Справа № 826/15387/13-а
Суддя: Пісоцька О.В.
Дата ухвалення: 2013-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
06 грудня 2013 року Справа
Окружний адміністративний суд міста
судді: Пісоцької О.В.,
розглянувши у приміщенні суду у місті
Києві у порядку письмового провадження
справу
за позовною заявою Департаменту
міського благоустрою та збереження
природного середовища виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) доДержавної фінансової
інспекції в м. Києвіпровизнання
протиправними дій, визнання
протиправним та скасування акту в
Департамент міського благоустрою та
збереження природного середовища
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) (далі - Департамент,
позивач) звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державної фінансової
інспекції в м. Києві (далі -
Держфінінспекція в м. Києві,
відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії головного
державного фінансового інспектора
відділу інспектування у сфері
культури, спорту та засобів масової
інформації Держфінінспекції в м. Києві
Лещенко Марини Миколаївни (далі -
інспектор) щодо складання акту в
1) прийняття висновків про здійснення
Головним управлінням з питань
надзвичайних ситуацій виконавчого
органу Київради (Київської міської
державної адміністрації) (далі - ГУ з
питань надзвичайних ситуацій) порушень
пункту 2 статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» при розрахунках з
ТОВ «Центр державних замовлень
регіональний» за договорами на
підставі актів наданих послуг, у
зв'язку з чим була завдана матеріальна
2) прийняття висновків про порушення
вимоги пункту 3-1 (в частині виконання
абзацу 2 пункту 1) постанови Кабінету
Міністрів України «Про упорядкування
структури апарату центральних органів
виконавчої влади, їх територіальних
підрозділів та місцевих державних
адміністрацій» від 12 березня 2005 року
№179 та зайво отримані і використані
кошти міського бюджету загального
фонду, у зв'язку з чим було завдано
матеріальну шкоду (збитки) на загальну
- визнати протиправним та скасувати акт
1) прийняття висновків про здійснення
ГУ з питань надзвичайних ситуацій
порушень пункту 2 статті 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» при
розрахунках з ТОВ «Центр державних
замовлень регіональний» за договорами
на підставі актів наданих послуг, у
зв'язку з чим була завдана матеріальна
2) прийняття висновків про порушення
вимоги пункту 3-1 (в частині виконання
абзацу 2 пункту 1) постанови Кабінету
Міністрів України «Про упорядкування
структури апарату центральних органів
виконавчої влади, їх територіальних
підрозділів та місцевих державних
адміністрацій» від 12 березня 2005 року
№179 та зайво отримані і використані
кошти міського бюджету загального
фонду, у зв'язку з чим було завдано
матеріальну шкоду (збитки) на загальну
Вказані вимоги обґрунтовано тим, що 12
квітня 2013 року позивач отримав акт від
11 квітня 2013 року №04-30/825 (далі - акт, акт
ревізії від 11 квітня 2013 року) ревізії
фінансово-господарської діяльності
Департаменту міського благоустрою та
збереження природного середовища
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) в частині ГУ з питань
надзвичайних ситуацій за період з 01
січня 2009 року по 31 грудня 2012 року,
інспектором Держфінінспекція в м.
Києві Лещенко М.М. Вважає, що дії
інспектора щодо складання акту в
частині є необґрунтованими,
протиправними і такими, що суперечать
законодавству України, а сам акт в
частині є протиправним та підлягає
Додатково в обґрунтування позову
Департамент вказував на те, що
позивачем було подано свої заперечення
до акту листом від 22 квітня 2013 року
№064/5145 в частині щодо порушення пункту 2
статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні». Проте, вказані
заперечення не були прийняті до уваги,
при цьому пояснення у особи, з вини
нібито якої допущено порушення, не
Крім того, Департамент не погоджується
з твердженнями відповідача про
порушення пункту 3-1 (в частині
виконання абзацу 2 пункту 1) Постанови
Кабінету Міністрів України «Про
упорядкування структури апарату
центральних органів виконавчої влади,
їх територіальних підрозділів та
місцевих державних адміністрацій» від
12 березня 2005 року №179. Зазначає, що ГУ з
питань надзвичайних ситуацій
відповідно до нормативно-правових
актів, насамперед, є органом місцевого
самоврядування, а вказана постанова
стосується органів виконавчої влади.
Держфінінспекція в м. Києві стосовно
задоволення позовних вимог
Департаменту заперечує, посилаючись на
їх безпідставність. У судовому
засіданні представники відповідача
зауважували на тому, що доказів, які б
спростовували доводи відповідача,
викладені в акті ревізії позивача та
законність письмової вимоги, останній
суду не надав.
Крім того, відповідачем зауважено на
тому, що акт ревізії не є рішенням
суб'єкта владних повноважень, не
спричиняє будь-яких прав, обов'язків
осіб чи суб'єктів владних повноважень,
і лише фіксує хід проведення перевірки
та зміст її результатів, а отже не
породжує правовідносини, які можуть
бути предметом спору в
адміністративному судочинстві.
Посилаючись на практику застосування
законодавства України Судової палати в
адміністративних справах Верховного
суду України при вирішенні подібних
спорів вважає доцільним закрити
Ухвалою суду від 21 листопада 2013 року
(протокольною) на підставі статті 137
Кодексу адміністративного судочинства
України постановлено про те, що вважати
повернутим уточнений адміністративний
позов «про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії» (за
такий, що не підлягає розгляду на
стадії вирішення справи по суті та не
відповідає вимогам статті 106 Кодексу
адміністративного судочинства
Ухвалою суду від 21 листопада 2013 року
(протокольною) розгляд справи
продовжено у порядку письмового
22 листопада 2013 року на розгляд суду
надійшло клопотання представника
позивача, в якому останній просить
вважати вище вказаний уточнений
адміністративний позов як додаткові
обґрунтування вимог, наведених у
позові, який вирішується судом у
письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи,
врахувавши пояснення представників
сторін, судом встановлено наступне.
Держфінінспекцією в м. Києві
відповідно до пункту 1.1.1.1 плану
контрольно-ревізійної роботи на І
квартал 2013 року та на підставі
направлень на проведення ревізії
ревізійною групою проведено планову
ревізію фінансово-господарської
діяльності Департаменту міського
благоустрою та збереження природного
середовища виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) в
частині ГУ з питань надзвичайних
ситуацій за період з 01 січня 2009 року по
31 грудня 2012 року.
За результатами ревізії складено акт
ревізії фінансового-господарської
діяльності від 11 квітня 2013 року №04-30/825
(далі - акт від 11 квітня 2013 року), в якому
зафіксовано, зокрема, що:
- ГУ з питань надзвичайних ситуацій
порушено пункт 2 статті 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» при розрахунках з
ТОВ «Центр державних замовлень
регіональний» за договорами на
підставі актів наданих послуг, у
зв'язку з чим була завдана матеріальна
- порушено пункт 3-1 (в частині виконання
абзацу 2 пункту 1) Постанови Кабінету
Міністрів України «Про упорядкування
структури апарату центральних органів
виконавчої влади, їх територіальних
підрозділів та місцевих державних
адміністрацій» від 12 березня 2005 року
№179, у зв'язку з чим ГУ з питань
надзвичайних ситуацій зайво отримані і
використані кошти міського бюджету
загального фонду та завдано
матеріальну шкоду (збитки) на загальну
Акт ревізії від 11 квітня 2013 року
підписано головним державним
фінансовим інспектором відділу
інспектування у сфері культури, спорту
та засобів масової інформації
Державної фінансової інспекції в м.
Києві Лещенко М.М. та Головою комісії з
реорганізації управління з питань
надзвичайних ситуацій виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) Садовим С.М. (16 квітня 2013
року) з відміткою «з запереченнями».
Згідно з наявних в акті ревізії
підписів з останнім ознайомлені ОСОБА_3
Не погоджуючись з вказаним актом
ревізії від 11 квітня 2013 року позивачем
подано на ім'я начальника
Держфінінспекції в м. Києві 22 квітня 2013
року за №064/5145 заперечення до акту
ревізії фінансово-господарської
діяльності Департаменту.
За висновком від 18 травня 2013 року,
затвердженим заступником
Держфінінспекції в м. Києві С.М.
Єфименко, не прийняті заперечення
Департаменту від 22 квітня 2013 року за
№064/5145 до акту ревізії
фінансового-господарської діяльності
від 11 квітня 2013 року №04-30/825.
Крім того, ОСОБА_4, яка працювала в ГУ з
питань надзвичайних ситуацій на посаді
заступника начальника
фінансово-економічного відділу, надано
пояснення на ім'я начальника
Держфінінспекції в м. Києві від 04
квітня 2013 року. Проте, вказані
пояснення Держфінінспекцією в м. Києві
до уваги не прийняті.
22 травня 2013 року за №26-04-1315/6670
відповідачем складено та надіслано на
адресу позивача вимогу «Про усунення
порушень, виявлених ревізією».
Водночас, Департамент, не погоджуючись
з діями інспектора по складанню акта
ревізії від 11 квітня 2013 року та
висновками, викладеними у вказаному
акті, в зазначених вище частинах,
звернувся до суду з даним позовом.
З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення щодо їх задоволення,
оцінивши, відповідно до статті 86
Кодексу адміністративного судочинства
України, докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору в межах заявлених
вимог, суд дійшов наступних висновків.
Правові та організаційні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні визначає Закон
України «Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» від 26 січня 1993 року №2939-XII (з
урахуванням відповідних змін; далі -
Закон України №2939-ХІІ).
Відповідно до статті 2 Закону України
№2939-ХІІ головними завданнями органу
державного фінансового контролю є:
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.
Згідно з частиною 1 статті 4 Закону
України №2939-ХІІ інспектування
здійснюється органом державного
фінансового контролю у формі ревізії
та полягає у документальній і
фактичній перевірці певного комплексу
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.
Статтею 8 Закону України №2939-ХІІ
встановлено, що одними з основних
функцій органу державного фінансового
контролю є здійснення державного
фінансового контролю та контролю за:
виконанням функцій з управління
об'єктами державної власності;
цільовим використанням коштів
державного і місцевих бюджетів;
цільовим використанням і своєчасним
поверненням кредитів (позик), одержаних
під державні (місцеві) гарантії;
складанням бюджетної звітності,
паспортів бюджетних програм та звітів
про їх виконання (у разі застосування
програмно-цільового методу у
бюджетному процесі), кошторисів та
інших документів, що застосовуються в
процесі виконання бюджету; станом
внутрішнього контролю та внутрішнього
аудиту у розпорядників бюджетних
коштів; усуненням виявлених недоліків
і порушень; а також, вживання в
установленому порядку заходів до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства та притягнення
до відповідальності винних осіб.
Відповідно до пунктів 7 та 10 статті 10
Закону України №2939-ХІІ органу
державного фінансового контролю
надається право: пред'являти
керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства; та звертатися до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог щодо усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства з
питань збереження і використання
Судом встановлено, що фактично,
предметом даного спору є акт ревізії
від 11 квітня 2013 року №04-30/825 та дії
Інспектора при його складанні.
Так, загальне визначення акту
перевірки наведено у пункті 3 Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України від 22 грудня 2010 року №984
(зареєстровано у Міністерстві юстиції
Порядок №984), згідно з яким акт - це
службовий документ, який підтверджує
факт проведення документальної
перевірки фінансово-господарської
діяльності платника податків і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства.
У цьому випадку акт перевірки, в якому
відображено узагальнений опис
виявлених перевіркою порушень
законодавства, що, в свою чергу,
відповідає встановленим правилам
складання акта перевірки, не є правовим
документом, який встановлює
відповідальність суб'єкта
господарювання та, відповідно, не є
актом індивідуальної дії у розумінні
частини 1 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
Крім того, за визначеннями, наведеними
у пункті 3 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 20
квітня 2006 року №550 (далі - Порядок №550),
акт ревізії - документ, який
складається посадовими особами
контролюючого органу, що проводили
ревізію, фіксує факт її проведення та
результати. Заперечення, зауваження до
акта ревізії (за їх наявності) та
висновки на них є невід'ємною частиною
Водночас, згідно з частиною 1 статті 13
Закону №2939-XII дії або бездіяльність
посадових осіб органу державного
фінансового контролю можуть бути
оскаржені в судовому або
адміністративному порядку.
Проте, суд зауважує на тому, що
диспозиція цієї статті передбачає
оскарження дій службової особи, які
пов'язані з порушенням порядку
проведення перевірки (ревізії),
наприклад, з порушенням трудового
розпорядку такою особою під час
проведення ревізії; дій, які полягають
у перевищенні повноважень службовою
особою щодо обмеження прав у
можливості ознайомлення з
результатами контрольного заходу,
(ревізії); дій щодо проведення ревізії
без установлених законом підстав
та/або з порушенням чинного
При цьому, дії службової особи щодо
включення до акта певних висновків не
можуть бути предметом розгляду у суді,
оскільки, заперечення, зауваження до
акта ревізії (за їх наявності) та
висновки на них є невід'ємною частиною
акта. Це свідчить про те, що дії,
пов'язані з включенням до акта
висновків, є обов'язковими, тоді як самі
висновки такими не є.
Обов'язковою ознакою дій суб'єкта
владних повноважень, які можуть бути
оскаржені до суду, є те, що вони
безпосередньо породжують певні
правові наслідки для суб'єктів
відповідних правовідносин і мають
обов'язковий характер. Висновки,
викладені у акті, не породжують
обов'язкових юридичних наслідків.
Водночас судження контролюючого
органу про допущені порушення
суб'єктом господарювання є висновками
тільки контролюючого органу,
зазначення яких в акті перевірки не
суперечить чинному законодавству. Такі
твердження акта можуть бути
підтверджені або спростовані судом у
разі спору про законність рішень, дій, в
основу яких покладені згадувані
За таких обставин є наявним висновок
про те, що акт перевірки не є рішенням
суб'єкта владних повноважень у
розумінні статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, не зумовлює виникнення
будь-яких прав і обов'язків для осіб,
робота (діяльність) яких перевірялися,
тому його висновки не можуть бути
предметом спору. Відсутність спірних
відносин, в свою чергу, виключає
можливість звернення до суду, оскільки
відсутнє право, що підлягає судовому
Акт перевірки є носієм доказової
інформації про виявлені контролюючим
органом порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства
суб'єктами господарювання, документом,
на підставі якого приймається
відповідне рішення контролюючого
органу, а тому оцінка акта, в тому числі
- й оцінка дій службових осіб
контролюючого органу щодо його
складання, викладення у ньому
висновків перевірки, може бути надана
судом при вирішенні спору щодо
оскарження рішення, прийнятого на
підставі такого акта.
Наведені висновки суду узгоджуються з
висновками Верховного Суду України,
викладеними у постанові від 10 вересня
2010 року у справі №21-237а13.
Таким чином, враховуючи вище викладене,
суд вважає, що висновки інспектора,
викладені в акті ревізії від 11 квітня
2013 року, не породжують та не змінюють
права та обов'язки позивача, а тому
вимоги про визнання таких висновків
неправомірними не підлягають розгляду
в порядку адміністративного
судочинства.
Крім того, суд звертає увагу на те, що
Департамент, обґрунтовуючи
необхідність визнання дій інспектора
при складанні акта ревізії від 11 квітня
2013 року протиправними не наводить
жодних доводів, які б свідчили про
активну поведінку останнього
направлену на порушення прав позивача,
а вказує лише на помилковість його
висновків, викладених в акті. Так, позов
в частині оскарження дій інспектора
Держфінінспекції в м. Києві також
задоволенню не підлягає.
Частина 2 статті 19 Конституції України
визначає, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Доказів, які б свідчили про
правомірність вимог позивача,
сторонами на дослідження суду не
Отже, враховуючи вище наведене та межі
заявлених позовних вимог, суд дійшов
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову
Департаменту міського благоустрою та
збереження природного середовища
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
За статтею 2 Кодексу адміністративного
судочинства України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ
Враховуючи вище наведене, межі
заявленого позову, положення
Конституції України та статей, зокрема,
2, 11, 162 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також -
відсутність юрисдикційних обмежень
під час розгляду відповідних вимог
Департаменту, суд дійшов висновку про
необхідність відмовити у задоволенні
позову у повному обсязі.
Керуючись статтями 7, 9, 11, 69-72, 86, 128, 158-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України Окружний
адміністративний суд міста Києва
Департаменту міського благоустрою та
збереження природного середовища
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) у задоволенні позову
відмовити у повному обсязі.
Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
(підпис) О.В. Пісоцька