Справа № 21-423а13
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2013-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у складі:

головуючого Кривенка В.В.,суддів:Гусака
М.Б., Коротких О.А., Кривенди О.В.,
Маринченка В.Л., Панталієнка П.В.,
Прокопенка О.Б., Терлецького О.О., Тітова
Ю.Г., -

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за позовом ОСОБА_10
до Управління Південного оперативного
командування Збройних Сил України
(далі - Управління), військової
прокуратури Південного регіону
України про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2007 року ОСОБА_10 звернувся до
суду з позовом, у якому просив визнати
незаконними дії Управління щодо
нездійснення з 1 січня 2006 року
донарахування та виплати йому у
повному обсязі належних за законом сум
грошового забезпечення: одноразової
грошової винагороди за підтримання
високої бойової готовності військ,
зразкове виконання службових
обов'язків і бездоганну дисципліну,
грошової допомоги при звільненні з
військової служби виходячи з розміру
нових посадових окладів, встановлених
постановою Кабінету Міністрів України
від 9 березня 2006 року № 268 «Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів» (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин; далі - постанова № 268), та
зобов'язати відповідача здійснити
донарахування з 1 січня 2006 року та
виплату всіх належних йому сум.

На обґрунтування позовних вимог
ОСОБА_10 послався на те, що з 1 квітня

2006 року відповідач протиправно не
нараховував та не виплачував йому
щомісячні надбавки, встановлені
указами Президента України від 23
лютого 2002 року № 173/2002 «Про посилення
захисту військовослужбовців та осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ» (далі - Указ
№ 173/2002) та 5 травня 2003 року № 389/2003 «Про
надбавки військовослужбовцям Збройних
Сил України, Міністерства внутрішніх
справ України, Адміністрації Державної
прикордонної служби України та
Управління державної охорони України
за безперервну службу» (далі - Указ №
389/2003). Крім того, незаконно не сплатив
одноразову грошову винагороду за 25
років тривалої безперервної
військової служби, передбачену
Положенням про порядок виплати
грошового забезпечення
військовослужбовцям Збройних Сил
України, затвердженим наказом Міністра
оборони України від 5 березня 2001 року №
75 (зареєстрованим у Міністерстві
юстиції України 20 березня 2001 року за №
251/5442; чинним на час виникнення спірних
відносин; далі -наказ № 75).

Одеський окружний адміністративний
суд постановою від 25 лютого 2008 року,
залишеною без змін ухвалами Одеського
апеляційного адміністративного суду
від

4 червня 2009 року та Вищого
адміністративного суду України від 16
липня 2013 року, в задоволенні позову
відмовив.

У заяві про перегляд судових рішень
Верховним Судом України з підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС),
ОСОБА_10, посилаючись на неоднакове
застосування постанови № 268 та указів
№ 173/2002 і № 389/2003, просить скасувати
ухвалу Вищого адміністративного суду
України від 16 липня 2013 року та ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити.

На підтвердження неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції однієї й тієї самої норми
права позивач надав ухвали Вищого
адміністративного суду України від 21
грудня 2010 року № К-14850/08 та 26 липня 2011
року № К-58131/09.

Перевіривши наведені у заяві доводи,
колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України вважає, що заява не
підлягає задоволенню з огляду на таке.

У справі, що розглядається, залишаючи
без змін рішення судів попередніх
інстанцій, касаційний суд виходив із
того, що оскільки постановою № 268
встановлені нові умови праці
працівників прокуратури та нові
розміри посадових окладів, не
допускається перерахунок грошового
забезпечення з урахуванням нових
розмірів посадових окладів зі
збереженням раніше виплачуваних видів
грошового забезпечення, які з 1 квітня
2006 року не застосовуються до осіб
офіцерського складу військових
прокуратур.

Постановою № 268 з 1 квітня 2006 року не
передбачено виплату працівникам
прокуратури щомісячних додаткових
видів грошового забезпечення,
встановлених указами № 173/2002 та № 389/2003,
застосування ж нової структури
грошового забезпечення військових
прокурорів узгоджується з частиною
другою статті 46-1 Закону України від 5
листопада 1991 року № 1789-ХІІ «Про
прокуратуру», згідно з якою на них
поширюються всі види забезпечення,
встановлені законодавством для
офіцерського складу Збройних Сил
України (відповідно до пункту 5
постанови № 268 - оклад за військовим
званням та надбавка за вислугу років).
Виплати, встановлені указами

№ 173/2002 і № 389/2003 та наказом № 75,
стосувалися лише військовослужбовців
Збройних Сил України і після 1 квітня 2006
року щодо працівників військових
прокуратур не застосовуються. Також
касаційний суд погодився з висновками
судів попередніх інстанцій про
безпідставність позовних вимог щодо
стягнення одноразової грошової
винагороди за 25 років тривалої
безперервної військової служби,
оскільки вказана виплата не
передбачена постановою № 268.

Проте у рішеннях касаційного суду, які
додані до заяви ОСОБА_10 на
підтвердження неоднакового
застосування норм матеріального права,
цей суд у подібних правовідносинах
дійшов висновку про те, що обсяг прав
офіцерів військової прокуратури в
частині отримання надбавок, які
нараховувалися та виплачувалися
раніше, не може бути звужено із
прийняттям постанови № 268, також
вказаною постановою не обмежується
чинність указів № 173/2002 та № 389/2003.

Усуваючи розбіжності у застосуванні
судом касаційної інстанції зазначених
норм права, колегія суддів Судової
палати в адміністративних справах
Верховного Суду України виходить із
такого.

Відповідно до пункту 5 постанови № 268
грошове забезпечення
військовослужбовців, які проходять
службу в органах прокуратури на
прокурорсько-слідчих посадах, та
військовослужбовців, осіб
начальницького складу, відряджених до
органів державної влади та місцевого
самоврядування, складається з
посадового окладу, інших виплат,
установлених цією постановою, а також
окладу за військовим званням та
надбавки за вислугу років,
установлених у розмірі і порядку, що
визначаються законодавством для
військовослужбовців. На зазначених
осіб не поширюється дія постанови
Кабінету Міністрів України від 7 лютого
2001 року № 104 «Про порядок і норми
грошового та матеріального
забезпечення військовослужбовців
Збройних Сил, інших військових
формувань, осіб начальницького складу
органів внутрішніх справ, органів і
установ виконання покарань,
відряджених до органів виконавчої
влади та інших цивільних установ».

Для обчислення розміру складових
грошового забезпечення замість
надбавки за ранг застосовується розмір
окладу за військовим званням.

Згідно з пунктом 15 постанови № 268 умови
оплати праці, затверджені цією
постановою, застосовуються з 1 січня 2006
року, а для працівників, окремі умови
оплати праці яких визначені указами
Президента України, - з 1 квітня після
визнання такими, що втратили чинність,
цих указів.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
Судової палати в адміністративних
справах Верховного Суду України дійшла
висновку, що оскільки постановою № 268
встановлені нові умови праці
працівників прокуратури та нові
розміри посадових окладів,
не допускається перерахунок
грошового забезпечення з урахуванням
нових розмірів посадових окладів зі
збереженням раніше виплачуваних видів
грошового забезпечення, які з 1 квітня
2006 року не застосовуються до осіб
офіцерського складу військових
прокуратур.

Постановою № 268 не передбачено з 1
квітня 2006 року виплати працівникам
прокуратури щомісячних додаткових
видів грошового забезпечення,
встановлених указами № 173/2002 та № 389/2003,
застосування ж нової структури
грошового забезпечення військових
прокурорів узгоджується з частиною
другою статті 46-1 Закону № 1789-XII, згідно
з якою на них поширюються всі види
забезпечення, встановлені
законодавством для офіцерського
складу Збройних Сил України
(відповідно до пункту 5 постанови № 268 -
оклад за військовим званням та
надбавка за вислугу років). Виплати,
встановлені указами № 173/2002 та № 389/2003,
стосувалися лише військовослужбовців
Збройних Сил України і не
застосовуються щодо працівників
військових прокуратур після 1 квітня 2006
року.

З огляду на викладене рішення
касаційного суду у справі, що
розглядається,
ґрунтується на правильному
застосуванні норм матеріального права
та відповідає правовій позиції
Верховного Суду України, висловленій у
спорах цієї категорії, зокрема у
постановах від 26 червня 2012 року №
21-161а12, 16 квітня 2013 року № 21-79а13 та

4 червня 2013 року № 21-161а13, а тому у
задоволенні заяви ОСОБА_10 слід
відмовити.

Керуючись статтями 241, 242, 244 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Судової палати
в адміністративних справах Верховного
Суду України

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви ОСОБА_10 відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає, крім випадку, встановленого
пунктом 2 частини першої статті 237
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий В.В.
КривенкоСудді: М.Б.
Гусак О.А. КороткихО.В.
КривендаВ.Л. МаринченкоП.В.
ПанталієнкоО.Б. Прокопенко
О.О. ТерлецькийЮ.Г. Тітов