Справа № 603/1095/13-а
Суддя: Гудкова Ю. Г.
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 603/1095/13-а
Провадження № 2-а/603/106/2013
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2013 р. Монастириський районний
суд Тернопільської області в складі:

головуючого
судді
Гудкової Ю. Г.

за участю секретаря
Б’єлі Д.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Монастириська
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління державної
автомобільної інспекції УМВС України в
Тернопільській області про скасування
постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із
адміністративним позовом про
скасування постанови серії ВО1 №189314
від 17.10.2013 року, якою його притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч.2 ст.122 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу у розмірі 500 грн. Посилається на
те, що дана постанова про притягнення
його до адмінвідповідальності
прийнята з порушенням вимог,
передбачених Кодексом України про
адміністративні правопорушення.
Просить суд адміністративний позов
задовольнити, скасувати постанову
серії ВО1 №189314 від 17.10.2013 року по справі
про адміністративне правопорушення,
передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, а справу
провадженням закрити за відсутністю
складу правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
позовні вимоги підтримав повністю,
посилаючись на мотиви, викладені в
адміністративному позові, просить
позов задовольнити, скасувавши спірну
постанову.

Представник відповідача – УДАІ УМВС
України в Тернопільській області в
судовому засіданні позов не визнав,
зіславшись на законність постанови про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності,
яка винесена на підставі чітко
вказаної суті порушення чинних Правил
дорожнього руху. Крім того, суду
пояснив, що фіксація адміністративного
правопорушення здійснювалась за
допомогою технічних засобів
відеофіксації, однак представити її
суду не виявилось можливим.

Суд, розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши зібрані по справі
докази та враховуючи норми чинного
законодавства, прийшов до переконання,
що позовні вимоги позивача підлягають
до часткового задоволення, виходячи з
наступних підстав.

Як убачається з протоколу про
адміністративне правопорушення серії
АА2 №125545 від 17.10.2013 року, ОСОБА_1 17.10.2013
року о 13 год. 45 хв., керуючи автомобілем
марки "Фольксваген", державний номерний
знак НОМЕР_1, у м.Тернополі по
вул.С.Бандери на перехресті вулиць
ОСОБА_2 – Татарська проїхав на
заборонений сигнал світлофора –
«Жовте світло», чим порушив п.8.7.3 ґ
Правил дорожнього руху.

На підставі вищевказаного протоколу
інспектором ДПС ВДАІ 17.10.2013 року
винесено спірну постанову серії ВО1
№189314, згідно якої ОСОБА_1 визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122
КУпАП та накладено адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 500
грн.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом та інше.

У відповідності до ст.9 КУпАП
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 280 КУпАП
орган (посадова особа) при
розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було
вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом'якшують і
обтяжують відповідальність, чи
заподіяно майнову шкоду, чи є підстави
для передачі матеріалів про
адміністративне правопорушення на
розгляд громадської організації,
трудового колективу, а також
з'ясувати інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи.

Як убачається зі спірної постанови,
ОСОБА_1 17.10.2013 року о 13 год. 45 хв. керував
автомобілем марки "Фольксваген",
державний номерний знак НОМЕР_1, у
м.Тернополі по вул.С.Бандери на
перехресті вулиць ОСОБА_2 – Татарська
проїхав на заборонений сигнал
світлофора – «Жовте світло».

У судовому засіданні ОСОБА_1, доводячи
незаконність спірної постанови,
посилається на те, що, керуючи 17.10.2013
року біля 13 год. 45 хв. у м.Тернополі по
вул.С.Будного, його зупинив інспектор
ДАІ, який, дізнавшись прізвище позивача
дозволив йому продовжувати
транспортний рух, при цьому позивачу не
було повідомлено причини зупинки та
суть правопорушення. Крім того,
протокол про адміністративне
правопорушення та постанову в справі
про адміністративне правопорушення
надіслано на адресу, за якою ОСОБА_1
зареєстрований, але не проживає
(фактичне місце проживання позивача –
вул.Шевченка,11 м.Монастириська
Тернопільської області). Посилається
на відсутність належних доказів його
вини у вчиненні правопорушення.

Пунктом 8.7.3 Правил дорожнього руху
передбачено, що жовтий сигнал
світлофора забороняє рух і попереджає
про наступну зміну сигналів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами
в справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом

порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Відповідно до вимог процесуального
закону докази мають бути належними та
допустимими. Допустимими є ті докази,
які зібрані у відповідності до закону,
а належними - якщо вони містять
інформацію щодо предмету доказування.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та їх посадові
особи зобов’язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Всупереч положенням ст.ст. 245, 251, 280
КУпАП працівником ДАІ не було повно і
об'єктивно з'ясовано обставини справи.

Відповідно до вимог ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб’єкта владних
повноважень обов’язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дій чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Крім того, на вимогу суду від 29.11.2013 року
представником відповідача не надано
відеофіксації вчиненого позивачем
правопорушення, хоча про наявність
такої фіксації зазначено в протоколі
про адміністративне правопорушення
серії АА2 №125545 від 17.10.2013 року.

Незважаючи на вимоги КАС України, суду
не представлено належних доказів вини
позивача, які б підтверджували
обґрунтованість винесення
оскаржуваної постанови, а також тих,
які спростовували б твердження
позивача.

Згідно поштового конверта з відбитком
штампу «Укрпошти», постанова про
накладення адміністративного
стягнення направлена позивачу 24.10.2013
року на адресу: с.Острів
Тернопільського району Тернопільської
області, у зв’язку з чим ОСОБА_1
пропустив передбачений законом термін
на її оскарження, а тому суд приходить
до переконання про поважність причин
пропуску строку звернення до суду з
позовною заявою.

На підставі вищенаведеного,
проаналізувавши матеріали справи,
враховуючи, що відсутні будь-які докази
порушення ОСОБА_1 правил керування
транспортним засобом, суд приходить до
переконання, що в даному випадку факт
вчинення позивачем адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122
КУпАП, не доведений належним чином.
Отже, заявлені позовні вимоги
підлягають до часткового задоволення
шляхом скасування постанови серії ВО1
№189314 від 17.10.2013 року.

Що ж стосується вимог позивача щодо
закриття провадження у справі про
адміністративне правопорушення, то
дане питання не входить в компетенцію
суду, оскільки суд в даній категорії
справ не є уповноваженим органом, який
вирішує питання про притягнення до
адміністративної відповідальності, а
тому у цій частині вимог слід відмовити
у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 254, 283, 287, 289, КУпАП,
ст.ст. 11, 71, 86, 158, 161, 163, 171– 2 КАС України,
суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Скасувати постанову інспектора ДПС
ВДАІ ТМВ сержанта міліції ОСОБА_3 серії
ВО1 №189314 від 17.10.2013 року про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та
накладення на нього адміністративного
стягнення у виді штрафу в розмірі 500
грн.

У задоволенні решти позовних вимог –
відмовити.

Постанова остаточна, оскарженню не
підлягає.

Суддя:

ОСОБА_4