Справа № 826/17908/13-а
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2013-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 грудня 2013 року 17:50 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Катющенка В.П., за участю секретаря
судового засідання Ткачук О.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до треті особи
Київського слідчого ізолятора
Управління Державної пенітенціарної
служби України в місті Києві та
Київській області, Начальника
Київського слідчого ізолятора
Управління Державної пенітенціарної
служби України в місті Києві та
Київській області Родчина Романа
Йосиповича ОСОБА_3, ОСОБА_4
про визнання дій та бездіяльності
від позивача - ОСОБА_4;
від відповідача-1 - Радоуцька А.С.;
від відповідача-2 - не з'явився;
від третьої особи (ОСОБА_3) - не з'явився;
третьої особи - ОСОБА_4
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Київського слідчого
ізолятора Управління Державної
пенітенціарної служби України в місті
Києві та Київській області (далі по
тексту - відповідач-1), Начальника
Київського слідчого ізолятора
Управління Державної пенітенціарної
служби України в місті Києві та
Київській області Родчина Романа
Йосиповича (далі по тексту -
відповідач-2), треті особи - ОСОБА_3,
ОСОБА_4, в якому, з врахуванням позовної
заяви (із змінами) від 16 грудня 2013 року,
просить суд:
- «визнати протиправними дії
Київського слідчого ізолятора
Управління Державної пенітенціарної
служби в м. Києві та Київській області
при реєстрації факту надходження 23.08.12
р. на ім'я ОСОБА_6 одної з постанов
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Полісмака О.О. за
постанови того самого державного
виконавця і такої самої категорії
зареєстровано у слідчому ізоляторі за
порядковими №№ 299 і 300;
- визнати протиправною бездіяльність
Київського слідчого ізолятора
Управління Державної пенітенціарної
служби України в м. Києві та Київській
області, яка полягає у відсутності
реєстрації у відповідному журналі
факту надходження 29.08.12 р. на ім'я ОСОБА_6
двох постанов державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Полісмака
О.О. про відкриття виконавчого
провадження із супровідними листами;
- визнати дії начальника Київського
слідчого ізолятора Управління
Державної пенітенціарної служби
України в м. Києві та Київській області
адресований судді Солом'янського
райсуду м. Києва Зінченко С.В., неповної
і недостовірної інформації
- визнати бездіяльність начальника
Київського слідчого ізолятора
Управління Державної пенітенціарної
служби України в м. Києві та Київській
області щодо запиту інваліда 2-ї групи
ОСОБА_1 протиправною і такою, що
створила загрозу порушення моїх прав
заявника при вирішенні питання із
судового контролю за виконанням
рішення суду і відповідно при розгляді
справи (провадження
№ 4с/760/155/2013) за скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 у Солом'янському райсуді м.
Києва на дії і бездіяльність
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Полісмака О.О.;

- зобов'язати відповідача -1 вчинити дії,
а саме видати для ознайомлення
позивачу особисто чи через
представника реєстраційні журнали,
запитані 18.10.13 позивачем шляхом подачі
письмового запиту і ухвали суду;

- зобов'язати начальника Київського
слідчого ізолятора Управління
Державної пенітенціарної служби
України в м. Києві та Київській області
надати ОСОБА_1 повну і достовірну
інформацію щодо реєстрації
рекомендованих листів, які надійшли в
слідчий ізолятор 14, 21, 29 серпня 2013 р. з
ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві на
ім'я ОСОБА_6, а саме видати завірені
копії аркушів реєстраційних журналів».

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що при реєстрації у серпні
2012 року вхідної кореспонденції, що
надійшла до відповідача-1 по пошті з
ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві на
ім'я ОСОБА_6 порушені права позивача, а у
листопаді 2013 року відповідачами
порушені права позивача на
невідкладний розгляд і вирішення або
на розгляд і вирішення не пізніше
п'ятнадцяти календарних днів від дня їх
отримання запиту від 18 жовтня 2013 року.

Ухвалами Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15 листопада 2013
року відкрито провадження в
адміністративній справі № 826/17908/13-а,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
розгляду.

В судовому засіданні 25 грудня 2013 року
ОСОБА_4, як представник позивача та
третя особа, позовні вимоги підтримала
з підстав, зазначених у позовній заяві
та письмових поясненнях, долучених до
матеріалів справи.

Представник відповідача-1 в судовому
засіданні 25 грудня 2013 року проти
задоволення позову заперечувала з
підстав, викладених у письмових
запереченнях на позов, зазначивши, що
відповідачем на запит позивача та
третіх осіб від 18 жовтня 2013 року
відповідь надано.

Відповідач-2 та третя особа ОСОБА_3 явку
повноважних представників у судове
засідання не забезпечили, про час, дату
та місце судового засідання належним
чином повідомлені, про причини неявки
суд не повідомили, письмових
заперечень чи пояснень стосовно
предмету позову суду не надали.

На підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 25 грудня
2013 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи і
матеріали, вислухавши думку сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступне.

У провадженні Солом'янського районного
суду міста Києва перебуває цивільна
справа № 2609/28563/12ц за скаргою ОСОБА_3,
ОСОБА_1, ОСОБА_4 на дії та бездіяльність
начальника відділу ДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві Гоцій
Богдана Ігоровича та державного
виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м.
Києві Полісмак Олександра
Олександровича.

Як вбачається із витребуваних судом
копій постанов про відкриття
виконавчого провадження (№ 1320/4 від
31.07.2012 р., № 1940 від 13.08.2012 р., № 1944 від
14.08.2012 р., № 1945 від 16.08.2012 р.) позивач та
треті особи є стягувачами у
відповідних виконавчих провадженнях, а
боржником у цих виконавчих
провадженнях є ОСОБА_6.

18 жовтня 2013 року позивач та треті особи
звернулись до відповідача-2 з запитом, в
якому просили: надати лист-відповідь і
у додатку завірені титульні аркуші
журналу реєстрації у слідчому
ізоляторі вхідної кореспонденції і
журналу реєстрації передачі особі, яка
утримується під вартою і ті їх аркуші,
які містять записи про реєстрацію
факту надходження у серпні 2012 року з
ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві у
слідчий ізолятор на ім'я ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, кожного рекомендованого
листа і факту передачі цьому ОСОБА_6
кожного рекомендованого листа, що
відправлявся на його ім'я, оскільки ця
інформація необхідна для захисту їх
прав, свобод та інтересів.

В обґрунтування вказаного запиту
позивач та треті особи зазначили, що
відповідно до частини п'ятої статті 26
та частини першої статті 31 Закону
України «Про виконавче провадження»
копії постанов про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення.

Таким чином, необхідність надання
такої інформації обґрунтовувалась
позивачем та третіми особами
необхідністю захисту їх прав як
стягувачів у відповідних виконавчих
провадженнях.

Вказаний запит зареєстрований 18 жовтня
2013 року у Київському слідчому
ізоляторі Управління Державної
пенітенціарної служби України в місті
Києві та Київській області, що
підтверджується матеріалами справи та
не заперечувалось сторонами у судовому
засіданні.

Крім того, ухвалою Солом'янського
районного суду міста Києва у справі №
2609/28563/12ц від 23 вересня 2013 року ухвалено
направити запит до Київського слідчого
ізолятора Управління Державної
пенітенціарної служби України в місті
Києві та Київській області для
з'ясування питання чи надходили в
період з 01 серпня 2012 року по 01 жовтня 2012
року до установи СІЗО № 13 з відділу ДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві на
адресу ОСОБА_6 копії постанов про
відкриття виконавчих проваджень №№
33821035, 33885655, 33846284.

29 жовтня 2013 року Київським слідчим
ізолятором Управління Державної
пенітенціарної служби України в місті
Києві та Київській області за № 22902 на
запит Солом'янського районного суду
надано відповідь, у якій повідомлено,
що за вказаний у запиті період на
адресу Київського слідчого ізолятора з
відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м.
Києві для вручення ув'язненому ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, надійшли такі документи:
14.08.2013 року за вх. № 299 - постанова від
31.07.2012 р. про арешт майна; 14.08.2012 р. за вх.
№ 300 - постанова від 31.07.2012 р. про
відкриття виконавчого провадження;
23.08.2012 р. за вх. № 23528 - постанова від
13.08.2012 р. про відкриття виконавчого
провадження.

Також повідомлено, що ОСОБА_6 разом із
особовою справою 29 червня 2013 року вибув
для відбування покарань до Бучанської
ВК № 85 Київської області, до якої і
потрібно звертатись для більш
детальної інформації.

Позивач, вважаючи протиправними дії та
бездіяльність відповідачів, що
пов'язані з наданням неповної,
недостовірної інформації на запит
суду, а також пов'язані з ненаданням
відповіді на її запит від 18 жовтня 2013
року, звернулась до суду з зазначеним
позовом для захисту своїх прав.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 40 Конституції України
встановлено, що усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про звернення громадян» громадяни
України мають право звернутися до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Частиною третьою статті 3 зазначеного
Закону визначено, що заява - звернення
громадян із проханням про сприяння
реалізації закріплених Конституцією
та чинним законодавством їх прав та
інтересів або повідомлення про
порушення чинного законодавства чи
недоліки в діяльності підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, народних депутатів
України, депутатів місцевих рад,
посадових осіб, а також висловлення
думки щодо поліпшення їх діяльності.

Згідно частин першої та третьої статті
7 Закону України «Про звернення
громадян» звернення, оформлені
належним чином і подані у
встановленому порядку, підлягають
обов'язковому прийняттю та розгляду.
Якщо питання, порушені в одержаному
органом державної влади, місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, об'єднаннями
громадян або посадовими особами
зверненні, не входять до їх
повноважень, воно в термін не більше
п'яти днів пересилається ними за
належністю відповідному органу чи
посадовій особі, про що повідомляється
громадянину, який подав звернення. У
разі якщо звернення не містить даних,
необхідних для прийняття
обґрунтованого рішення органом чи
посадовою особою, воно в той же термін
повертається громадянину з
відповідними роз'ясненнями.

Частиною третьою статті 15 зазначеного
Закону встановлено, що відповідь за
результатами розгляду заяв (клопотань)
в обов'язковому порядку дається тим
органом, який отримав ці заяви і до
компетенції якого входить вирішення
порушених у заявах (клопотаннях)
питань, за підписом керівника або
особи, яка виконує його обов'язки.

Відповідно до статті 18 Закону України
«Про звернення громадян» громадянин,
який звернувся із заявою чи скаргою до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, засобів
масової інформації, посадових осіб, має
право, зокрема, одержати письмову
відповідь про результати розгляду
заяви чи скарги.

Згідно частини першої статті 20
зазначеного Закону звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення, - невідкладно,
але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня
їх отримання. Якщо в місячний термін
вирішити порушені у зверненні питання
неможливо, керівник відповідного
органу, підприємства, установи,
організації або його заступник
встановлюють необхідний термін для
його розгляду, про що повідомляється
особі, яка подала звернення. При цьому
загальний термін вирішення питань,
порушених у зверненні, не може
перевищувати сорока п'яти днів.

Відповідно до частини першої статті 5
Закону України «Про інформацію» кожен
має право на інформацію, що передбачає
можливість вільного одержання,
використання, поширення, зберігання та
захисту інформації, необхідної для
реалізації своїх прав, свобод і
законних інтересів.

Так судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
18 жовтня 2013 року на ім'я начальника
Київського слідчого ізолятора
Управління Державної пенітенціарної
служби України в місті Києві та
Київській області Родчина Р.Й. надійшло
звернення позивача та третіх осіб,
оформлене у вигляді запиту.

Також судом встановлено, що відповідь
на вказане звернення позивачу, а саме:
ОСОБА_1, станом на момент розгляду
справи надано не було, позаяк
відповідачами у даній справі не надано
жодних належних доказів, які б
підтверджували надання такої
відповіді.

При цьому, посилання у судовому
засіданні представника відповідача-1
на надання та направлення відповідей
від 22 жовтня 2013 року ОСОБА_3 за вих. № 22298
та ОСОБА_4 за вих. № 22299 судом до уваги не
приймаються, оскільки останні не є
відповіддю, зокрема суб'єкту звернення
- ОСОБА_1.

В частині посилань у судовому
засіданні третьої особи ОСОБА_4 на
неотримання таких відповідей та не
визнання судом зазначених відповідей
належними доказами у справі, суд
зазначає, що дії та бездіяльність
відповідачів по розгляду звернення
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 18 жовтня 2013 року,
не є предметом розгляду даної справи, у
якій останні є третіми особами.

Позивачем же у даній справі, тобто
особою, на захист прав, свобод та
інтересів якої подано даний
адміністративний позов до
адміністративного суду, є ОСОБА_1.

В частині позовних вимог про визнання
протиправними дій Київського слідчого
ізолятора Управління Державної
пенітенціарної служби в м. Києві та
Київській області при реєстрації факту
надходження 23.08.12 р. на ім'я ОСОБА_6 одної
з постанов державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Полісмака О.О. за
порядковим № 23528 у той час, як 14.08.2012 р.
постанови того самого державного
виконавця і такої самої категорії
зареєстровано у слідчому ізоляторі за
порядковими №№ 299 і 300, суд приходить до
наступних висновків.

Так, судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи,
зокрема, витягом із журналу вхідних
паспортів та виконавчих листів, що 23
серпня 2012 року відповідачем-1 взагалі
не зареєстровано вхідної
кореспонденції у вказаному журналі, що,
у свою чергу, свідчить про відсутність
протиправних дій при такій реєстрації,
позаяк відсутній сам факт реєстрації.

З огляду на наведене, суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення даної позовної вимоги.

Стосовно позовної вимоги про визнання
протиправною бездіяльність Київського
слідчого ізолятора Управління
Державної пенітенціарної служби
України в м. Києві та Київській області,
яка полягає у відсутності реєстрації у
відповідному журналі факту
надходження 29.08.12 р. на ім'я ОСОБА_6 двох
постанов державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Полісмака О.О. про
відкриття виконавчого провадження із
супровідними листами, суд приходить до
наступного.

Пунктом 3.5.3 Типової інструкції з
діловодства в органах, установах
виконання покарань, слідчих ізоляторах
і навчальних закладах, що належать до
сфери управління Державної
пенітенціарної служби України,
затвердженої наказом Державної
пенітенціарної служби України № 109 від
29 лютого 2012 року, встановлено, що
документи реєструються лише один раз:
вхідні - у день надходження або не
пізніше наступного дня, якщо документ
надійшов у неробочий час, створювані - у
день підписання або затвердження.

Як зазначено позивачем у позовній
заяві та підтримано її представником у
судовому засіданні, 29 серпня 2012 року до
Київського слідчого ізолятора
Управління Державної пенітенціарної
служби України в м. Києві та Київській
області надійшли, зокрема, дві
постанови державного виконавця ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві про
відкриття виконавчого провадження.

Факт надходження до Київського
слідчого ізолятора Управління
Державної пенітенціарної служби
України в м. Києві та Київській області
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями рекомендованих
повідомлень про вручення поштових
відправлень (а. с. 48, 52).

З витягу із журналу вхідних паспортів
та виконавчих листів вбачається, що 14
серпня 2012 року у відповідача-1 з
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві зареєстровано
постанову про арешт майна боржника
ОСОБА_6 за вх. № 299 та постанову про
відкриття виконавчого провадження за
вх. № 300. А 30 серпня 2012 року у
відповідача-1, у тому ж витязі з журналу,
з Шевченківського районного
управління юстиції у м. Києві
зареєстровано постанови про відкриття
виконавчого провадження за вх. № 319 та
вх. № 320 (а. с. 66).

Таким чином, факт реєстрації 30 серпня
2012 року постанов ВДВС Шевченківського
РУЮ у м. Києві підтверджується
матеріалами справи, а реєстрація
вказаних документів проведена у
відповідності до пункту 3.5.3 зазначеної
вище Типової інструкції, тобто не
пізніше наступного дня.

З огляду на наведене, позовна вимога
про визнання протиправною
бездіяльність Київського слідчого
ізолятора Управління Державної
пенітенціарної служби України в м.
Києві та Київській області, яка полягає
у відсутності реєстрації у
відповідному журналі факту
надходження 29.08.12 р. на ім'я ОСОБА_6 двох
постанов державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Полісмака О.О. про
відкриття виконавчого провадження із
супровідними листами задоволенню не
підлягає.

Щодо позовної вимоги про визнання дій
начальника Київського слідчого
ізолятора Управління Державної
пенітенціарної служби України в м.
Києві та Київській області по внесенню
у лист від 29.10.13 р. № 22902, адресований
судді Солом'янського райсуду м. Києва
Зінченко С.В., неповної і недостовірної
інформації протиправними, суд зазначає
наступне.

Як свідчать матеріали справи та не
заперечується представниками сторін,
відповідь від 29 жовтня 2013 року за № 22902
надавалась судді Солом'янського
районного суду Зінченко С.В. на
запит останнього та у провадженні
якого перебуває цивільна справа №
2609/28563/12ц.

Статтею 212 Цивільного процесуального
кодексу України передбачено, що суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до статті 214 зазначеного
Кодексу під час ухвалення рішення суд
вирішує, зокрема, такі питання: чи мали
місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; чи слід позов задовольнити
або в позові відмовити.

Згідно статті 215 Цивільного
процесуального кодексу України у
мотивувальній частині рішення суду
зазначаються, зокрема, мотиви, з яких
суд вважає встановленою наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, бере до уваги або відхиляє
докази, застосовує зазначені в рішенні
нормативно-правові акти, а також чи
були порушені, не визнані або оспорені
права, свободи чи інтереси, за захистом
яких особа звернулася до суду, а якщо
були, то ким.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, 23 грудня 2013 року ухвалою
зазначеного суду у справі № 2609/28563/12ц у
Київського слідчого ізолятора
Управління Державної пенітенціарної
служби України в м. Києві та Київській
області витребувано оригінал журналу
чи журналів реєстрації вхідної
кореспонденції Київського слідчого
ізолятора (СІЗО № 13) за серпень 2012 року,
журнал (журнали), в якому засуджений
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, розписувався за
отримання на своє ім'я в серпні 2012 року
поштової кореспонденції.

Відповідно до частини першої статті 211
Цивільного процесуального кодексу
України суд, виявивши під час розгляду
справи порушення закону і встановивши
причини та умови, що сприяли вчиненню
порушення, може постановити окрему
ухвалу і направити її відповідним
особам чи органам для вжиття заходів
щодо усунення цих причин та умов.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що надання оцінки листу від 29
жовтня 2013 року № 22902 за підписом
начальника Київського слідчого
ізолятора Управління Державної
пенітенціарної служби України в м.
Києві та Київській області Родчина Р.Й.,
в тому числі, внесення до вказаного
листа неповної чи недостовірної
інформації, адресованого на запит
Солом'янського районного суду міста
Києва, належить до повноважень саме
Солом'янського районного суду м. Києва,
у провадженні якого перебуває справа №
2609/28563/12ц і для вирішення якої
витребовувалась така інформація.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги в частині визнання дій
начальника Київського слідчого
ізолятора Управління Державної
пенітенціарної служби України в м.
Києві та Київській області по внесенню
у лист від 29.10.13 р. № 22902, адресований
судді Солом'янського райсуду м. Києва
Зінченко С.В., неповної і недостовірної
інформації протиправними задоволенню
не підлягають.

В частині позовних вимог про визнання
бездіяльності начальника Київського
слідчого ізолятора Управління
Державної пенітенціарної служби
України в м. Києві та Київській області
щодо запиту інваліда 2-ї групи ОСОБА_1
протиправною і такою, що створила
загрозу порушення моїх прав заявника
при вирішенні питання із судового
контролю за виконанням рішення суду і
відповідно при розгляді справи
(провадження № 4с/760/155/2013) за скаргою
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у Солом'янському
райсуді м. Києва на дії і бездіяльність
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Полісмака О.О.;
зобов'язання відповідача -1 вчинити дії,
а саме видати для ознайомлення
позивачу особисто чи через
представника реєстраційні журнали,
запитані 18.10.13 позивачем шляхом подачі
письмового запиту і ухвали суду;
зобов'язання начальника Київського
слідчого ізолятора Управління
Державної пенітенціарної служби
України в м. Києві та Київській області
надати ОСОБА_1 повну і достовірну
інформацію щодо реєстрації
рекомендованих листів, які надійшли в
слідчий ізолятор 14, 21, 29 серпня 2013 р. з
ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві на
ім'я ОСОБА_6, а саме видати завірені
копії аркушів реєстраційних журналів
суд приходить до наступних висновків.

Частиною третьою статті 15 Закону
України «Про звернення громадян»
встановлено, що заяви (клопотання)
Героїв Радянського Союзу, Героїв
Соціалістичної Праці, інвалідів
Великої Вітчизняної війни
розглядаються першими керівниками
державних органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ і
організацій особисто.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ
Порядку розгляду звернень громадян у
Державній кримінально-виконавчій
службі України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 23
липня 2013 року № 1475/5, письмові звернення
громадян підлягають обов'язковому
попередньому розгляду посадовими
особами органів (установ) ДКВС України,
уповноваженими здійснювати роботу із
зверненнями громадян. Під час
попереднього розгляду звернень
громадян в органах (установах) ДКВС
України (крім кримінально-виконавчої
інспекції) посадові особи,
уповноважені здійснювати роботу із
зверненнями громадян, визначають
структурний підрозділ, до
функціональних повноважень якого
належить вирішення порушеного у
зверненні громадянина питання, а
визначення безпосереднього виконавця
звернення громадянина здійснюється
керівником структурного підрозділу
органу (установи) ДКВС України, який є
відповідальним за опрацювання цього
звернення громадянина. У
кримінально-виконавчій інспекції
безпосереднього виконавця письмового
звернення громадянина визначає
посадова особа, уповноважена
здійснювати роботу із зверненнями
громадян.

Згідно пункту 2 розділу ІІІ зазначеного
Порядку за результатами розгляду
звернення громадянина на його адресу
надається відповідь за підписом
керівництва органу (установи) ДКВС
України (у кримінально-виконавчій
інспекції - за підписом органу або
посадової особи, уповноваженої
здійснювати роботу із зверненнями
громадян).

Відповідно до статті 19 Закону України
«Про звернення громадян» у разі
необхідності та за наявності
можливостей розгляд звернень громадян
покладається на посадову особу чи
підрозділ службового апарату,
спеціально уповноважені здійснювати
цю роботу.

За таких обставин та враховуючи, що
позивач не віднесена до осіб,
визначених частиною третьою статті 15
Закону України «Про звернення
громадян», суд приходить до висновку
про необґрунтованість позовних вимог в
частині визнання бездіяльності саме
начальника Київського слідчого
ізолятора Управління Державної
пенітенціарної служби України в м.
Києві та Київській області Родчина
Романа Йосиповича щодо розгляду
звернення позивача від 18 жовтня 2013 року
та в частині зобов'язання саме
начальника Київського слідчого
ізолятора Управління Державної
пенітенціарної служби України в м.
Києві та Київській області надати
ОСОБА_1 повну і достовірну інформацію
щодо реєстрації рекомендованих листів,
які надійшли в слідчий ізолятор 14, 21, 29
серпня 2013 р. з ВДВС Шевченківського РУЮ
у м. Києві на ім'я ОСОБА_6, а саме видати
завірені копії аркушів реєстраційних
журналів та відсутність підстав для їх
задоволення.

При цьому, суд звертає увагу позивача,
що у її запиті від 18 жовтня 2013 року не
містилось прохання надати інформацію
щодо реєстрації рекомендованих листів,
які надійшли в слідчий ізолятор саме 14,
21, 29 серпня 2013 р. з ВДВС Шевченківського
РУЮ у м. Києві на ім'я ОСОБА_6

Крім того, відповідно до положень
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушення з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Зі змісту наведеної правової норми
вбачається, що судовому захисту
підлягають лише порушені права,
свободи і інтереси фізичних або права і
інтереси юридичних осіб, а не
можливість їх порушення в майбутньому.

Адміністративний суд не може
розглядати вимоги щодо зобов'язання
суб'єкта владних повноважень вчиняти
дії у майбутньому у зв'язку із
вірогідним настанням певних наслідків,
оскільки у суду, на час розгляду, справи
відсутні підстави для прийняття
рішення стосовно законності таких дій.

Таким чином, позовні вимоги в частині
визнання бездіяльності начальника
Київського слідчого ізолятора
Управління Державної пенітенціарної
служби України в м. Києві та Київській
області щодо запиту інваліда 2-ї групи
ОСОБА_1 протиправною і такою, що
створила загрозу порушення її прав
заявника при вирішенні питання із
судового контролю за виконанням
рішення суду і відповідно при розгляді
справи (провадження № 4с/760/155/2013) за
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у
Солом'янському райсуді м. Києва на дії і
бездіяльність державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Полісмака О.О.
задоволенню не підлягають, оскільки є
вимогою на майбутнє.

Відповідно до абзацу десятого частини
другої статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Як зазначалось вище, у зверненні
позивача від 18 жовтня 2013 року остання
просила надати лист-відповідь і у
додатку завірені титульні аркуші
журналу реєстрації у слідчому
ізоляторі вхідної кореспонденції і
журнал реєстрації передачі особі, яка
утримується під вартою і ті їх аркуші,
які містять записи про реєстрацію
факту надходження у серпні 2012 року з
ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві у
слідчий ізолятор на ім'я ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1 кожного рекомендованого
листа і факту передачі цьому ОСОБА_6
кожного рекомендованого листа, що
відправлявся на його ім'я, оскільки ця
інформація необхідна для захисту їх
прав, свобод та інтересів.

Під час розгляду справи було
встановлено, що ОСОБА_6 разом із
особовою справою 29 червня 2013 року вибув
для відбування покарання до Бучанської
ВК № 85 Київської області.

Відповідно до частини першої статті 113
Кримінально-виконавчого кодексу
України засудженим дозволяється
одержувати і відправляти листи і
телеграми за свій рахунок без
обмеження їх кількості.

Згідно частини третьої
Кримінально-виконавчого кодексу
України кореспонденція, яку одержують
і надсилають засуджені до відбування
покарання у виправних колоніях
мінімального рівня безпеки із
загальними умовами тримання,
середнього та максимального рівня
безпеки, підлягає перегляду.

Частиною сьомою статті 13 Закону
України «Про попереднє ув'язнення»
передбачено, що з відповідями на заяви,
скарги та листи адміністрація
ознайомлює осіб, взятих під варту, під
розписки, які додаються до їх особистих
справ.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що розгляд звернення ОСОБА_1 від 18
жовтня 2013 року повинно було
відбуватись у відповідача-1 відповідно
до вимог Закону України «Про звернення
громадян» та з врахуванням вимог
Кримінально-виконавчого кодексу
України, Закону України «Про попереднє
ув'язнення», Інструкції з організації
перегляду кореспонденції осіб, які
тримаються в установах виконання
покарань та слідчих ізоляторах,
затвердженої наказом Державного
департаменту України з питань
виконання покарань № 13 від 25 січня 2006
року, чинній на момент надходження до
відповідача-1 постанов ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві про
відкриття виконавчих проваджень та
Інструкції з організації перегляду
кореспонденції (листування) осіб, які
тримаються в установах виконання
покарань та слідчих ізоляторах,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України № 1304/5 від 02 липня 2013
року.

При цьому, у разі відсутності у
відповідача певної інформації,
зокрема, долученої до матеріалів
особової справи ОСОБА_6, який вибув для
відбування покарання до іншої
установи, зазначити про таке у
відповіді на адресу позивача.

Оскільки судом встановлено не надання
відповіді ОСОБА_1 на її звернення від 18
жовтня 2013 року, суд приходить до
висновку про наявність протиправної
бездіяльності Київського слідчого
ізолятора Управління Державної
пенітенціарної служби України в м.
Києві та Київській області щодо
розгляду запиту ОСОБА_1 від 18 жовтня 2013
року.

Враховуючи, що звернення ОСОБА_1 від 18
жовтня 2013 року відповідачем-1 не
розглянуто й відповідь позивачу не
надано, а розгляд такого звернення та
надання відповіді на нього є
дискреційними повноваженнями суб'єкта
владних повноважень, суд з метою
гарантування дотримання і захисту
прав, свобод, інтересів позивача, суд
вбачає підстави для задоволення позову
ОСОБА_1 шляхом зобов'язання Київського
слідчого ізолятору Управління
Державної пенітенціарної служби
України в місті Києві та Київській
області розглянути запит ОСОБА_1 від 18
жовтня 2013 року з урахуванням вимог
законодавства України.

В частині прохання представника
позивача про постановлення судом
окремої ухвали за наслідками розгляду
справи, суд зазначає, що відповідно до
частини першої статті 166 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, виявивши під час розгляду справи
порушення закону, може постановити
окрему ухвалу і направити її
відповідним суб'єктам владних
повноважень для вжиття заходів щодо
усунення причин та умов, що сприяли
порушенню закону.

Таким чином, постановлення окремої
ухвали є правом, а не обов'язком суду.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку про наявність підстав для
часткового задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 11, 69-71, 94, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Київського слідчого ізолятора
Управління Державної пенітенціарної
служби України в місті Києві та
Київській області щодо розгляду запиту
ОСОБА_1 від 18 жовтня 2013 року.

Зобов'язати Київський слідчий ізолятор
Управління Державної пенітенціарної
служби України в місті Києві та
Київській області розглянути запит
ОСОБА_1 від 18 жовтня 2013 року з
урахуванням вимог законодавства
України.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.
ст. 185-187 КАС України.

Суддя
В.П. Катющенко