Справа № 2а-1713/11
Суддя: Шеремета Г. І.
Дата ухвалення: 2011-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" жовтня 2011 р.

м. Львів

Суддя Личаківського районного суду м.
Львова Шеремети Г.І.

при секретарі Литвинов Є.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Львові справу
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України у
Личаківському районі м. Львова про
визнання протиправним рішення щодо
недоплати пенсії «дитині війни»,
зобов’язання щодо проведення
перерахунку, -

встановив:

Позивач 12.01.2011 звернувся із
адміністративним позовом, вимоги в
подальшому уточнив та просить визнати
протиправними дії відповідача та
зобов’язати відповідно до вимог ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»провести нарахування та
виплату пенсії та стягнути на його
користь невиплачену доплату до пенсії
в розмірі 30 % мінімальної пенсії за
віком за період 1.01.2009 року по 11.02.2011
року.

Позивач в судове засідання не з»явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином. Подав
суду заяву в якій просить розгляд
справи проводити у її відсутності.

Відповідач подав письмове заперечення,
в якому просить відмовити в
задоволенні позову, оскільки
фінансування виплат, передбачених
Законом України «Про соціальний
захист дітей війни», проводиться із
Державного бюджету, а не з бюджету
Пенсійного фонду України,
законодавством не визначено за рахунок
яких коштів і джерел та в якому порядку
слід обчислювати розмір мінімальної
пенсії за віком. Крім цього позивачкою
пропущено строк звернення до суду.

Ухвалою від 18.02.2011 року вимоги позивача
за період з 01.01.2009 року по 12.07.2010 року
включно залишено без розгляду, в
зв’язку з пропуском строку звернення
до адміністративного суду.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення виходячи з
наступних підстав.

Встановлено, що позивач народився
28.04.1939 року і підпадає під категорію
«дитина війни», що підтверджується
копією паспорта громадянина України,
та йому виплачується надбавка до
пенсії.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищується на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Враховуючи зазначений статус, позивач
має право на отримання державної
соціальної підтримки, а саме
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.

У Законі України «Про соціальний
захист дітей війни»визначено, що
державні соціальні гарантії дітям
війни, встановлені цим Законом, не
можуть бути обмежені або скасовані
іншими нормативно-правовими актами.

Згідно Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», стаття 6 Закону № 2195-ІV
викладена в новій редакції, і
відповідно до неї «дітям війни»до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, виплачувалося
підвищення у розмірі надбавки,
встановленої для учасників війни, а
саме, відповідно до частини 4 пункту 20
статті 14 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»- 15% прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, іншим учасникам війни
–10% прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зазначені
зміни до ст.6 Закону № 2195-ІV, внесені
відповідно до частини 2 пункту 41
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»визнано
неконституційними.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Будь-яких інших змін до Закону № 2195-ІV з
22 травня 2008 року по 18 червня 2011 року
внесено не було, а отже протягом
вказаного періоду часу діяла стаття 6
зазначеного Закону в редакції від 18
листопада 2004 року.

Згідно ст. 7 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених цим
Законом, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет на 2010 рік» дію статті 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»не було зупинено.
Відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет на 2010 рік»розміри
державних соціальних гарантій на 2010
рік, що визначаються залежно від
прожиткового мінімуму, встановлюються
відповідними законами України, цим
Законом та нормативно-правовими актами
Кабінету Міністрів України. Отже,
відповідач мав діяти у відповідності з
приписами діючої норми ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», нараховувати та здійснювати
позивачу відповідні доплати.

Таким чином пенсія позивачу, як дитині
війни підлягає перерахунку з
урахуванням підвищення до пенсії у
відповідності до ст.6 Закону № 2195-ІV на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
з 13.07.2010 року до 11.02.2011 року відповідно
до вимог позивачки.

Згідно ст.6 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна особа має
право в порядку, встановленому КАС
України звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб’єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси. Відмова
від права на звернення до суду є
недійсною.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Крім того, не може бути підставою для
відмови у позові і відсутність коштів
для забезпечення виплат доплати до
пенсії, оскільки відсутність коштів не
є підставою невиконання зобов'язань,
покладених на пенсійні органи
законодавством.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до
переконання, що відповідач є
територіальним органом, який законами
України уповноважений державою
призначати, нараховувати,
перераховувати пенсії та надбавки до
пенсії, передбачені чинним
законодавством, кожному пенсіонеру у
відповідному районі, веде облік
пільгових категорій пенсіонерів, тому
має відновити права позивача на
одержання підвищення до пенсії,
передбаченого ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»в
редакції від 18 листопада 2004 року. Тому
відповідача слід зобов’язати
здійснити нарахування та виплату
позивачу підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
на підставі вказаної вище статті за
період з 13.07.2010 року по 11.02.2011 року з
врахуванням здійснених виплат.

Керуючись ст. ст. 122, 160, 161, 162, 163, 167 КАС
України, ст. ст. 1, 3, 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», ст. 28
Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування»,

суд –

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задоволити.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Личаківському районі
міста Львова щодо ненарахування ОСОБА_1
щомісячної державної соціальної
допомоги в розмірі 30 (тридцять)
відсотків мінімальної пенсії за віком
за період 13.07.2010 року по 11.02.2011 року
неправомірними.

Зобов’язати Управління Пенсійного
Фонду України в Личаківському районі
міста Львова зробити перерахунок і
виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком як
дитині війни з врахуванням підвищення
до пенсії у розмірі 30 (тридцять)
відсотків мінімальної пенсії за віком,
передбаченої ст.6 Закону України “Про
соціальний захист дітей війни ” в
редакції від 18 листопада 2004 року за
період з 13.07.2010 року по 11.02.2011 року, з
врахуванням абзацу 1 ч.1 ст. 28 Закону
України “Про загальнообов’язкове
державне пенсійне страхування” та
виплачених сум.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду в порядку і
строки передбачені ст.186 КАС України.

Суддя

Шеремета Г. І.