Справа № 826/7120/13-а
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2013-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7120/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Кротюк О.В.
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

19 грудня 2013 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Кучми А.Ю.

суддів:
Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

при секретарі:
Проценко А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
26.07.2013 у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Прем`єр-міністра
України Азарова Миколи Яновича,
Заступника міністра соціальної
політики України Коломієць В.М.,
Кабінету Міністрів України про
визнання незаконною постанови,
зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н
О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Прем`єр-міністра України
Азарова Миколи Яновича, Заступника
міністра соціальної політики України
Коломієць В.М., Кабінету Міністрів
України про визнання незаконною
постанови КМУ № 149 від 13.03.2013 «Деякі
питання виплати у 2013 році разової
грошової допомоги, передбаченої
Законами України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», зобов'язання відповідачів
Внести зміни до постанови КМУ № 149 від
13.03.2013 «Деякі питання виплати у 2013 році
разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» з метою
приведення її у відповідності до
Конституції та Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», зобов'язання
вжити заходи примусу до відповідних
посадових осіб з метою відновлення їх
діяльності у напрямку контролю за
додержанням законодавства з питань
соціального захисту ветеранів війни,
зобов'язання витребувати з Генеральної
прокуратури звіт про результати
розслідування кримінальної справи 49-3379
від 20.01.2012 та здійснити перегляд
переліку осіб, які незаконно отримують
або мають право на пільги ветерана
війни, скасування статусу ветерана
війни, призначеного таким особам
незаконно, стягнення на користь
держави та громадян компенсації за
незаконне використання пільг та
моральної шкоди з метою отримання
додаткового джерела для фінансування
потреб дійсних ветеранів війни,
зобов'язання відновити діяльність у
напрямку контролю за додержанням
законодавства з питань соціального
захисту ветеранів війни, передбачених
чинним Законом України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», а саме: щорічно
розглядати в Міністерстві соціальної
політики України і КМУ у встановленому
порядку належні пропозиції з питань
формування державної соціальної
політики України, забезпечувати її
реалізацію; протягом місяця розробити
пропозиції щодо вдосконалення
законодавства та нормативних
документів з питань соціального
захисту ветеранів війни та внести їх в
установленому порядку на розгляд
Міністерству соціальної політики
України і КМУ; протягом місяця спільно
Міністерству соціальної політики
України і КМУ розробити заходи з метою
унеможливлення подальшого порушення
законодавства з питань соціального
захисту ветеранів війни; до кінця
поточного року опублікувати у засобах
масової інформації розроблені
пропозиції та заходи, щорічно
звітувати перед громадянами про
результати моніторингу у сфері
соціального захисту населення, у тому
числі інвалідів, ветеранів війни;
використовуючи усі наявні можливості
активно реагувати на кожні випадки
порушення законодавства з питань
соціального захисту ветеранів війни,
вживати заходи щодо попередження таких
порушень; міністерству соціальної
політики України і КМУ забезпечити
участь у розроблені проектів Державної
програми економічного і соціального
розвитку України, Державного бюджету
України, Програми діяльності Кабінету
Міністрів України з метою забезпечення
виплат у повному обсязі належної мені
та іншим учасникам бойових дій
відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» щорічної разової
грошової допомоги у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком у 2013 та
подальших роках; зобов'язання протягом
місяця надати на адресу позивача
детальну інформацію про відновлення
діяльності у напрямку контролю за
додержанням законодавства з питань
соціального захисту ветеранів війни,
зобов'язання Прем'єр-міністра України
Азарова М.Я. особисто розглянути заяву
від 17.03.2013 щодо щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня за 2013 та
попередні роки та контролю за
додержанням законодавства з питань
соціального захисту ветеранів війни і
дати відповідь за особистим підписом
протягом місяця, визнання незаконними
рішення та бездіяльність відповідачів
щодо додержання і правильного
застосування Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», стягнути з
відповідачів двадцять тисяч гривень на
відшкодування моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями та
бездіяльністю щодо додержання і
правильного застосування Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
26.07.2013 у задоволенні вищевказаного
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального права, та ухвалити нову,
якою задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без
змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про необхідність відмови у задоволенні
позовних вимог, з чим погоджується
колегія суддів з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 є ветераном війни - учасником
бойових дій згідно посвідчення серії
НОМЕР_2, отримує пенсію за вислугу років
згідно відомостей пенсійного
посвідчення № НОМЕР_1.

Як вірно зазначено судом першої
інстанції позивач вважає незаконною
постанову Кабінету Міністрів України
№ 149 «Деякі питання виплати у 2013 році
разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» від 13.03.2013
(далі - Постанова КМУ), оскільки остання
не відповідає положенням Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» (№
3551-XII від 22.10.1993), Конституції України
(254к/96-ВР від 28.06.1996).

Зі змісту Постанови КМУ остання
прийнята відповідно до пункту 4 розділу
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік», який набрав чинності з 1 січня 2013
року. У відповідності до цього пункту
закону встановлено, що у 2013 році норми і
положення зокрема статей 12, 13, 14, 15 та
16 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Пункт 4 розділу «Прикінцеві положення»
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» у встановленому
законом порядку неконституційним не
визнавався, а отже в силу положень ст..
19, 68 Конституції України підлягає
застосуванню та виконанню.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що сфера відносин в частині
питання виплати допомоги до 5 травня,
зокрема учасникам бойових дій,
регулюється двома законами, а саме:
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» та «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»
(пункт 4 розділу «Прикінцеві
положення»).

Оскільки два закону мають однакову
юридичну силу і регулюють одне і теж
саме питання, проте по різному, то за
загальним правилом в такому разі
пріоритет мають норми
нормативно-правового акту, який було
прийнято пізніше, а саме: пункт 4
розділу «Прикінцеві положення» Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік».

З огляду на це в 2013 році регулювання
питання виплат ветеранам війни до 5
травня здійснюється у відповідності до
положень Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік».

Оскільки оскаржувана Постанова КМУ
прийнята відповідно до та на виконання
пункту 4 розділу «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»
колегія суддів доходить аналогічного з
судом першої інстанції висновку про
необґрунтованість позовних вимог щодо
визнання вказаного
нормативно-правового акту незаконним.

У відповідності до положень ст. 46
Конституції України пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги, що є
основним джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий
від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Зміст цих норм, полягає у забезпеченні
мінімальної межі забезпечення
життєвого існування, яка визначається
розміром прожиткового мінімуму. Таке
забезпечення полягає не в тому, щоб
кожна (за своїм видом) соціальна
виплата була не менше прожиткового
мінімуму, а в тому щоб такий мінімум в
цілому (може бути одним як таким або
сформованим з різних виплат) був
дотриманий незалежно від видів і
кількості соціальних виплат.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що вимоги позивача до КМ
України в частині внесення змін до
оскаржуваної Постанови КМУ
задоволенню також не підлягають,
оскільки не визначають вказані в ній
виплати відносно свого розміру як
єдине джерело існування особи.

Вимоги позивача до відповідачів про
вжиття заходів примусу (включаючи
вимоги щодо відновлення діяльності
(п.6.4.позовних вимог)) до відповідних
осіб з метою відновлення їх діяльності
у напрямку контролю за додержанням
законодавства з питань соціального
захисту ветеранів війни задоволенню не
підлягають, оскільки таких заходів
примусу законами України не
передбачено, а позивачем зворотного у
позові не зазначено. Поряд з цим
позивачем не зазначено конкретні
обставини бездіяльності, що зумовлюють
необхідність зобов'язання вчинити
певні дії згідно положень ст.. 19
Конституції України. При цьому, така
бездіяльність повинна бути відносно
позивача, адже завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень (ч.1. ст.. 2 КАС України).
Позивач не навів в позові жодних
обставин бездіяльності відповідачів
відносно себе в частині питань, що
регулюються Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту». Тому підстав для
зобов'язання судом суб'єктів владних
повноважень на вчинення певних дій як
способу захисту порушених прав немає.

Колегія суддів вважає вірним висновок
суду першої інстанції, що позовні
вимоги в цілому (відносно пунктів 6.3. та
6.4. з підпунктами) являють собою
рекомендації (по суті - вимоги) щодо
вжиття певних заходів відповідачами,
які на думку позивача, нададуть
можливість виплачувати допомогу до 5
травня усім ветеранам війни в розмірах,
встановлених Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту». Однак примусова
реалізація таких пропозицій (або вимог)
не є завданням адміністративного
судочинства і способом захисту
порушених прав зацікавленої особи -
позивача.

Вимога позивача про визнання
незаконними рішень та бездіяльності
відповідачів щодо додержання і
правильного застосування Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
задоволенню не підлягає, оскільки не
конкретизована, зокрема не зазначено
конкретні рішення відповідачів та
обставини бездіяльності, що
унеможливлює встановлення таких
обставин та здійснення їх правової
оцінки.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позовної вимоги
щодо особистого розгляду заяви
позивача від 17.03.2013 Прем'єр-міністром
України Азаровим М.Я. і надання
відповіді за особистим підписом, з
наступних мотивів.

Як вірно зазначено судом першої
інстанції згідно статті 15 Закону «Про
звернення громадян» (№ 393/96-ВР від
02.10.1996) органи державної влади,
місцевого самоврядування та їх
посадові особи, керівники та посадові
особи підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, до
повноважень яких належить розгляд заяв
(клопотань), зобов'язані об'єктивно і
вчасно розглядати їх, перевіряти
викладені в них факти, приймати рішення
відповідно до чинного законодавства і
забезпечувати їх виконання,
повідомляти громадян про наслідки
розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського
Союзу, Героїв Соціалістичної Праці,
інвалідів Великої Вітчизняної війни
розглядаються першими керівниками
державних органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ і
організацій особисто.

Враховуючи зміст ст. 42, п. 1 ст. 44, ч. 1 ст. 48
ЗУ «Про Кабінет Міністрів України»
(№2591-VI від 07.10.2010), пп. 33 п. 17 «Положення
про Секретаріат Кабінету Міністрів
України», затвердженого Постановою КМ
України № 850 від 12.08.2009, матеріали
справи (в частині супровідного листа
Секретаріату КМУ ОСОБА_2 та листа
Міністерства соціальної політики
України № 1336/0/014/13-зв від 17.04.2013), а також
відсутності у позивача статусу,
визначеного абзацом 2 ст. 15 ЗУ «Про
звернення громадян», колегія суддів
вважає вірним висновок суду першої
інстанції про безпідставність
позовних вимог та їх
необґрунтованість, оскільки відповідь
на його звернення надана в порядку
згідно вимог ст. 19 Конституції України.

З урахуванням вище викладеного та
приписів ст. 159 КАС України, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
26.07.2013 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено:
24.12.2013.

Головуючий-суддя:
А.Ю. Кучма

Судді:
В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

.

Головуючий суддя
Кучма А.Ю.

Судді:
Аліменко В.О.

Безименна Н.В.