Справа № 805/17522/13-а
Суддя: Кірієнко В.О.
Дата ухвалення: 2013-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2013 р.
Справа №805/17522/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний
суд в складі:

Головуючого судді Кірієнка В.О.

при секретарі Кутафіній К.Ю.

за участю:

представника позивача Злочевської В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Вугледарі Донецької області до
приватного підприємця ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків у розмірі 1323,58 грн. та
єдиного внеску у розмірі 5891,44 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Вугледарі Донецької області
звернулося до суду з позовом до
приватного підприємця ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків у розмірі 1323,58 грн. та
єдиного внеску у розмірі 5891,44 грн.,
мотивуючи свої вимоги тим, що у
порушення ст. 20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та ст. 9 Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» (в редакціях, які
діяли на момент виникнення спірних
правовідносин) своєчасно не сплатив
страхові внески та єдиний внесок до
пенсійного фонду, у зв'язку з чим має
прострочену заборгованість на
загальну суму у розмірі 7415,02 грн.
Оскільки відповідач суму страхових
внесків та єдиного внеску не сплачує,
просив у відповідності до Законів
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» стягнути з відповідача на
користь Управління Пенсійного фонду
України в м. Вугледарі Донецької
області заборгованість зі сплати
страхових внесків та єдиного внеску у
зазначеному вище розмірі.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, надав пояснення
аналогічні викладеним в позовній
заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, не з'явився, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлявся судом належним чином.

Суд заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши подані документи
і матеріали, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідач - ОСОБА_2 є фізичною
особою-підприємцем (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1); відповідно до п. 2.1.1
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003 року №21-1 платником
страхових внесків на
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування.

Абзацом 5 п. 7 розділу VIII Прикінцевих та
Перехідних положень Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» № 2464-VI від
08.07.2010 передбачено, що стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Отже, правовідносини, що склалися між
сторонами в частині стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків, регулюються Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (в редакції на
момент виникнення спірних
правовідносин).

З введенням в дію Закону України «Про
внесення змін до законів України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» та
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 8 липня 2010
року N 2461-VI (який набрав чинності з дня
опублікування - 17.07.2010) були внесені
зміни до підпункт 4 пункту 8 розділу XV
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" (Відомості
Верховної Ради України, 2003 р., NN 49 - 51, ст.
376), а саме: фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок), та
члени сімей зазначених осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, на період
дії законодавчих актів з питань
особливого способу оподаткування
сплачують страхові внески в порядку,
визначеному цим Законом.

Сума страхового внеску встановлюється
зазначеними особами самостійно для
себе та членів їх сімей, які беруть
участь у провадженні такими особами
підприємницької діяльності та не
перебувають з ними у трудових
відносинах. При цьому сума страхового
внеску з урахуванням частини
фіксованого або єдиного податку, що
перерахована до Пенсійного фонду
України, повинна становити не менше
мінімального розміру страхового
внеску за кожну особу та не більше
розміру страхового внеску, обчисленого
від максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески.

Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» страховий стаж - період
(строк), протягом якого особа підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню та за який
щомісяця сплачені страхові внески в
сумі не меншій, ніж мінімальний
страховий внесок.

Статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що
мінімальний страховий внесок - сума
коштів, що визначається розрахунково
як добуток розміру мінімальної
заробітної плати і розміру єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, встановлених
законом, на місяць, за який
нараховується заробітна плата (дохід).

Згідно з даними розрахунку суми позову,
звіту відповідача за ОСОБА_2
враховується заборгованість по сплаті
страхових внесків у загальному розмірі
1323,58 грн., у тому числі за період з
травня по грудень 2009р. у сумі 268,80 грн., з
січня по грудень 2010р. у сумі 1254,78 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» сплата страхових внесків
здійснюється виключно в грошовій формі
шляхом внесення відповідних сум
страхових внесків до солідарної
системи на банківські рахунки
виконавчих органів Пенсійного фонду, а
сум страхових внесків до
накопичувальної системи пенсійного
страхування - на банківський рахунок
Накопичувального фонду або на
банківський рахунок обраного
застрахованою особою недержавного
пенсійного фонду.

Частиною 6 статті 20 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» передбачено, що
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» обчислення
страхових внесків територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених цим Законом, здійснюється
на підставі складених актів перевірки
правильності нарахування та сплати
страхових внесків, звітності, що
подається страхувальником,
бухгалтерських та інших документів, що
підтверджують суму заробітної плати
(доходу), на які відповідно до цього
Закону нараховуються страхові внески.

Частиною 2 статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редакції Закону від
09.09.2010, що діяла на момент виникнення
спірних правовідносин) передбачено, що
суми страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Згідно із ч. 3 ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що
територіальні органи Пенсійного фонду
за формою і у строки, визначені
правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Протягом десяти робочих днів із дня
одержання вимоги про сплату недоїмки
страхувальник зобов'язаний сплатити
суми недоїмки та суми фінансових
санкцій.

Страхувальник у разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки, зазначеної
у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує
її з органами Пенсійного фонду в
порядку, встановленому правлінням
Пенсійного фонду, а в разі неузгодження
вимоги із органами Пенсійного фонду
має право на оскарження вимоги в
судовому порядку.

Про оскарження вимоги територіального
органу Пенсійного фонду про сплату
недоїмки до виконавчої дирекції
Пенсійного фонду або в судовому
порядку страхувальник зобов'язаний
письмово повідомити відповідний
територіальний орган Пенсійного фонду
протягом трьох робочих днів із дня
звернення до виконавчої дирекції
Пенсійного фонду чи суду.

Узгодження вимоги територіального
органу Пенсійного фонду про сплату
недоїмки здійснюється на підставі
заяви страхувальника, яка
розглядається територіальним органом
Пенсійного фонду протягом трьох
робочих днів після її отримання, та
поданих страхувальником документів, що
свідчать про неправильність
обчислення сум недоїмки, зазначених у
вимозі.

У разі узгодження страхувальником
вимоги про сплату недоїмки з
територіальним органом Пенсійного
фонду цей орган зобов'язаний у строк,
визначений для розгляду заяви
страхувальника про узгодження вимоги,
надіслати йому узгоджену вимогу про
сплату недоїмки, а страхувальник
зобов'язаний сплатити узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
після отримання узгодженої вимоги.

У разі якщо страхувальник, який одержав
вимогу територіального органу
Пенсійного фонду про сплату недоїмки і
протягом десяти робочих днів після її
отримання не сплатив зазначену у
вимозі суму недоїмки разом з
застосованою до нього фінансовою
санкцією, включеної до вимоги, або не
узгодив вимогу з відповідним органом
Пенсійного фонду, або не оскаржив
вимогу в судовому порядку, а також у
разі якщо страхувальник узгодив
вимогу, але не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
після отримання узгодженої вимоги,
відповідний орган Пенсійного фонду
звертається в установленому законом
порядку і подає вимогу про сплату
недоїмки до відповідного підрозділу
державної виконавчої служби. У
зазначених випадках орган Пенсійного
фонду також має право звернутися до
суду чи господарського суду з позовом
про стягнення недоїмки. У разі
звернення органу Пенсійного фонду з
позовом про стягнення недоїмки до
господарського суду передбачені
законодавством заходи досудового
врегулювання спорів не застосовуються.

05.02.2013 року Пенсійним фондом була
прийнята вимога № 15 про сплату боргу з
у розмірі 1254,78 грн. та вимога № 261 від
05.08.2013р. про сплату недоїмки на суму 1523,58
грн., яка складається з суми боргу за
2009р. у сумі 268,80 грн. та суми боргу за 2010р.
у розмірі 1254,78 грн.

Отже, Пенсійним фондом було правомірно
обраховано позивачу суму доплати до
страхового внеску на підставі ст. 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з травня по
грудень 2009р. у сумі 268,80 грн., з січня по
грудень 2010р. у сумі 1254,78 грн.

Сума заборгованості станом на час
розгляду справи відповідачем у
добровільному порядку сплачена не
була, що підтверджується карткою
особового рахунку (наявна в матеріалах
справи).

За таких обставин, оскільки відповідач
своєчасно не сплатив страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, то відповідно до
ч. 1 ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з нього підлягає
стягненню у рахунок погашення
заборгованості сума у розмірі у
розмірі 1323,58 грн. на користь Управління
Пенсійного фонду України в м. Вугледарі
Донецької області.

Що стосується позовних вимог в частині
стягнення з відповідача
заборгованості зі сплати єдиного
внеску, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
(надалі Закон).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону, єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Недоїмкою відповідно до даного Закону
вважається сума єдиного внеску,
своєчасно не нарахована та/або не
сплачена у строки, встановлені цим
Законом, обчислена територіальними
органами Пенсійного фонду України у
випадках, передбачених цим Законом.

У відповідності до п. 1. ч. 1. ст. 4 Закону,
платниками єдиного внеску є:
роботодавці - підприємства, установи та
організації, інші юридичні особи,
утворені відповідно до законодавства
України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у свідоцтві про
державну реєстрацію її як підприємця),
у тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.

Обов'язком платника єдиного внеску,
згідно Закону, являється своєчасність,
повність нараховування, обчислення та
сплата єдиного внеску. Єдиний внесок
нараховується для платників,
зазначених у пунктах 1 (крім абзацу
сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої
статті 4 цього Закону, - на суму
нарахованої заробітної плати за видами
виплат, які включають основну та
додаткову заробітну плату, інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати, у тому числі в натуральній
формі, що визначаються відповідно до
Закону України "Про оплату праці", та
суму винагороди фізичним особам за
виконання робіт (надання послуг) за
цивільно-правовими договорами.

Згідно ч. 8 ст. 9 Закону, платники єдиного
внеску зобов'язані сплачувати єдиний
внесок, нарахований за відповідний
базовий звітний період, не пізніше 20
числа місяця, що настає за базовим
звітним періодом.

У відповідності до ч. 12 ст. 9 даного
Закону єдиний внесок підлягає сплаті
незалежно від фінансового стану
платника.

Як вбачається з матеріалів справи, за
відповідачем враховується
заборгованість зі сплати єдиного
внеску у розмірі 5891,44 грн., у тому числі
за період з січня по грудень 2012 року у
сумі 3503,38 грн., з січня по квітень 2013
року у сумі 1194,03 грн., з травня по
червень 2013 року у сумі 1194,03 грн., що
підтверджується розрахунком суми
позову, звітом відповідача, карткою
особового рахунку.

Згідно до ч. 1 ст. 8 Закону, розмір
єдиного внеску для кожної категорії
платників, визначених цим Законом, та
пропорції його розподілу за видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування
встановлюються з урахуванням того, що
вони повинні забезпечувати
застрахованим особам страхові виплати
і соціальні послуги, передбачені
законодавством про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування; фінансування
заходів, спрямованих на профілактику
страхових випадків; створення резерву
коштів для забезпечення страхових
виплат та надання соціальних послуг
застрахованим особам; покриття
адміністративних витрат із
забезпечення функціонування системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до вимог ст. 25 Закону, у разі
виявлення своєчасно не сплачених сум
страхових внесків платники єдиного
внеску зобов'язані самостійно
обчислити ці внески і сплатити їх з
нарахуванням пені в порядку і розмірах,
визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
штрафів.

Територіальний орган Пенсійного фонду
у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги про сплату недоїмки
сплатити суми недоїмки та штрафів
разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом Пенсійного фонду
в порядку, встановленому Пенсійним
фондом за погодженням з центральним
органом виконавчої влади у сфері праці
та соціальної політики.

У разі якщо згоди з органом Пенсійного
фонду не досягнуто, платник єдиного
внеску зобов'язаний сплатити суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею протягом десяти
робочих днів з дня надходження рішення
відповідного органу Пенсійного фонду
або оскаржити вимогу до органу
Пенсійного фонду вищого рівня чи в
судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги не сплатив
зазначені у вимозі суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею, не
узгодив вимогу з органом Пенсійного
фонду, не оскаржив вимогу в судовому
порядку або не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
з дня надходження узгодженої вимоги,
територіальний орган Пенсійного фонду
надсилає в порядку, встановленому
законом, до підрозділу державної
виконавчої служби вимогу про сплату
недоїмки.

У випадках, зазначених в абзаці шостому
цієї частини, територіальний орган
Пенсійного фонду також має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення недоїмки. При цьому заходи
досудового врегулювання спорів,
передбачені законом, не
застосовуються.

09.02.2013 року Пенсійним фондом була
прийнята вимога № 15 про сплату боргу з
у розмірі 4572,42 грн. з яких сплачено
відповідачем 1069,04 грн., тому залишок
боргу склав 3503,38 грн. та вимога № 121 від
02.08.2013р. про сплату недоїмки на суму 5891,44
грн., яка складається із заборгованості
за 2012 рік у сумі 3503,38 грн., та
заборгованості за період з січня 2013 по
квітень 2013 року в сумі 1194,03 грн., та за
період з травня 2013 по червень 2013року в
сумі 1194 грн.

Згідно з пп. б п. 6.3. розділу IV Інструкції
про порядок нарахування і сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
затвердженою Постановою правління
Пенсійного фонду України 27.09.2010 N 21-5,
органи Пенсійного фонду надсилають
платникам вимогу про сплату недоїмки,
зокрема, якщо платник має на кінець
звітного базового періоду недоїмку зі
сплати єдиного внеску.

У цьому випадку вимога
надсилається щомісяця протягом п'яти
робочих днів, наступних за звітним
базовим періодом. Вимога формується на
підставі даних особових рахунків
платників на всю суму боргу.

Таким чином, Пенсійний фонд правомірно
нарахував позивачу суму
заборгованості зі сплати єдиного
внеску та прийнято спірну вимогу на
підставі ст. 25 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» за 2012 рік, з
січня 2013 по квітень 2013 року, з травня 2013
по червень 2013року у загальній сумі 5891,44
грн.

Сума заборгованості зі сплати
єдиного внеску станом на час розгляду
справи відповідачем у добровільному
порядку сплачена не була.

За таких обставин, оскільки відповідач
своєчасно не сплатив заборгованість зі
сплати єдиного внеску, то відповідно до
ст. 25 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» з
нього підлягає стягненню у рахунок
погашення заборгованості сума у
розмірі 5891,44 грн. на користь Управління
Пенсійного фонду України в м. Вугледарі
Донецької області.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 17, 18, 19, 20, 51, 69, 70, 71, 72, 86, 94, 121, 158, 159,
160, 161, 162, 163, 164, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в м. Вугледарі
Донецької області до приватного
підприємця ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків у розмірі 1323,58 грн. та єдиного
внеску у розмірі 5891,44 грн. -
задовольнити.

Стягнути з приватного підприємця
ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь
Управління Пенсійного фонду України в
м. Вугледарі Донецької області
заборгованість зі сплати страхових
внесків за період з травня по грудень
2009р. у сумі 268,80 грн., з січня по грудень
2010р. у сумі 1254,78 грн., що разом складає 1323
(одну тисячу триста двадцять три) грн. 58
коп.

Стягнути з приватного підприємця
ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь
Управління Пенсійного фонду України в
м. Вугледарі Донецької області
заборгованість зі сплати єдиного
внеску за 2012 рік у сумі 3503,38 грн., з січня
2013 по квітень 2013 року в сумі 1194,03 грн., з
травня 2013 по червень 2013року в сумі 1194
грн., що разом складає 5891 (п'ять тисяч
вісімсот дев'яноста одну) грн. 44 коп.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частину 23 грудня 2013 року.

Постанова виготовлена у повному обсязі
27 грудня 2013 року.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 КАС України, і може бути
оскаржена до Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд у порядку, визначеному статтею 186
КАС України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Кірієнко В.О.