Справа № 872/5352/13
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2013-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2013 р. справа № 1170/2а-3761/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чепурнова Д.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Манцова Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Новоукраїнської
міжрайонної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
01 лютого 2013 року у справі за
адміністративним позовом
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Росія» до
Новоукраїнської міжрайонної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

СТОВ «Росія» звернулося з вищевказаним
позовом до суду в якому просило визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 23.07.2012 року
№ та від 02.10.2012 року №.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 01 лютого 2013
року позов задоволений.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Новоукраїнська міжрайонна державна
податкова інспекція Кіровоградської
області Державної податкової служби
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просила постанову суду скасувати та
прийняти нове рішення яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник СТОВ «Росія»
просив відмовити у задоволенні
апеляційної скарги та залишити без
змін постанову суду першої інстанції
представник податкового органу не
з'явився, про час та місце слухання
справи повідомлялися належним чином.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
податковим органом було проведено
планову виїзну перевірку СТОВ «Росія»
з питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.04.2009 року по
31.03.2012 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2009 року по
31.03.2012 року, результати якої оформлено
актом перевірки №20/23-10/30945026 від 09.07.2012
року.

Актом перевірки встановлено порушення
позивачем п. 3.1 розділу 3 Інструкції про
порядок обчислення та сплати збору за
забруднення навколишнього природного
середовища та п. 2 Порядку встановлення
нормативів збору за забруднення
навколишнього природного середовища і
стягнення цього збору, позивачем
занижено збір за забруднення
навколишнього природного середовища у
загальній сумі 138119,60 грн. в період з ІІ
кварталу 2009 року по ІУ квартал 2010 року.
Також в порушення позивачем, на думку
відповідача, пп. 240.1.3 п. 240.1 ст. 240
Податкового кодексу України
встановлено заниження задекларованих
позивачем показників у податковій
декларації екологічного податку у
загальній сумі 9003,75 грн. в період з І
кварталу 2011 року по І квартал 2012 року.

На підставі акту перевірки
Новоукраїнською МДПІ Кіровоградської
області ДПС винесено податкові
повідомлення - рішення: № від
23.07.2012 року, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем збір за забруднення
навколишнього природного середовища в
розмірі 172 649 грн. 50 коп., в тому числі - 138
119,60 грн. - за основним платежем, 34529,90
грн. - штрафні (фінансові) санкції; та №
від 02.10.2012 року, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем: екологічний податок в
розмірі 11 385 грн.52 коп., в тому числі -
9003,75 грн. - за основним платежем, 2381,77
грн. - штрафні (фінансові) санкції

За результатами адміністративного
оскарження вказані податкові
повідомлення-рішення були залишені без
змін.

Згідно з підпунктом 14.1.223 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
розміщення відходів - зберігання
(тимчасове розміщення до утилізації чи
видалення) та захоронення відходів у
спеціально відведених для цього місцях
чи об'єктах (місцях розміщення
відходів, сховищах, полігонах,
комплексах, спорудах, ділянках надр
тощо), на використання яких отримано
дозвіл спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади у
сфері поводження з відходами.

Відповідно до п. 240.1 ст. 240 ПК України
платниками екологічного податку є,
зокрема, суб'єкти господарювання, під
час провадження діяльності яких на
території України і в межах її
континентального шельфу та виключної
(морської) економічної зони
здійснюються розміщення відходів у
спеціально відведених для цього місцях
чи на об'єктах.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про відходи» спеціально відведені
місця чи об'єкти - місця чи об'єкти
(місця розміщення відходів, сховища,
полігони, комплекси, споруди, ділянки
надр тощо), на використання яких
отримано дозвіл спеціально
уповноважених органів на видалення
відходів чи здійснення інших операцій
з відходами.

Згідно із статтею 21 Закону України «Про
відходи» органи місцевого
самоврядування приймають рішення про
відвід земельних ділянок для
розміщення відходів і будівництва
об'єктів поводження з відходами.

Враховуючи вищевикладене, в розумінні
Податкового кодексу України та Закону
України «Про відходи» судом першої
інстанції вірно встановлено, що СТОВ
«Росія» не має спеціально відведених
місць чи об'єктів та не здійснює
розміщення відходів, оскільки не
здійснює остаточних операцій з
відходами шляхом їх захоронення чи
знешкодження, в зв'язку з чим передавав
відходи - акумуляторні батареї -
спеціалізованим організаціям, що мають
необхідні ліцензії - в даному випадку,
ТОВ «Екологіка Кіровоград».

Так 14.04.2011 року між позивачем
(Постачальник за договором) та ТОВ
«Екологіка Кіровоград» (продавець за
договором) укладено договір поставки №
157. Відповідно до п. 1.1 Договору
постачальник зобов'язується в порядку
та на умовах, визначених Договором
поставити та передати у власність
покупця відходи акумуляторі, а
покупець зобов'язується прийняти
продукцію та оплатити її для подальшої
утилізації, згідно ліцензійних умов
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України .

Розміщення відходів дозволяється лише
за наявності спеціального дозволу на
визначених місцевими радами
територіях у межах установлених
лімітів, з додержанням санітарних і
екологічних норм, способом, що
забезпечує можливість їх подальшого
використання як вторинної сировини і
безпеку для навколишнього природного
середовища та здоров'я людей.

Вищезазначене також підтверджено
Узагальнюючою податковою
консультацією щодо екологічного
податку, що справляється за розміщення
побутових відходів, затвердженою
наказом ДПС України від 16.12.2011 р. № 258, в
якій прямо вказано, що місця
тимчасового зберігання відходів,
наприклад для тимчасового зберігання
небезпечних відходів перед передачею
на знешкодження або утилізацію
спеціалізованим організаціям,
контейнери або урни для збирання
побутових відходів не є місцями їх
остаточного видалення і не відносяться
до спеціально відведених місць чи
об'єктів.

У періоді, що перевірявся позивачем
задекларовано екологічний податок у
сумі 9003,75грн. (І квартал 2011р. - 111,56 грн.,
ІІ квартал 2011 р. - 53,10 грн., ІІІ квартал 2011
р. - 96,60 грн., IV квартал 2011 р. - 8705,84 грн.; І
квартал 2012 року - 36.65 грн.). при цьому
позивач виходив з обсягів викидів, які
утворилися безпосередньо ним, та не
занижував обсяги викидів та відходів,
які оподатковуються екологічним
податком.

Виходячи з викиданого вірним є
висновок суду першої інстанції щодо
безпідставного визначення позивачу
податкового зобов'язання зі збору за
забруднення навколишнього природного
середовища.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що в межах апеляційної скарги
порушень судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити, а оскаржуване судове
рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Новоукраїнської
міжрайонної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби -
залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 01 лютого 2013
року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала складена
13 грудня 2013 року.

Головуючий:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
С.В. Сафронова