Справа № 826/15958/13-а
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2013-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 грудня 2013 року № 826/15958/13-а

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Огурцова О.П., суддів
Погрібніченко І.М., Кузьменко В.А.
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовомМіністерства внутрішніх
справ Українидо Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Дахна Артема Миколайовича,
Державної реєстраційної служби
Українипровизнання дій протиправними,
визнання протиправним та скасування
рішення № 4619676 від 31.07.2013 та
зобов'язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Міністерство внутрішніх справ України
звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Дахна
Артема Миколайовича, Державної
реєстраційної служби України про
визнання дій протиправними, визнання
протиправним та скасування рішення №
4619676 від 31.07.2013 та зобов'язання вчинити
дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач є належною особою щодо
реєстрації права державної власності
на об'єкт нерухомості, який знаходиться
за адресою: м. Київ, вул.
Багговутівська, 2 за Державною Україна
в особі МВС України, як орган
уповноважений управляти державним
майном, яке належить йому на праві
оперативного управління, з огляду на що
відповідачем 1 було безпідставно
відмовлено позивачу в реєстрації права
власності на зазначений об'єкт
нерухомості за Державною Україна з
віднесенням його до сфери управління
МВС України з підстав того, що з заявою
звернулась неналежна особа та прийнято
рішення № 4619676 від 31.07.2013.

Представник позивача у судовому
засіданні 28.10.2013 підтримав позовні
вимоги та просив суд задовольнити
позов.

Відповідач 1 проти позовних вимог
заперечив, через канцелярію суду 28.10.2013
надав письмові заперечення, у яких
просив відмовити у задоволенні
адміністративного позову повністю.
Свої заперечення на адміністративний
позов відповідач 1 обґрунтовував тим,
що відповідно до статті 16 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав та їх обтяжень" державна
реєстрація проводиться на підставі
заяви власника, іншого правонабувача,
сторони правочину, за яким виникло
право, уповноваженої ним особи або
державного кадастрового реєстратора, у
той час, як позивачем не було
підтверджено належними документами
прав власника або наявність
повноважень діяти від імені власника у
відносинах реєстрації права власності
на об'єкт нерухомості, який знаходиться
за адресою: м. Київ, вул. Багговутівська,
2 за Державною Україна.

У судове засідання 28.10.2013 відповідач 1
не прибув, про причини неприбуття суд
не повідомив, про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Відповідач 2 проти позовних вимог
заперечив, через канцелярію суду 23.10.2013
надав письмові заперечення, у яких
просив відмовити у задоволенні
адміністративного позову повністю.
Свої заперечення на адміністративний
позов відповідач 2 обґрунтовував тим,
що в нього відсутні повноважень
скасовувати рішення прийняті
державним реєстратором та відносно
позивача ним не було вчинено та не
вчиняються будь - які протиправні дії.
Також відповідач 2 зазначив про те, що
відповідно до положень чинного
законодавства не може впливати на
прийняття державним реєстратором
рішень щодо реєстрації права або
відмови у ній.

У судове засідання 28.10.2013 представник
відповідача не прибув, про причини
неприбуття суд не повідомив, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

У відповідності до частини шостої
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні, але
прибули не всі особи, які беруть участь
у справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням наведеного суд,
заслухавши у судовому засіданні
представника позивача ухвалив
продовжити розгляд справи у письмовому
провадженні.

Підчас судового розгляду справи,
колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

09.07.2013 Міністерством внутрішніх справ
України до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у місті
Києві було подано заяву про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, яка
була зареєстрована за реєстраційним
номером 1907138, для проведення державної
реєстрації права власності на об'єкт
нерухомості, який знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Багговутівська, 2.

31.07.2013 державним реєстратором прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Дахном
Артемом Миколайовичем за результатами
розгляду заяви від 09.07.2013 за
реєстраційним № 1907138 було встановлено,
що із заявою звернулася неналежна
особа та прийнято рішення №4619675 про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень.

Міністерство внутрішніх справ України
вважаючи, що державним реєстратором
було протиправно відмовлено у
державній реєстрації прав за заявою
від 09.07.2013 за реєстраційним № 1907138 та
вважаючи рішення №4619675 від 31.07.2013
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню звернулось з відповідним
позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд вважає позов таким, що
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Частиною першою статті 15 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" встановлено, що державна
реєстрація прав та їх обтяжень
проводиться в такому порядку:
прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; внесення записів до
Державного реєстру прав; видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Частиною сьомою статті 16 зазначеного
Закону встановлено, що державна
реєстрація прав проводиться на
підставі заяви власника, іншого
правонабувача, сторони правочину, за
яким виникло право, уповноваженої ними
особи або державного кадастрового
реєстратора у випадках, передбачених
цим Законом.

Пунктом 3 частини першої статті 24
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" встановлено, що у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо із заявою про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень звернулася
неналежна особа.

Пунктами 16 та 23 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 703 від
22.06.2011 встановлено, що за результатами
розгляду заяви про державну реєстрацію
та документів, необхідних для її
проведення, державний реєстратор
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
рішення про відмову в такій реєстрації.
Державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень виключно за
наявності підстав для відмови в
державній реєстрації прав, що
визначені у Законі України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Таким чином державний реєстратор
проводить державну реєстрацію прав
тільки у випадку встановлення факту
відсутності підстав для відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, до яких, зокрема, віднесено
випадок якщо із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
звернулася неналежна особа, тобто
особа яка не віднесена до кола осіб на
підстави заяви яких здійснюється
державна реєстрація прав визначеного
частиною сьомою статті 16 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень".

Відповідно до розпорядження Кабінету
Міністрів України № 871-р від 01.12.1994
об'єкт нерухомості, який знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Багговутівська, 2
було передано позивачу в оперативне
управління.

Згідно зазначеного розпорядження
актом б/н від 29.12.1994 об'єкт нерухомості,
який знаходиться за адресою: м. Київ,
вул. Багговутівська, 2 було передано на
баланс позивачу.

Таким чином об'єкт нерухомості, який
знаходиться за адресою: м. Київ,
вул. Багговутівська, 2 перебуває у
позивача в оперативному управлінні та
він не є його власником.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що
надані позивачем державному
реєстратору документи засвідчують
факт перебування об'єкта нерухомості,
який знаходиться за адресою: м. Київ,
вул. Багговутівська, 2 у позивача в
оперативному управлінні, а не у
власності, а також те, що державна
реєстрація прав проводиться виключно
на підставі заяви визначеного кола
осіб, до яких віднесено власника,
іншого правонабувача, сторони
правочину, за яким виникло право,
уповноваженої ними особи та державного
кадастрового реєстратора, суд дійшов
висновку про те, що відповідач 1
обґрунтовано дійшов висновку про те, що
позивач не є особою уповноваженою
звертатись з заявою про державну
реєстрацію прав та їх обмежень щодо
об'єкта нерухомості, який знаходиться
за адресою: м. Київ, вул.
Багговутівська та відмовив у
проведенні державної реєстрації.

Згідно з частиною другою статті 24
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" за наявності
підстав для відмови в державній
реєстрації державний реєстратор
приймає рішення про відмову в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

З огляду на зазначене, а також
враховуючи те, що у відповідача 1 були
наявні правові підстави для відмови
позивачу в проведенні державної
реєстрації на об'єкт нерухомості, який
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Багговутівська, рішення № 4619675 від
31.07.2013 ним було прийнято правомірно.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного керуючись
вимогами статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні адміністративного
позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова набирає законної сили після
закінчення строку для її апеляційного
оскарження. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Апеляційна скарга подається
до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Головуючий суддя
О.П. Огурцов

Судді
І.М.
Погрібніченко

В.А.
Кузьменко