Справа № 757/26873/13-а
Суддя: Горкава В. Ю.
Дата ухвалення: 2013-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2013 року cуддя Печерського
районного суду Горкава В.Ю.,
розглянувши матеріали
адміністративного позову ОСОБА_1 до
Пенсійного фонду України, Управління
Пенсійного фонду України у м. Білій
Церкві Київської області про визнання
бездіяльності незаконною та
зобов'язання призначити та виплатити
пенсію-,

В С Т А Н О В
И В:

Позивачка звернулася до суду з
вказаним позовом до відповідачів,
просить визнати незаконною
бездіяльність Правління Пенсійного
фонду України щодо передачі
уповноваженому територіальному органу
її заяви для прийняття рішення про
призначення та виплати їй пенсію за
віком за межами України, зобов'язати
відповідачів поновити їй виплату
пенсії за період з 07.10.2009 року за межі
України, посилаючись на те, що вона є
пенсіонеркою за віком, 24.03.1997 року вона
виїхала на постійне місце проживання
до Держави Ізраїль. 29.09.2013року вона
звернулася до Правління Пенсійного
фонду України із заявою про поновлення
виплати їй пенсії за віком у
відповідності до Рішення
Конституційного Суду України від 07.10.2009
року №25-рп/2009, однак останній своїм
листом від 09.10.2013 року відмовив їй у
поновленні виплати пенсії.

Ухвалою суду від 05.12.2013 року позовні
вимоги за період з 07.10.2009року по
23.05.2013року залишені без розгляду, у
зв'язку з пропуском встановленого ч.2
ст.99 КАС України шестимісячного строку
звернення до суду.

Відповідно до п.2 ч.1, ч.4 ст.183-2 КАС
України суддя розглядає справу в
порядку скороченого провадження
одноособово, без проведення судового
засідання та виклику осіб, які беруть
участь у справі.

Представник відповідача Правління
Пенсійного фонду України направив до
суду письмові заперечення проти
позову, згідно яких проти позову
заперечував та просив відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі.
Зокрема, згідно письмових заперечень,
представник відповідача послався на
те, що позовні вимоги є безпідставними,
оскільки правління Пенсійного фонду
України будь-яких рішень відносно
ОСОБА_1 не приймало, а надало лише
роз'яснення в порядку та строки,
визначені Законом України «Про
звернення громадян», а відтак на думку
останнього правління Пенсійного фонду
України є неналежним відповідачем.
Крім того представник відповідача
зазначив, що законодавством не
визначено процедуру виплати пенсії
громадянам України, які проживають за
її межами в країнах, з якими не укладено
міждержавних угод стосовно
призначення та виплати пенсій.
Одночасно зазначив про відсутність на
даний час міжнародного договору з
питань пенсійного забезпечення між
Україною та Державою Ізраїль, який
передбачав би умови призначення та
виплати пенсій, а тому вважає
відсутніми підстави для призначення
пенсії позивачу, який проживає за
кордоном.

Представник відповідача Управління
Пенсійного фонду України у м. Білій
Церкві Київської області направив до
суду письмові заперечення проти
позову, згідно яких проти позову
заперечував та просив відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі.
Зокрема, згідно письмових заперечень,
представник відповідача послався на
те, що позивач на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України у м. Білій
Церкві Київської області не
перебувала, із заявою про призначення
пенсії не зверталася. Крім того,
послався на те, що позивачка не надала
документи, які підтверджують її
громадянство, місце проживання на
території України.

Суд, дослідивши письмові докази,
приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією
паспорта (а.с.14).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка з 1956 року по 1993 рік працювала
на території України.

24.03.1997 року позивачка виїхала з України
до Держави Ізраїль на постійне місце
проживання.

29.09.2013року позивачка звернулася до
відповідача Правління Пенсійного
фонду України із заявою про поновлення
виплати їй пенсії у зв'язку з
прийняттям Конституційним судом
України рішення № 25-рп/2009 від 07.10.2009
року, яким визнано недійсними
положення п. 2 ч. 1 ст. 49 та другого
речення ст. 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Листом відповідача
Правління Пенсійного фонду України від
09.10.2013 року позивачці було повідомлено,
що умови, норми і механізм виплати
пенсії громадянам, які проживають у
країнах, з якими не укладено
міждержавних угод щодо держаного
забезпечення не врегульовані на
законодавчому рівні (а.с.15-16)

Судом встановлено, що на час виїзду
позивачки на постійне місце проживання
в державу Ізраїль положення п. 2 ч. 1 ст. 49
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» діяли у редакції, згідно
якої виплата пенсії за рішенням
територіальних органів Пенсійного
фонду або за рішенням суду
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Між Україною та Ізраїлем відсутній
міжнародний договір, який би
передбачав виплату пенсії позивачу під
час її проживання в Ізраїлі.

Проте, рішенням Конституційного Суду
України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 п.
2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» був визнаний таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Згідно з п. 2 рішення Конституційного
Суду України від 07 жовтня 2009 року №
25-рп/2009 положення Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення.

Таким чином, положення п. 2 ч. 1 ст. 49
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» втратили чинність 07
жовтня 2009 року.

У відповідності до ч. 2 ст. 49 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
поновлення виплати пенсії
здійснюється за рішенням
територіального органу Пенсійного
фонду протягом 10 днів після з'ясування
обставин та наявності умов для
відновлення її виплати. Виплата пенсії
поновлюється в порядку, передбаченому
частиною третьою статті 35 та статтею 46
цьогоЗакону.

Згідно з п. 3 та п. 15 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25 листопада 2005 року № 22-1
(далі - Порядок) поновлення виплати
пенсії здійснюється за заявою
пенсіонера за документами, що є у
пенсійній справі та відповідають
вимогам законодавства, що діяло на
момент призначення цього виду пенсії,
та додатковими документами, якщо такі
будуть подані.

З огляду на те, що після прийняття
рішення Конституційного Суду України
від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 виникли
умови для поновлення виплати пенсії, а
позивачка звернулася до Пенсійного
фонду України із відповідною заявою,
суд вважає, що ОСОБА_1 має право на
поновлення виплати пенсії.

Відмовляючи в задоволенні вимог
позивача про поновлення виплати пенсії
Пенсійний фонд України послався на те,
що рішення Конституційного Суду
України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009
поширюється виключно на осіб, які
виїхали на постійне місце проживання
за кордон після його прийняття.

Однак, такі доводи Пенсійного фонду
України не ґрунтуються на вимогах
закону. Як раніше зазначалося,
положення Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення від 07 жовтня 2009 року №
25-рп/2009. Відтак, зазначене рішення
поширюється на всіх осіб, яким було
припинено виплату пенсії з підстав,
передбачених ч. 2 ст. 49 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

За таких обставин суд вважає, що у
Пенсійного фонду України були відсутні
підстави для направлення ОСОБА_1 листа
з роз'ясненнями про те, що рішення
Конституційного Суду України від 07
жовтня 2009 року № 25-рп/2009 поширюється
лише на тих осіб, які виїхали за межі
України після 07 жовтня 2009 року.

Разом з тим, до компетенції Пенсійного
фонду України не належить прийняття
рішення про поновлення виплати пенсії
чи про відмову в поновленні її виплати,
адже відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне
страхування»поновлення виплати пенсії
здійснюється за рішенням
територіального органу Пенсійного
фонду.

Згідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про
звернення громадян» якщо питання,
порушені в одержаному органом
державної влади, місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, об'єднаннями
громадян або посадовими особами
зверненні, не входять до їх
повноважень, воно в термін не більше
п'яти днів пересилається ними за
належністю відповідному органу чи
посадовій особі, про що повідомляється
громадянину, який подав звернення.

Таким чином, Пенсійний фонд України,
отримавши заяву позивачки про
поновлення виплати пенсії,
зобов'язаний був направити її за
належністю до Управління Пенсійного
фонду України в м. Білій Церкві
Київської області.

Оскільки Пенсійним фондом України такі
дії не були вчинені, суд вважає
необхідним визнати протиправною його
бездіяльності щодо відновлення та
виплати позивачу пенсії за віком за
межі України.

Також суд вважає необхідним
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Білій Церкві
Київської області поновити та
виплачувати пенсію ОСОБА_1 за межі
України.

В запереченнях на адміністративний
позов Управління Пенсійного фонду
України в м. Білій Церкві Київської
області посилалося на те, що не
отримувало від позивачки відповідної
заяви, а тому відсутні підстави для
прийняття рішення про поновлення
виплати пенсії вказаній особі.

Відповідно до п. 3 Порядку поновлення
виплати пенсії дійсно здійснюється за
заявою пенсіонера.

Позивачка ОСОБА_1 29 вересня 2013 року
подала заяву про поновлення виплати
пенсії, а, отже, створила залежні від
неї передумови для поновлення виплати
пенсії. Зазначену заяву не було
надіслано до Управління Пенсійного
фонду України в м. Білій Церкві
Київської області не з вини позивача, а
внаслідок протиправної бездіяльності
Пенсійного фонду України.

За таких обставин суд вважає, що
позивачці не може бути відмовлено в
захисті права на поновлення виплати
пенсії з посиланням на відсутність
відповідної заяви.

Вирішуючи питання про те, з якої дати
позивачці слід поновити виплату пенсії
суд виходить з того, що обов'язковою
передумовою для поновлення виплати
пенсії є подача пенсіонером
відповідної заяви. Поновлення виплати
пенсії з ініціативи територіального
органу Пенсійного фонду України чинним
законодавством - не передбачено.

Відповідно до ч.2 ст.49 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» поновлення
виплати пенсії здійснюється на
рішенням територіального органу
Пенсійного фонду протягом 10 днів після
з'ясування обставин та наявності умов
після відновлення її виплати.

Оскільки заява про поновлення виплати
пенсії була подана позивачем 29 вересня
2013року, рішення про результати
розгляду вказаної заяви мало бути
прийняте у строк до 09 жовтня 2013року.

Таким чином, суддя вважає необхідним
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Білій Церкві
Київської області відновити та
виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 09
жовтня 2013 року.

У ч. 3 ст. 94 КАС України зазначено, що
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

За таких обставин, з Державного бюджету
України на користь позивачки слід
стягнути 34 грн. 41 коп. у відшкодування
сплаченого при звернені до суду
судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
22, 24, 46 Конституції України, Законом
України «Про пенсійне забезпечення»,
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», рішенням
Конституційного Суду України № 25-рп/2009
від 07.10.2009 року, ст.ст. 2, 9, 21, 71, 87, 90, 94, 99,
102, 158-163, 183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Пенсійного фонду
України, Управління Пенсійного фонду
України у м. Білій Церкві Київської
області про визнання бездіяльності
незаконною та зобов'язання призначити
та виплатити пенсію-задовольнити
частково.

Визнати бездіяльність Пенсійного
Фонду України щодо відновлення виплати
ОСОБА_1 пенсії за віком, яка постійно
проживає за межами України - в Державі
Ізраіль - протиправною.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у м. Білій Церкві
Київської області відновити та
виплачувати з 09 жовтня 2013року пенсію за
віком ОСОБА_1, яка постійно проживає за
межами України - в Державі Ізраіль.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 34 (тридцять чотири)
грн. 41 коп. у відшкодування судового
збору.

В іншій частині вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Печерський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Суддя

В.Ю.Горкава