Справа № 260/10153/13-а
Суддя: Хмельницька Л. І.
Дата ухвалення: 2013-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2013 року суддя Ленінського
районного суду м. Донецька Л.І.
Хмельницька, розглянувши в порядку
письмового провадження засіданні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у м. Донецьку Ради
про визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії, третя
особа Управління Державної
казначейської служби України у
Ленінському районі Донецької області,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
у м. Донецьку Ради про визнання
неправомірними дій УПСЗН Ленінського
району м. Донецька щодо нарахування
та виплати державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, стягнення з
відповідача недоотриманої суми
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років за період з
01.03.2013 року по день винесення рішення в
з урахуванням фактично здійснених
виплат.

Позивачка до судового засідання не
з'явилась, надіслала на адресу суду
заяву з проханням розглядати справу у
її відсутність.

Представник відповідача за
довіреністю Дорошева Г.І. до судового
засідання не з'явилась, надіслала на
адресу суду заяву з проханням слухати
справу у її відсутність та заперечення
проти позову в яких зазначила, що
позивач перебуває на обліку в
управлінні праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
у м. Донецьку ради з 24.09.2012 р., як
отримувач допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, як незастрахована особа.
Відповідно до ст.95 Конституції України
виключно законом України про Державний
бюджет визначаються будь-які видатки
держави на загальносуспільні потреби,
розмір і цільове спрямування цих
видатків. Рішенням Конституційного
Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011
щодо відповідності Конституції
України п. 4 розділу VII «Прикінцеві
положення» ЗУ «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» підтверджено право
Кабінету Міністрів України, як
державного органу, що має
забезпечувати реалізацію
встановлених законами України
соціальних прав громадян, на
визначення механізму реалізації
законів України, в тому числі
встановлення порядку та розміру
соціальних виплат, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету.
Відповідно до ст.. 2 ЗУ «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» встановлено,
що порядок призначення і виплати
державної допомоги сім*ям з дітьми за
цим Законом встановлюється Кабінетом
Міністрів України. На виконання Закону
№ 2811-ХІІ урядом прийнято Порядок
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми, який був
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України 27.12.2001 року № 1751.
Відповідно п. 22 Порядку № 1751
затверджено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку виплачується у розмірі, що
дорівнює різниці між: з 1 січня 2008р. - 50
відсотками, з 1 січня 2009 р. - 75
відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше
як 130 гривень. Згідно ст.. 4 ЗУ «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
покриття витрат на виплату державної
допомоги сім*ям з дітьми здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету
України у вигляді субвенцій до
місцевих бюджетів. Всі види державної
допомоги сім*ям з дітьми призначають і
виплачують органи соціального захисту
населення за місцем проживання
батьків (усиновлювачів, опікуна,
піклувальника) відповідно до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми». Позивач не зверталась до
управління з заявою та визначеним
законодавством пакетом документів для
перерахування допомоги з урахуванням
сукупного доходу сім*ї за попередні 6
місяців. З огляду на вищезазначене,
відповідач вважає що Позивачу допомога
призначається та виплачується
управлінням згідно чинного
законодавства у повному обсязі.

Представник 3-ї особи Управління
Державної казначейської служби
України у Ленінському районі
Донецької області за довіреністю
Гречихін С.О. до судового засідання не
з'явився, подав до суду заяву з
проханням слухати справу у його
відсутність, проти позову заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що адміністративний позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 народила дитину
ОСОБА_4, у зв*язку з чим з 24.09.2012 року
перебуває на обліку в УПСЗН Ленінської
районної в м. Донецьку Ради та отримує
державну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, як особа, не застрахована у
системі соціального
загальнообов*язкового державного
соціального страхування в сумі 130 грн.
на місяць.

Статтею 5 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» від
21 листопада 1992 року № 2811-XII (зі змінами
та доповненнями) передбачено, що всі
види державної допомоги сім'ям з
дітьми, крім допомоги у зв'язку з
вагітністю та пологами жінкам,
зазначеним у частині другій статті 4
цього Закону, призначають і виплачують
органи соціального захисту населення
за місцем проживання батьків
(усиновителів, опікуна, піклувальника).

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 1 частини 1 ст. 92
Конституції України передбачено, що
виключно законами України
визначаються права і свободи людини і
громадянина, гарантії цих прав і
свобод.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28.12.2007 №
107-VІ «Про Державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» (далі -
Закон № 107-VІ) - правовідносини щодо
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
регулювалися Законом України від 21.11.1992
№ 2811-ХІІ "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" (далі - Закон № 2811-ХІІ), дія
якого поширювалася на осіб, не
застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України від 18.01.2001 № 2240-ІІІ
(далі - Закон № 2240-III), який поширював
свою дію на застрахованих у зазначеній
системі осіб. Розмір допомоги також
визначався цими законами. Зокрема,
статтею 15 Закону № 2811-ХІІ встановлено,
що допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років, а відповідно до
статті 43 Закону № 2240-ІІІ допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.
Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 (далі -
рішення № 10-рп/2008) визнано
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункту 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положенняЗакону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Оскільки ані Законом України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»,
ані іншими Законами, не
встановлювалось на 2012, 2013 роки інший,
ніж у Законах №2811-ХII та №2240-III розмір
допомоги, а дії Законів про бюджет
діяли, відповідно, лише у 2009 та 2010 роках,
спірні правовідносини з 01.01.2011р.
регулюються Законами №2811-ХII та №2240-III,
а положення Постанови КМУ №1751 від
27.12.2001р. в тій частині, в якій воно
суперечить названим законам,
застосовуватися не може. Отже, з 01.01.2011р.
у відповідача виник обов'язок
здійснювати виплату державної
допомоги в розмірах, передбачених
Законами №2811-ХII та 2240-III.

Така правова позиція викладена в
постанові Вищого адміністративного
суду України від 21.08.2011 року по справі №
К/9991/33496/12 , та в постанові Верховного
Суду України від 25.12.2012 року.

Оскільки по даній справі судом
встановлено, що спір виник щодо виплати
допомоги на дитину особі, яка не
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин суд вважає, що на відносини
щодо виплати допомоги такій особі у
зазначеному періоді поширюються норми
спеціального Закону яким є Закон
України "Про державну допомогу сім'ям
з дітьми", відповідно до статті 15 якого,
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Таким чином, неправомірність дій
відповідача про нарахування ОСОБА_1
допомоги по догляду за дитиною до
досягненню нею трирічного віку у
розмірі, який суперечить вимогам ст. 15
Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми", є очевидною.

Згідно п. 1 ст. 3 ЗУ № 4901-6 виконання
рішень суду про стягнення коштів,
боржником за яким є державний орган,
здійснюється Державною казначейською
службою України в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішення суду.

Виходячи з положень ЗУ №4901 та приписів
Порядку затвердженого на виконання
цього Закону постановою Кабінету
Міністрів України від 03 серпня 2011року
№ 845, органи Казначейства на теперішній
час не мають повноважень прийняття до
виконання виконавчий документ
зобов*язального характеру.

Відповідно до положень статті 162 КАС
України у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову, яка гарантує
отримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб*єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб*єктів
владних повноважень, зокрема згідно з
пунктом 4 частини другої цієї норми
ухвалити рішення про стягнення з
відповідача коштів.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги позивачки підлягають
задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ст..94 КАС України на
користь позивача підлягають стягненню
судові витрати пропорційно
задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст..46 Конституції України,
ст..ст.13,15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми»,ст..ст.1,4,5,29,42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами ,зумовленими народженням та
похованням»,ст..ст.2,7,17,19,70,71,94,100,159-163 КАС
України,суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у м. Донецьку ради
щодо нарахування та виплати ОСОБА_1
допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення дитиною
трирічного віку в період з 01.03.2013 року
по 03.12.2013 року- протиправними.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у м. Донецьку ради
здійснити ОСОБА_1 перерахунок розміру
допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею
трирічного віку у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років за
період з 01.03.2013 року по 03.12.2013 року та
стягнути перераховану суму з
Управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
у м. Донецьку ради на користь ОСОБА_1
(інн.НОМЕР_1) за рахунок коштів
Державного бюджету України з
урахуванням фактично здійснених
виплат.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (інн.НОМЕР_1) судові
витрати в розмірі 34 гривні 41 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя:
Л.І.Хмельницька

03.12.2013