Справа № 811/3586/13-а
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2013-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2013 року
Справа № 811/3586/13-а

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді
Черниш О.А., за участю секретаря
судового засідання Козоріз О.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Олександрійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області про
скасування наказу, поновлення на
роботі, стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області (надалі -
Олександрійська ОДПІ ГУ Міндоходів в
Кіровоградській області) з позовом про
скасування наказу, поновлення на
роботі, стягнення коштів.

Позов мотивовано тим, що наказом
начальника Олександрійської ОДПІ ГУ
Міндоходів в Кіровоградській області
від 07.10.13 №40-о її звільнено з посади
головного державного податкового
ревізора-інспектора відділу перевірок
платників податків управління
податкового контролю Олександрійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби (надалі -
Олександрійська ОДПІ Кіровоградської
області ДПС) на підставі п.1 ст.40 КЗпП
України у зв'язку з реорганізацією та
скороченням штатної чисельності. Про
наступне вивільнення позивачку було
попереджено 17.06.13, при цьому іншої
посади, як того вимагає ст.49-2 КЗпП, їй
запропоновано не було. Також
відповідачем не було враховано
наявність обставин, які свідчать про її
переважне право на залишення на роботі,
як-то: висока кваліфікація, сімейні
обставини, тривалий безперервний стаж
роботи тощо. З цих підстав позивачка, з
урахуванням поданих уточнень, просить
суд скасувати наказ №40-о від 07.10.13 як
протиправний, поновити її на посаді
головного державного податкового
ревізора-інспектора, стягнути з
відповідача середній заробіток за час
вимушеного прогулу з розрахунку
середньої заробітної плати 3106,40 грн. та
моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

У судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала в повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві, та надані у справу
матеріали і документи.

Представник відповідача у письмових
запереченнях та у судовому засіданні
позов не визнав, посилаючись на
правомірність звільнення позивачки з
посади головного державного
податкового ревізора-інспектора
відділу перевірок платників податків
управління податкового контролю
Олександрійської ОДПІ Кіровоградської
області ДПС згідно з п.1 ст.40 КЗпП
України у зв'язку з реорганізацією цієї
установи шляхом приєднання до
Олександрійської ОДПІ ГУ Міндоходів в
Кіровоградській області, утвореної у
процесі реорганізації органів
державної податкової служби.
Звільнення позивачки з роботи
проведено після спливу двохмісячного
строку з дня персонального
попередження 17.06.13. Під час
попередження про наступне вивільнення
позивачці не було запропоновано іншу
роботу, оскільки штатна чисельність
працівників Олександрійської ОДПІ ГУ
Міндоходів в Кіровоградській області у
порівнянні зі штатною чисельністю
працівників Олександрійської ОДПІ
Кіровоградської області ДПС
зменшилася на 51 одиницю, що
унеможливило запропонування всім
працівникам Олександрійської ОДПІ
Кіровоградської області ДПС роботи в
Олександрійській ОДПІ ГУ Міндоходів в
Кіровоградській області. Посилаючись
на те, що станом на 07.10.13 у штатному
розписі Олександрійської ОДПІ ГУ
Міндоходів в Кіровоградській області
були відсутні вакантні посади, а за
результатами визначення кваліфікації
та продуктивності праці перевага на
залишення на роботі була наданим іншим
працівникам, вважає звільнення
позивачки з публічної служби законним,
тому просить суд у позові відмовити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення позивачки, представника
відповідача, дослідивши та оцінивши
надані докази, суд встановив такі
обставини.

ОСОБА_1 прийнята на роботу в
Олександрійську ОДПІ з 02.06.03.
Просуваючись по службі, наказом
начальника Олександрійської ОДПІ
Кіровоградської області ДПС №77-о від
03.12.12 переведена на посаду головного
державного податкового ревізора -
інспектора відділу перевірок
платників податків управління
податкового контролю Олександрійської
ОДПІ Кіровоградської області ДПС. (а.с.
10 - 13).

Указом Президента України №726/2012 від
24.12.12 "Про деякі заходи з оптимізації
системи центральних органів
виконавчої влади" утворено
Міністерство доходів і зборів України
шляхом реорганізації Державної
податкової служби України та Державної
митної служби України.

Згідно з Указом Президента України
№141/2013 від 18.03.13 "Про Міністерство
доходів і зборів України" Міністерство
доходів і зборів України є
правонаступником Державної податкової
служби України та Державної митної
служби України, що реорганізуються.

Постановою Кабінету Міністрів України
№229 від 20.03.13 "Про утворення
територіальних органів Міністерства
доходів і зборів" утворено як юридичні
особи публічного права територіальні
органи Міністерства доходів і зборів
згідно з додатком 1. Реорганізовано
шляхом приєднання до відповідних
територіальних органів Міністерства
доходів і зборів територіальні органи
Державної податкової служби та
Державної митної служби згідно з
додатком 2. Визначено територіальні
органи Міністерства доходів і зборів
правонаступниками територіальних
органів Державної податкової служби та
Державної митної служби, що
реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї
постанови. Зокрема утворено
Олександрійську об'єднану державну
податкову інспекцію Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області, до якої
приєднано Олександрійську об'єднану
державну податкову інспекцію
Кіровоградської області Державної
податкової служби. (а.с. 54 - 55).

Наказом голови комісії з проведення
реорганізації ДПС України №24 від 03.06.13
"Про реорганізацію територіальних
органів Державної податкової служби у
Кіровоградській області" наказано
розпочати реорганізацію
територіальних органів ДПС у
Кіровоградській області та утворити
комісії з проведення реорганізації
територіальних органів ДПС у
Кіровоградській області. (а.с. 56-57).

На виконання цього наказу, а також
наказу Олександрійської ОДПІ
Кіровоградської області ДПС №446 від
05.06.13 "Про реорганізацію
Олександрійської ОДПІ Кіровоградської
області ДПС" (а.с. 58 -59), наказу голови
комісії з проведення реорганізації
Олександрійської ОДПІ Кіровоградської
області ДПС №28-о від 17.06.13 (а.с. 97-101)
позивачку 17.06.13 попереджено про
наступне звільнення із займаної посади
19.08.13 у зв'язку з реорганізацією
Олександрійської ОДПІ
Кіровоградської області ДПС, зміною
структури, штатного розпису та
скороченням штатної чисельності. (а.с.
74)

Наказом начальника Олександрійської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській
області №40-о від 07.10.13 позивачку з 07.10.13
звільнено з посади головного
державного податкового
ревізора-інспектора відділу перевірок
платників податків управління
податкового контролю у зв'язку з
реорганізацією та скороченням штатної
чисельності Олександрійської ОДПІ
Кіровоградської області ДПС згідно з
п.1 ст. 40 КЗпП України. (а.с. 6).

Перевіряючи законність вказаного
наказу, суд виходить з того, що
предметом спору є правомірність
припинення державної служби позивачки
внаслідок розірвання з нею трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу на підставі
пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України.

Як визначено статтею 30 Закону України
"Про державну службу", підстави
припинення державної служби можуть
бути загальними, тобто передбаченими
Кодексом законів про працю України, та
спеціальними, які наведені в цьому
Законі. Таким чином, при звільненні
особи з публічної служби за загальними
підставами, передбаченими КЗпП
України, на цю особу поширюються
гарантії, передбачені цим Кодексом,
якщо інше прямо не визначено
спеціальним законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
40 КЗпП України трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом лише у
випадках змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Частиною 2 статті 40 КЗпП України
встановлено, що звільнення з підстав,
зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу.

Згідно з частиною 3 статті 36 КЗпП
України у разі зміни власника
підприємства, а також у разі його
реорганізації (злиття, приєднання,
поділу, виділення, перетворення) дія
трудового договору працівника
продовжується. Припинення трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу можливе лише
у разі скорочення чисельності або
штату працівників (пункт 1 частини
першої статті 40).

Порядок вивільнення працівників
унормований статтею 49-2 КЗпП України,
якою передбачено, що про наступне
вивільнення працівників персонально
попереджають не пізніше ніж за два
місяці.

При вивільненні працівників у випадках
змін в організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством.

Одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві, в установі,
організації. При відсутності роботи за
відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно. Водночас власник або
уповноважений ним орган доводить до
відома державної служби зайнятості про
наступне вивільнення працівника із
зазначенням його професії,
спеціальності, кваліфікації та розміру
оплати праці.

Відповідно до пункту 19 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.92 №9 "Про практику розгляду судами
трудових спорів", розглядаючи трудові
спори, пов'язані зі звільненням за п.1
ст.40 КЗпП України, суди зобов'язані
з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали
місце зміни в організації виробництва
і праці, зокрема, ліквідація,
реорганізація або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників, чи додержано власником
або уповноваженим ним органом норм
законодавства, що регулюють
вивільнення працівника, які є докази
щодо змін в організації виробництва і
праці, про те, що працівник відмовився
від переведення на іншу роботу або що
власник або уповноважений ним орган не
мав можливості перевести працівника з
його згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи
попереджувався він за 2 місяці про
наступне вивільнення. У випадках зміни
власника підприємства (установи,
організації) чи його реорганізації
(злиття з іншим підприємством,
приєднання до іншого підприємства,
поділу підприємства, виділення з нього
одного або кількох нових підприємств,
перетворення одного підприємства в
інше, наприклад, державного
підприємства в орендне підприємство
або підприємства в господарське
товариство) дія трудового договору
працівника продовжується (ч.3 ст.36 КЗпП
України). При реорганізації
підприємства або при його
перепрофілюванні звільнення за п.1 ст.40
КЗпП України може мати місце, якщо це
супроводжується скороченням
чисельності або штату працівників,
змінами у їх складі за посадами,
спеціальністю, кваліфікацією,
професіями.

Судом установлено, що Олександрійську
ОДПІ Кіровоградської області ДПС
реорганізовано в Олександрійську ОДПІ
ГУ Міндоходів у Кіровоградській
області. При цьому державна реєстрація
новоутвореної юридичної особи -
Олександрійської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області проведена
04.06.13 (а.с. 39). Головою комісії з
проведення реорганізації
Олександрійської ОДПІ Кіровоградської
області ДПС 11.09.13 затверджено
передавальний акт, згідно з яким
правонаступником щодо усього майна,
майнових та немайнових прав,
фінансових зобов'язань
Олександрійської ОДПІ Кіровоградської
області ДПС, що припиняється, стала
Олександрійська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області (а.с. 46 - 48).
Державна реєстрація припинення
юридичної особи Олександрійської ОДПІ
Кіровоградської області ДПС проведена
12.09.13 (а.с. 49).

Встановлено, що до реорганізації
штатна чисельність працівників
Олександрійської ОДПІ Кіровоградської
області ДПС становила 115 одиниць, про що
свідчать її організаційна структура
та штатний розпис. (а.с. 50, 51-52)

Воднораз, наказом Міністерства доходів
і зборів України №120 від 22.05.13, в
редакції наказу №185 від 19.06.13,
затверджено чисельність працівників
державних податкових інспекцій
головних управлінь Міндоходів, зокрема
встановлено чисельність працівників
Олександрійської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області у кількості 64
особи (а.с. 60, 62 - 63)

На виконання цих наказів
Олександрійською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області розроблено
організаційну структуру, а також
штатний розпис, які передбачали 64
штатні посади (а.с. 53, 61, 64, 65).

Вказані обставини свідчать, що
реорганізація Олександрійської ОДПІ
Кіровоградської області ДПС шляхом
приєднання до новоутвореної
Олександрійської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області
супроводжувалася скороченням
чисельності та штату її працівників,
змінами у їх складі за посадами.

Як вбачається з матеріалів справи, про
наступне вивільнення у зв'язку з
реорганізацією позивачку попереджено
17.06.13. (а.с. 74) При цьому одночасно з
попередженням про звільнення у зв'язку
із реорганізацією та скороченням
штатної чисельності позивачці інша
робота відповідно до її досвіду,
спеціальності та кваліфікації, як того
вимагає частина 2 статті 40, стаття 49-2
КЗпП України, запропонована не була.

Доводи відповідача про неможливість
запропонування ОСОБА_1 іншої роботи в
новоутвореній Олександрійській ОДПІ
ГУ Міндоходів у Кіровоградській
області через відсутність вакантних
посад, суд до уваги не приймає, оскільки
відповідачем не доведено суду, що на
момент попередження позивачки про
звільнення 17.06.13 штат Олександрійської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській
області був повністю укомплектований,
а також не доведено, що станом на момент
заповнення вакансій в
Олександрійській ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області відповідачем
враховувалися переваги позивачки на
залишення на роботі, передбачені ст.42,
ст.49-2 КЗпП України, порівняно з іншими
працівниками, які були переведені в цю
установу.

Між тим, Верховний Суд України у
постанові №6-45цс11 від 07.11.11 висловив
правову позицію, що звільнення
працівника на підставі пункту 1 частини
1 статті 40 Кодексу законів про працю
України вважається законним, якщо до
звільнення працівнику було
запропоновано вакантні посади, що
відповідали його спеціальності та
кваліфікації.

У постановах №21-237а11 від 17.10.11, №21-267а12
від 16.10.12 Верховний Суд України вказав,
що встановлена законодавством
можливість ліквідації державної
установи (організації) з одночасним
створенням іншої, яка буде виконувати
повноваження (завдання) особи, що
ліквідується, не виключає, а включає
зобов'язання роботодавця (держави) по
працевлаштуванню працівників
ліквідованої установи.

При цьому судом установлено, що,
незважаючи на те, що позивачка ще 17.06.13
була повідомлена про майбутнє
звільнення з роботи з 19.08.13, вона не була
звільнена Олександрійською ОДПІ
Кіровоградської області ДПС до її
припинення, яке відбулося 12.09.13, та була
допущена до роботи в Олександрійській
ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській
області, де отримувала заробітну плату,
як головний державний
ревізор-інспектор сектору камеральних
перевірок відділу податкового аудиту
Олександрійській ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області, до свого
звільнення 07.10.13. (а.с. 78).

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що
трудовий договір вважається укладеним
і тоді, коли наказ чи розпорядження не
були видані, але працівника фактично
було допущено до роботи.

Наведене свідчить, що позивачка з 12.09.13
перебувала у трудових відносинах з
Олександрійською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області, яка її не
попереджала про майбутнє вивільнення з
роботи відповідно до вимог статті 49-2
КЗпП України. Однак саме цією установою
позивачка 07.10.13 була звільнена з роботи
та з нею проведено розрахунок при
звільненні.

Таким чином суд прийшов до висновку, що
відповідачем не був дотриманий порядок
звільнення позивачки, передбачений ч.2
ст.40 та ч.3 ст. 49-2 КЗпП України, що
призвело до порушення її трудових прав
та гарантій.

Згідно з частинами 1, 2 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не доведено суду
правомірність спірного наказу №40-о
від 07.10.13 про звільнення ОСОБА_1 з
роботи, тому позов в частині вимог про
скасування цього наказу підлягає
задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 235 КЗпП
України у разі звільнення без законної
підстави або незаконного переведення
на іншу роботу працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у пункті 19 постанови "Про
практику розгляду судами трудових
спорів" від 06.11.92 №9, працівник, який був
незаконно звільнений до реорганізації,
поновлюється на роботі в тому
підприємстві, де збереглося його
попереднє місце роботи.

При цьому закон пов'язує неможливість
поновлення працівника на роботі лише з
ліквідацією підприємства, установи,
організації, про що зазначено у статті
240-1 КЗпП України.

Воднораз, у ході реорганізації
Олександрійської ОДПІ Кіровоградської
області ДПС відбулося
правонаступництво - перехід її прав та
обов'язків до Олександрійської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Кіровоградській області,
як в частині майна і майнових прав та
обов'язків, так і в трудових відносинах.

При цьому, як установлено судом, з 12.09.13
позивачка перебувала у трудових
відносинах з Олександрійською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Кіровоградській області,
де отримувала заробітну плату, однак не
була включена до її штатного розпису.
(а.с. 53, 133 -134

Відтак, ОСОБА_1 має бути поновлена в
Олександрійській ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області та
працевлаштована на посаді,
рівнозначній тій, яку вона займала в
припиненій Олександрійській ОДПІ
Кіровоградської області ДПС.

Виходячи зі змісту статті 2 Закону
України "Про державну службу", під
посадою слід розуміти визначену
структурою і штатним розписом первинну
структурну одиницю державного органу
та його апарату, на яку покладено
встановлене нормативними актами коло
службових повноважень. Посадовими
особами відповідно до цього Закону
вважаються керівники та заступники
керівників державних органів та їх
апарату, інші державні службовці, на
яких законами або іншими нормативними
актами покладено здійснення
організаційно-розпорядчих та
консультативно-дорадчих функцій.

Співставленням положень та посадових
інструкцій, а також з пояснень
представника відповідача установлено,
що повноваження, які виконувала
позивачка на посаді головного
державного податкового
ревізора-інспектора відділу перевірок
платників податків управління
податкового контролю Олександрійської
ОДПІ Кіровоградської області ДПС, з
якої вона була незаконно звільнена,
наразі передані до повноважень
головного державного
ревізора-інспектора відділу
податкового аудиту Олександрійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області.
(а.с. 90- 93, 94 - 96, 102 - 108, 109 - 112, 113 - 130)

Тому суд вважає, що позов в частині
поновлення на роботі підлягає
задоволенню, шляхом поновлення ОСОБА_1
з 07.10.13 в Олександрійській ОДПІ ГУ
Міндоходів у Кіровоградській області
на посаді головного державного
ревізора-інспектора відділу
податкового аудиту Олександрійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області,
до якої відноситься основне коло
раніше виконуваних нею обов'язків.

Відповідності до частини 2 статті 235
КЗпП України при винесенні рішення про
поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більш
як за один рік.

Як роз'яснено у пункті 32 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.92 №9 "Про практику розгляду судами
трудових спорів", при присудженні
оплати за час вимушеного прогулу
зараховується заробіток за місцем
нової роботи (одержана допомога по
тимчасовій непрацездатності, вихідна
допомога, середній заробіток на період
працевлаштування, допомога по
безробіттю), який працівник мав у цей
час.

Судом установлено, що відповідачем на
підставі наказу №40-о від 07.10.13 при
звільненні ОСОБА_1 нараховано вихідну
допомогу у розмірі середньомісячного
заробітку, що склало 2969, 82 грн., а також
компенсацію за невикористані щорічні
основні та додаткові відпустки у
розмірі 9096, 36 грн. (а.с. 78) Вказані кошти
виплачені позивачці.

Положеннями статей 44, 83 КЗпП України
передбачено, що вихідна допомога та
грошова компенсація за невикористані
щорічні відпустки підлягають виплаті
лише в разі звільнення працівника.

Визнання судом незаконним звільнення
позивачки на підставі спірного наказу
№40-о від 07.10.13 свідчить про
безпідставність їй виплати вихідної
допомоги та грошової компенсації за
невикористані відпустки.

Між тим, відповідно до пункту 1 статті
1215 ЦК України не підлягає поверненню
безпідставно набуті заробітна плата і
платежі, що прирівнюються до неї,
пенсії, допомоги, стипендії,
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю, аліменти та інші грошові
суми, надані фізичній особі як засіб до
існування, якщо їх виплата проведена
фізичною або юридичною особою
добровільно, за відсутності рахункової
помилки з її боку і недобросовісності з
боку набувача.

Відтак, виплачені кошти вихідної
допомоги та грошової компенсації за
невикористані відпустки, виплачені
незаконно звільненому працівнику, не
можуть бути стягнуті роботодавцем,
однак підлягають вирахуванню з
середнього заробітку, належного
працівнику за час вимушеного прогулу.

Крім того, судом установлено, що після
звільнення з роботи позивачка з 01.11.13
працевлаштувалася в комунальне
підприємство "Олександрійський
центральний ринок", будучи прийнятою на
роботу на посаду старшого касира (а.с. 79,
84). Відповідно до довідки КП
"Олександрійський центральний ринок"
№19/12 від 05.12.13, наданої суду, станом на
05.12.13 ОСОБА_1 заробітну плату за період
роботи з 01.11.13 по 05.12.13 не отримала. (а.с.
83).

За таких обставин, вирішуючи позов в
частині виплати середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, суд дійшов
до висновку про покладення на
відповідача обов'язку нарахувати та
виплатити позивачці середній
заробіток за час вимушеного прогулу за
період з 07.10.13 по день прийняття
рішення, вирахувавши суми виплаченої
їй вихідної допомоги, грошової
компенсації за невикористані щорічні
відпустки та заробітної плати,
отриманої позивачкою за цей період у КП
"Олександрійський центральний ринок",
розмір якої наразі суду не відомий.

Щодо позову в частині позовної вимоги
про стягнення моральної шкоди, суд
виходив з того, що відповідно до статті
237-1 КЗпП України відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя. Порядок відшкодування
моральної шкоди визначається
законодавством.

У пункті 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.95 "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" роз'яснено, що відповідно до ст.
237-1 КЗпП України (набрала чинності 13
січня 2000 р.) за наявності порушення прав
працівника у сфері трудових відносин
(незаконного звільнення або
переведення, невиплати належних йому
грошових сум, виконання робіт у
небезпечних для життя і здоров'я умовах
тощо), яке призвело до його моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Оскільки у ході судового розгляду
справи позивачкою не доведено
заподіяння їй моральних страждань,
втрати нею нормальних життєвих
зв'язків та вжиття додаткових зусиль
для організації свого життя, позов в
цій частині позовних вимог задоволенню
не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 256 КАС
України постанови суду про поновлення
на посаді у відносинах публічної
служби, про присудження виплати
заробітної плати, іншого грошового
утримання у відносинах публічної
служби - у межах суми стягнення за один
місяць виконуються негайно.

Судові витрати сторонами у справі не
понесені.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158 - 163, 167, 186, 254,
256 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Олександрійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області №40-о від 07.10.13
"Про звільнення ОСОБА_1"

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного
державного ревізора-інспектора
відділу податкового аудиту
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області з 07.10.13.

Зобов'язати Олександрійську об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу за період з 07.10.13
по 09.12.13, вирахувавши суми виплаченої
вихідної допомоги, грошової
компенсації за невикористані щорічні
відпустки та заробітної плати,
отриманої ОСОБА_1 за цей період у
комунальному підприємстві
"Олександрійський центральний ринок".

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанову суду в частині поновлення
ОСОБА_1 на роботі та виплати заробітної
плати за час вимушеного прогулу в межах
суми стягнення за один місяць
допустити до негайного виконання.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня отримання її копії
апеляційної скарги, з одночасним
надісланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
О.А.
Черниш