Справа № 812/10543/13-а
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2014-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 січня 2014 рокуЛуганськ№ 812/10543/13-а

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

судді: Пляшкової
К.О.,

при секретарі:
Шибаєвій Т.В.,

за участю представників

позивача: не з'явився,

відповідача: не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Рубіжанської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Луганській області до товариства з
обмеженою відповідальністю «Візит»
про стягнення коштів з рахунків у
банках, -

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2013 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов позов Рубіжанської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Луганській області до товариства з
обмеженою відповідальністю «Візит»
про стягнення коштів з рахунків у
банках, обслуговуючих відповідача, за
податковим боргом з податку на додану
вартість та з плати за землю у сумі 8671,33
грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначено, що товариство з
обмеженою відповідальністю «Візит»
зареєстровано виконавчим комітетом
Рубіжанської міської ради Луганської
області 09.08.2002 за реєстраційним № 235 та
перебуває на обліку як платник
податків в Рубіжанській ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Луганської
області.

За відповідачем утворився податковий
борг у сумі 8671,33 грн., у тому числі: з
податку на додану вартість у розмірі
2314,46 грн. (основний борг у сумі 2313,21 грн.,
пеня у сумі 1,25 грн.) та з податку на
землю у розмірі 6356,87 грн. (основний борг
у сумі 6287,75 грн., пеня у сумі 69,12 грн.).
Вказана сума заборгованості
підтверджується податковими
деклараціями з податку на додану
вартість № від 11.10.2013 та
податковою декларацією з податку на
землю № від 18.02.2013.

Відповідно до ст.59 ПК України та з метою
погашення податкового боргу, позивачем
07.10.2013 винесено відповідачу податкову
вимогу № 32-15.

Згідно з п.95.3 ст.95 Податкового кодексу
України стягнення коштів з рахунків
платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється для виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

У зв'язку з вищевикладеним, позивач
просить суд стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю «Візит», з
рахунків у банках, обслуговуючих
платника податків, суму податкового
боргу у розмірі 8671,33 грн.

Ухвалою суду від 18 грудня 2013 року
відкрито провадження у справі за
вказаним позовом та призначено до
судового розгляду у відкритому
судовому засіданні.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, надіслав до суду
клопотання про розгляд
адміністративної справи за його
відсутності.

Відповідач явку свого повноваженого
представника у судове засідання не
забезпечив, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, причини неявки суду не відомі.
Правом надати заперечення на
адміністративний позов не скористався.

З огляду на положення ст.128 КАС України,
суд ухвалив розглянути справу за
відсутності представників сторін.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах позовних
вимог і наданих сторонами доказів,
оцінивши докази відповідно до вимог
ст.ст.69-72 КАС України, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню з огляду на таке.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначення вичерпного переліку
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулює
Податковий кодекс України.

У відповідності із ст.14 Податкового
кодексу України:

- грошове зобов'язання платника
податків - сума коштів, яку платник
податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, а також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності
(п.п.14.1.39 п.14.1);

- податкове зобов'язання - сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк) (п.п.14.1.156 п.14.1);

- штрафна санкція (фінансова санкція,
штраф) - плата у вигляді фіксованої суми
та/або відсотків, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням яких покладено
на контролюючі органи, а також штрафні
санкції за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності
(п.п.14.1.265 п.14.1);

- пеня - сума коштів у вигляді відсотків,
нарахованих на суми грошових
зобов'язань, не сплачених у встановлені
законодавством строки (п.п.14.1.162 п.14.1);

- податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання (п.п.14.1.175 п.14.1).

Згідно із ст.16 Податкового кодексу
України платник податків зобов'язаний:
вести в установленому порядку облік
доходів і витрат, складати звітність,
що стосується обчислення і сплати
податків та зборів (п.п.16.1.2 п.16.1);
подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів (п.п.16.1.3 п.16.1); сплачувати податки
та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи (п.п.16.1.4 п.16.1).

Згідно із п.54.1 ст.54 Податкового кодексу
України крім випадків, передбачених
податковим законодавством, платник
податків самостійно обчислює суму
податкового та/або грошового
зобов'язання та/або пені, яку зазначає у
податковій (митній) декларації або
уточнюючому розрахунку, що подається
контролюючому органу у строки,
встановлені цим Кодексом.

У відповідності із п.49.18 ст.49
Податкового кодексу України податкові
декларації, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, подаються
за базовий звітний (податковий) період,
що дорівнює:

- календарному місяцю (у тому числі в
разі сплати місячних авансових
внесків) - протягом 20 календарних днів,
що настають за останнім календарним
днем звітного (податкового) місяця
(п.п.49.18.1);

- календарному кварталу або
календарному півріччю (у тому числі в
разі сплати квартальних або піврічних
авансових внесків) - протягом 40
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу (півріччя)
(п.п.49.18.2);

- календарному року, крім випадків,
передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5
цього пункту - протягом 60 календарних
днів, що настають за останнім
календарним днем звітного
(податкового) року (п.п.49.18.3);

- календарному року для платників
податку на доходи фізичних осіб - до 1
травня року, що настає за звітним
(п.п.49.18.4);

- календарному року для платників
податку на доходи фізичних осіб -
підприємців - протягом 40 календарних
днів, що настають за останнім
календарним днем звітного
(податкового) року (п.п.49.18.5).

Розділом V Податкового кодексу України
врегульовані питання, пов'язані з
обчисленням та сплатою податку на
додану вартість.

У відповідності із п.202.1 ст.202
Податкового кодексу України звітним
(податковим) періодом по податку на
додану вартість є один календарний
місяць, а у випадках, особливо
визначених цим Кодексом, календарний
квартал, з урахуванням таких
особливостей:

а) якщо особа реєструється як платник
податку з іншого дня, ніж перший день
календарного місяця, першим звітним
(податковим) періодом є період, який
розпочинається від дня такої
реєстрації та закінчується останнім
днем першого повного календарного
місяця;

б) якщо податкова реєстрація особи
анулюється в інший день, ніж останній
день календарного місяця, то останнім
звітним (податковим) періодом є період,
який розпочинається з першого дня
такого місяця та закінчується днем
такого анулювання.

Податкова декларація з податку на
додану вартість згідно з п.203.1 ст.203
Податкового кодексу України подається
за базовий звітний (податковий) період,
що дорівнює календарному місяцю,
протягом 20 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
звітного (податкового) місяця.

Платник податку у відповідності із
п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість, зазначену у поданій
ним податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї
статті для подання податкової
декларації.

Розділом ХІІІ Податкового кодексу
України врегульовані питання,
пов'язані з обчисленням та платою за
землю.

Відповідно до п.288.1 ст.288 Податкового
кодексу України підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки.

Пунктом 288.7 статті 288 Податкового
кодексу України встановлено, що
податковий період, порядок обчислення
орендної плати, строк сплати та порядок
її зарахування до бюджетів
застосовується відповідно до вимог
статей 285-287 цього розділу.

Статтею 269 Податкового кодексу України
передбачено, що платниками податку є
власники земельних ділянок, земельних
часток (паїв) та землекористувачі.

Відповідно до ст.285 Податкового кодексу
України базовим податковим (звітним)
періодом для плати за землю є
календарний рік, який починається 01
січня і закінчується 31 грудня того ж
року (для новостворених підприємств та
організацій, а також у зв'язку із
набуттям права власності та/або
користування на нові земельні ділянки
може бути меншим за 12 місяців).

Згідно із п.286.1 ст.286 Податкового
кодексу України підставою для
нарахування земельного податку є дані
державного земельного кадастру.

Платники плати за землю (крім фізичних
осіб) самостійно обчислюють суму
податку щороку станом на 01 січня і до 01
лютого поточного року подають
відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі (п.п.286.2 ст.286 Податкового кодексу
України).

Платник плати за землю має право
подавати щомісяця нову звітну
податкову декларацію, що звільняє його
від обов'язку подання податкової
декларації до 1 лютого поточного року,
протягом 20 календарних днів місяця, що
настає за звітним (п.286.3 ст.286
Податкового кодексу України).

У відповідності із п.287.3 ст.287
Податкового кодексу України податкове
зобов'язання щодо плати за землю,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.

Податкове зобов'язання з плати за
землю, визначене у новій звітній
податковій декларації, у тому числі за
нововідведені земельні ділянки,
сплачується власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця (п.287.4
ст.287 Податкового кодексу України).

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що товариство з
обмеженою відповідальністю «Візит» є
платником податків та зборів,
перебуває на податковому обліку в
Рубіжанській ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Луганської
області з 15.08.2002 за № 1492 (а.с.8).

За відповідачем утворився податковий
борг у сумі 8671,33 грн., у тому числі: з
податку на додану вартість у розмірі
2313,21 грн., з земельного податку у
розмірі 6287,75 грн., який виник з
нарахованих, але не сплачених
податкових зобов'язань.

Так, відповідач подав до Рубіжанської
ОДПІ Головного управління Міндоходів у
Луганській області:

- податкову декларацію з податку на
додану вартість від 11.10.2013 № на
суму 2965,00 грн. (термін сплати 30.10.2013)
(а.с.12-13);

- податкову декларацію з плати за землю
від 18.02.2013, в яких визначив податкові
зобов'язання зі сплати орендної плати
за земельні ділянки за 2013 рік у розмірі
1403,72 грн. щомісяця (а.с.15-18).

Платник податків відповідно до п.57.1
ст.57 Податкового кодексу України
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Через несплату податкових зобов'язань
з податку на додану вартість та
орендної плати за землю, зазначених ТОВ
«Візит» у поданих ним деклараціях, за
відповідачем утворився податковий
борг з орендної плати за землю за 2013 рік
та податку на додану вартість за 3
квартал 2013 року у загальному розмірі
8600,96 грн.

Згідно із п.п.«а» п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129
Податкового кодексу України, після
закінчення встановлених цим Кодексом
строків погашення узгодженого
грошового зобов'язання на суму
податкового боргу нараховується пеня.
Нарахування пені розпочинається при
самостійному нарахуванні суми
грошового зобов'язання платником
податків - від першого робочого дня,
наступного за останнім днем граничного
строку сплати грошового зобов'язання,
визначеного цим Кодексом.

Відповідно до п.129.4 ст.129 Податкового
кодексу України пеня, визначена п.п.129.1.1
п.129.1 цієї статті, нараховується на суму
податкового боргу (включаючи суму
штрафних санкцій за їх наявності та без
урахування суми пені) із розрахунку 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України, діючої на
день виникнення такого податкового
боргу або на день його (його частини)
погашення, залежно від того, яка з
величин таких ставок є більшою, за
кожний календарний день прострочення у
його сплаті.

Через несвоєчасну сплату узгоджених
податкових зобов'язань відповідачу
нарахована пеня у розмірі 1,25 грн. з
податку на додану вартість та 69,12 грн. з
земельного податку. Розмір нарахованої
пені підтверджено розрахунками
заборгованості (а.с.11, 14).

Відповідно до ст.20 Податкового кодексу
України органи державної податкової
служби мають право визначати у
визначених цим Кодексом випадках суми
податкових та грошових зобов'язань
платників податків (п.п.20.1.27 п.20.1);
застосовувати до платників податків
фінансові (штрафні) санкції, стягувати
до бюджетів та державних цільових
фондів суми грошових зобов'язань та/або
податкового боргу у випадках, порядку
та розмірі, встановлених цим Кодексом,
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єкта
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитом (позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або під
державну (місцеву) гарантію, а також за
кредитом з бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом (п.п.20.1.28 п.20.1);
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника, на суму
податкового боргу або його частини
(п.п.20.1.18 п.20.1).

Пунктом 95.1 статті 95 ПК України
регламентовано, що орган державної
податкової служби здійснює за платника
податків і на користь держави заходи
щодо погашення податкового боргу
такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, провадиться
не раніше ніж через 60 календарних днів
з дня надіслання такому платнику
податкової вимоги та здійснюється за
рішенням суду, яке направляється до
виконання органам державної
податкової служби, у розмірі суми
податкового боргу або його частини
(п.п.95.2 та 95.3 ст.95 ПК України).

Податковим органом, у відповідності до
ст.59 ПК України, 08.10.2013 відповідачу
вручено податкову вимогу № Ю-32-15 від
07.10.2013 (а.с.7).

Оскільки податкова вимога № Ю-32-15 від
07.10.2013 є чинною (доказів про відкликання
податкової вимоги суду не надано), суд
прийшов до висновку, що органом
державної податкової служби при
зверненні до адміністративного суду з
адміністративним позовом про
стягнення коштів за податковим боргом
дотримані вимоги п.95.2 ст.95 Податкового
кодексу України.

Внаслідок того, що відповідач станом на
дату розгляду справи податковий борг з
орендної плати за землю та податку на
додану вартість у загальному розмірі
8671,33 грн. не сплатив, вимогу податкового
органу про стягнення коштів в сумі 8671,33
грн. за податковим боргом з орендної
плати за землю та податку на додану
вартість, з рахунків платника податків
у банках, обслуговуючих такого
платника податків, визнаються судом
обґрунтованими, доведеними і такими, що
підлягають задоволенню.

Враховуючи вимоги ч.4 ст.94 КАС України, а
також те, що позивач відповідно до ст.5
Закону України від 08 липня 2011 року №
3674-VІ «Про судовий збір» від сплати
судового збору звільнений, судові
витрати у цій справі не підлягають
стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 16, 20, 57, 87, 95, 102
Податкового кодексу України, статтями
2, 9, 10, 11, 17, 18, 71, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Рубіжанської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Луганській області до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Візит» про
стягнення коштів з рахунків у банках, -
задовольнити повністю.

Стягнути кошти товариства з обмеженою
відповідальністю «Візит»
(місцезнаходження: 93008, Луганська
область, м. Рубіжне, пр-т. Московський,
25а, ідентифікаційний код 32026187) з
рахунків у банках, обслуговуючого
такого платника податків, за
податковим боргом у загальному розмірі
8671,33 грн. (вісім тисяч шістсот сімдесят
одна гривня тридцять три копійки), а
саме:

- з податку на додану вартість за 3
квартал 2013 року в сумі 2314,46 грн. (дві
тисячі триста чотирнадцять гривень
сорок шість копійок) на р/р 0071,
банк отримувача ГУДКСУ у Луганській
області, МФО 804013, отримувач УК у м.
Рубіжному, 14010100;

- з орендної плати з юридичних осіб за
період з травня по жовтень 2013 року в
сумі 6356,87 грн. (шість тисяч триста
п'ятдесят шість гривень вісімдесят сім
копійок) на р/р 0071, банк отримувача
ГУДКСУ у Луганській області, МФО 804013,
отримувач УК у м. Рубіжному, 13050200.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
К.О. Пляшкова