановича по
винесенню постанови про поновлення
виконавчого провадження від 26.11.2013 року
по справі ВП № 13967916 та законність
оскаржуваної постанови, оскільки не
знайшов підстав вважати її такою, що
прийнята з порушенням чинного
законодавства. Позивач не довів чим
саме оскаржувані дії та постанова
протиправні, про те відповідачем всі
твердження позивача були спростовані.
Зважаючи на ці обставини суд вважає
оскаржувані дії та постанову
законними, а відтак адміністративний
позов задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 2, 9, 11, 17, 18, 69-72, 86, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Закарпатській
області про визнання неправомірними
дії - відмовити повністю.

2. Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

СуддяЯ.М. Калинич