Справа № 811/267/13-а.
Суддя: Г.П. Нагібіна
Дата ухвалення: 2013-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2013 року
Справа № 811/267/13-а.

провадження № 2-ап/811/70/13

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючої - судді Нагібіної Г.П.
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до інспекції з питань захисту
прав споживачів у Кіровоградській
області про визнання протиправним та
скасування рішення,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ФОП ОСОБА_1 звернулась до
Кіровоградського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просить суд скасувати постанову
інспекції з питань захисту прав
споживачів у Кіровоградській області
від 10.01.2013 р. №177 про накладення
стягнень, передбачених статтею 23
Закону України «Про захист прав
споживачів», якою застосовано штраф в
розмірі 7726 грн.

В обґрунтування позовних вимог ФОП
ОСОБА_1 зазначає, що за наслідками
проведеної перевірки інспекцією з
питань захисту прав споживачів
винесена постанова про накладення
стягнення у зв'язку з порушенням ст. 15
Закону України «Про захист прав
споживачів», оскільки в постанові
відсутня необхідна інформація. Проте,
ФОП ОСОБА_1 заперечує факт відсутності
необхідної інформації про продукцію та
зазначає про порушення порядку
проведення перевірки, оскільки остання
не була належним чином попереджена про
проведення перевірки.

Крім того, як на підставу
протиправності оскаржуваної
постанови, ФОП ОСОБА_1 посилається на
те, що вона вже була притягнута до
відповідальності за порушення
встановлені під час перевірки,
оскільки відносно неї винесена
постанова №254 по справі про
адміністративне правопорушення.

Інспекція з питань захисту прав
споживачів у Кіровоградській області
не визначає позов в повному обсязі,
надала суду заперечення, які
обґрунтовані тим, що під час проведеної
позапланової перевірки, перевіряючими
особами встановлено реалізацію
товарів без дати виробництва
(виготовлення) та без назви та адреси
виробника та одну партію товару без
зазначення дати виготовлення, що є
порушенням п.21 постанови КМУ від 15.06.2006
№833.

У судове засіданні представник
позивача та представник відповідача не
з'явились, до суду надійшли заяви про
розгляд справи за відсутності
представників сторін (а.с.205-206, 222).

Враховуючи зазначене та керуючись
статями 41, 128 Кодексу адміністративного
судочинства України від 06.07.2005 р. № 2747-IV
(далі КАС України), суд вирішив провести
судовий розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Дослідивши подані позивачем та
відповідачем документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 (далі позивач) зареєстрована
як фізична особа - підприємець 28.08.2008 р.,
що підтверджується копією виписки з
?ЄДРЮОФОП Серія ААБ №111238 (а.с.209).

Відповідно до пункту 1 частини другої
статті 17 КАС України, юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Згідно пункту 1 Положення про Державну
інспекцію України з питань захист прав
споживачів, затвердженого Указом
Президента України від 13.04.2011 р. №465/2011,
Державна інспекція України з питань
захисту прав споживачів
(Держспоживінспекція України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Першого
віце-прем'єр-міністра України -
Міністра економічного розвитку і
торгівлі України.

Відповідно до Переліку територіальних
органів Державної інспекції з питань
захисту прав споживачів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 29.06.2011 р. № 775, Інспекція з питань
захисту прав споживачів у
Кіровоградській області (далі
відповідач) є територіальним органом
Державної інспекції з питань захисту
прав споживачів України.

Отже, інспекція з питань захисту
прав споживачів у Кіровоградській
області у розумінні пункту 7 частини 1
статті 3 КАС України, є суб'єктом
владних повноважень, рішення якого
оскаржене.

Посадовими особами відповідача
на підставі наказу про проведення
позапланової перевірки від 02.01.2013 р.
№02-од та направлення на проведення
перевірки від 02.01.2013 р. проведена
позапланова перевірка дотримання
законодавства про захист прав
споживачів, а також вимог зазначених у
зверненні гр.ОСОБА_2 (а.с.41-42).

За результатами проведеної
перевірки складено акт від 03.01.2013 р.,
яким зафіксовані порушення, зокрема:
реалізація продукції без необхідної,
достовірної, доступної та своєчасної
інформації (а.с.43-48, 53-59). У додатках до
акту перевірки відображені зведені
дані про результати перевірки
продукції, яка не відповідає вимогам
нормативно-правових актів (нормативних
документів) та реалізовувалась із
порушенням вимог законодавства про
захист прав споживачів.

На підставі вищезазначеного акту
перевірки винесена постанова по
накладення стягнень, передбачених
статтею 23 Закону України «Про захист
прав споживачів» від 10 січня 2013 р. №177,
якою накладено на позивача штраф в сумі
7726 грн. (а.с.40, далі оскаржуване рішення).

Правомірність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення про накладення
штрафу є предметом спору, який передано
на вирішення суду.

Стосовно оскаржуваного рішення, суд
дійшов наступних висновків.

Позивач, як на протиправність
оскаржуваного рішення, посилається те,
що відповідач завчасно не повідомив
про проведення перевірки.

Відповідно преамбули до Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» від 05.04.2007 р. № 877-V (далі
Закон № 877-V) цей Закон визначає правові
та організаційні засади, основні
принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю).

Абзацом другим статті 1 Закону № 877-V (в
редакції чинній на час проведення
перевірки) заходи державного нагляду
(контролю) - планові та позапланові
заходи, які здійснюються шляхом
проведення перевірок, ревізій, оглядів,
обстежень та інших дій.

Відповідно до частини 4 статті 5 Закону
№ 877-V, органи державного нагляду
(контролю) здійснюють планові заходи з
державного нагляду (контролю) за умови
письмового повідомлення суб'єкта
господарювання про проведення
планового заходу не пізніш як за десять
днів до дня здійснення цього заходу.

Статтею 6 Закону № 877-V регламентовано
підстави для проведення позапланового
заходу.

Отже, аналізуючи вищезазначені норми
Закону № 877-V, суд дійшов висновку, що
закон не містить вимоги повідомляти
власника про проведення позапланового
заходу, оскільки такі вимоги
стосуються лише планових заходів.

Крім того, абзацом 3 частини 5 статті 7
Закону № 877-V закріплено право суб'єкта
господарювання не допускати посадових
осіб органу державного нагляду
(контролю) до здійснення заходу, якщо
вони не пред'явили документів,
передбачених цією статтею.

Як зазначено в матеріалах справи,
відповідача було допущено до
проведення позапланової перевірки, а
відтак відповідач дотримався
процедури проведення позапланового
заходу.

Як на ще одну підставу протиправності
оскаржуваного рішення, позивач
посилається на те, що ним не було
допущено порушень законодавства,
проте, не наводить доказів які б
спростовували факти, описані в акті
перевірки.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Законом України «Про захист прав
споживачів» від 12.05.1991 р. № 1023-XII
(далі-Закон № 1023-XII) визначено, що цей
Закон регулює відносини між
споживачами товарів, робіт і послуг та
виробниками і продавцями товарів,
виконавцями робіт і надавачами послуг
різних форм власності, встановлює
права споживачів, а також визначає
механізм їх захисту та основи
реалізації державної політики у сфері
захисту прав споживачів.

В акті перевірці відображено про
реалізацію виробів без необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації, перелік яких відображено
із зазначенням порушень у додатках до
акту.

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 15
Закону № 1023-XII, споживач має право на
одержання необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію, що забезпечує
можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги). Інформація про
продукцію не вважається рекламою.

Пунктом 2 частини 1 статті 15 Закону №
1023-XII визначено, що інформація про
продукцію повинна містити: 1) назву
товару, найменування або відтворення
знака для товарів і послуг, за якими
вони реалізуються; 2) найменування
нормативних документів, вимогам яких
повинна відповідати вітчизняна
продукція; 3) дані про основні
властивості продукції, а щодо
продуктів харчування - про склад
(включаючи перелік використаної у
процесі їх виготовлення сировини, в
тому числі харчових добавок),
номінальну кількість (масу, об'єм тощо),
харчову та енергетичну цінність, умови
використання та застереження щодо
вживання їх окремими категоріями
споживачів, а також іншу інформацію, що
поширюється на конкретний продукт; 4)
відомості про вміст шкідливих для
здоров'я речовин, які встановлені
нормативно-правовими актами, та
застереження щодо застосування
окремої продукції, якщо такі
застереження встановлені
нормативно-правовими актами; 5)
позначку про наявність або відсутність
у складі продуктів харчування
генетично модифікованих компонентів; 6)
дані про ціну (тариф), умови та правила
придбання продукції; 6-1) виробник
(продавець) у разі виявлення
недостовірної інформації про
продукцію (якщо вона не шкодить життю,
здоров'ю або майну споживача) протягом
тижня вилучає цю продукцію з продажу та
приводить інформацію про неї до
відповідності. 7) дату виготовлення; 8)
відомості про умови зберігання; 9)
гарантійні зобов'язання виробника
(виконавця); 10) правила та умови
ефективного і безпечного використання
продукції; 11) строк придатності (строк
служби) товару (наслідків роботи),
відомості про необхідні дії споживача
після їх закінчення, а також про
можливі наслідки в разі невиконання
цих дій; 12) найменування та
місцезнаходження виробника (виконавця,
продавця) і підприємства, яке здійснює
його функції щодо прийняття претензій
від споживача, а також проводить ремонт
і технічне обслуговування.

Згідно частини 2 статті 15 Закону № 1023-XII,
інформація, передбачена частиною
першою цієї статті, доводиться до
відома споживачів виробником
(виконавцем, продавцем) у супровідній
документації, що додається до
продукції, на етикетці, а також у
маркуванні чи іншим способом (у
доступній наочній формі), прийнятим для
окремих видів продукції або в окремих
сферах обслуговування.

Тобто, уся необхідна інформація
повинна міститись на ціннику товару чи
на самому товарі.

Всі заходи державного контролю в
державі спрямовані на доведення до
відома споживача достатньої
інформації про певний вид товару саме
шляхом розміщення відповідної
інформації на товарі, якій споживач має
намір придбати.

Згідно пунктом 16 «Правил роздрібної
торгівлі непродовольчими товарами»,
затверджених Наказом Мінекономіки
України від 19.04.2007 року №104, здійснюючи
продаж непродовольчих товарів
вітчизняного та іноземного
виробництва, працівники суб'єкта
господарювання зобов'язані надати
споживачам необхідну, достовірну та
своєчасну інформацію про товари в
супровідній документації, що додається
до продукції, на етикетці, а також
маркуванням чи іншим способом (у
доступній наочній формі), прийнятим для
окремих видів товарів.

В пункту 4.1 «Загальні вимоги щодо
споживчого маркування» Національного
стандарту України ДСТУ 4519:2006 зазначено,
що під час продажу товарів/виробів
суб'єкт господарювання зобов'язаний
забезпечити споживача необхідною,
доступною, вірогідною та своєчасною
інформацією про товари/вироби
державною мовою.

Відповідно до підпункту 4.6 «Загальні
вимоги щодо споживчого маркування»
Національного стандарту України ДСТУ
4519:2006, у споживчому маркуванні щодо
товару/виробу має бути така інформація:

- назва країни-походження;

- товарний знак (за наявності),
назва та місце розташування виробника;

- позначення нормативного
документа, обов'язковим вимогам якого
повинен відповідати товар/виріб (для
товарів вітчизняного виробництва);

- назва товару/виробу;

- артикул товару/виробу;

- модель товару/виробу;

- розміри;

- вміст сировини;

- дата виготовлення;

- символи щодо догляду;

- інформація щодо сертифікації
товару/виробу (за наявності);

- штриховий код товару/виробу (за
наявності);

- специфічна та додаткова
інформація про товар/виріб для
споживача (за потреби).

Відповідач зазначив у запереченнях про
те, що порушення норм законодавства,
окрім акту перевірки, також були
зафіксовані шляхом фіксування
порушень за допомогою фотоапарату.
Відповідач надав суду роздруковані
фотографії, на яких зафіксовані
цінники на товари (а.с.210-234).

Оглянувши дані фотографії, суд дійшов
висновку про відсутність необхідної
інформації про продукцію.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Проте, позивач не навів жодних доводів,
які б спростовували висновки акту
перевірки.

Частиною 2 статті 71 КАС України
визначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, як на думку суду, виконав
свій обов'язок щодо доведення
правомірності свого рішення.

Доступна та достатня інформація про
товар повинна бути розміщена саме на
такому товарі, щоб споживач мав
можливість ознайомитись з необхідною
інформацією про товар, а в даному
випадку така інформація була
відтсіутня.

Згідно пунктом 7 частини 1 статті 22
Закону № 1023-XII у разі порушення
законодавства про захист прав
споживачів суб'єкти господарювання
сфери торговельного та інших видів
обслуговування, у тому числі
ресторанного господарства, несуть
відповідальність за: відсутність
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію - у
розмірі тридцяти відсотків вартості
одержаної для реалізації партії
товару, виконаної роботи, наданої
послуги, але не менше п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а у разі, коли відповідно до
закону суб'єкт господарської
діяльності не веде обов'язковий облік
доходів і витрат, - у розмірі п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Відповідно до частини 2 статті 23
Закону № 1023-XII, суми штрафів
зараховуються до державного бюджету.
Порядок їх стягнення визначається
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 17 Порядку
проведення торгової діяльності і
правил торгового обслуговування,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 15.06.2006 р. №833,
забороняється продаж товарів, що не
мають відповідного маркування,
належного товарного вигляду, на яких
строк придатності не зазначено або
зазначено з порушенням вимог
нормативних документів, строк
придатності яких минув, а також тих, що
надійшли без документів, передбачених
законодавством, зокрема які
засвідчують їх якість та безпеку.

Абзацом 1 пункту 21 Порядку
проведення торгової діяльності і
правил торгового обслуговування,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 15.06.2006 р. №833
визначено, що суб'єкт господарювання
зобов'язаний: надавати споживачеві
(покупцеві) у доступній формі
необхідну, достовірну та своєчасну
інформацію про товари.

Таким чином, надання доступної та
необхідної інформації для споживачів є
обов'язковим, а її ненадання, є
порушенням чинного законодавства
України та суттєво обмежує законне
право споживача на усвідомлений і
компетентний вибір товарів.

Крім того, позивач посилається, що
оскаржуваним рішенням його вдруге
притягнуто до відповідальності за те ж
саме порушення, посилаючись при цьому
на постанову №254 від 10.01.2013 р. по справі
про адміністративне правопорушення
(а.с.19).

Такі посилання суд не приймає до
уваги, оскільки постановою по справі
про адміністративне правопорушення
позивача притягнуто до
адміністративної відповідальності, а
оскаржуваним рішенням застосовано
штраф, тобто притягнуто ва до
фінансової відповідальності.

Аналізуючи встановлені обставини
справи та законодавство, яке регулює
спірні правовідносини суд дійшов
висновку, що у своєму взаємозв'язку
норми права, а саме ДСТУ 4519:2006, пункт 16
«Правил роздрібної торгівлі
непродовольчими товарами», пункт 17
Порядку проведення торгової
діяльності і правил торгового
обслуговування та стаття 15 Закону
України «Про захист прав споживачів»
зобов'язують позивача надати
споживачеві доступну, достовірну та
своєчасну інформацію про продукцію.

Суд зазначає, що відсутність в
описаних в акті виробах та товарах
інформація про термін зберігання, дату
виробництва, адресу виробника тощо, як
на думку суду є порушенням, що
кваліфікується як «відсутність
необхідної, доступної, достатньої та
своєчасної інформації про товар».

Враховуючи вищеописане, суд зазначає
про безпідставність доводів позивача
щодо протиправності оскаржуваного
рішення, а тому в задоволенні позову
належить відмовити. На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 17, 69, 163-165
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні
адміністративного позову фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Кіровоградській області про визнання
протиправним та скасування рішення в
повному обсязі.

Постанова суду набирає законної
сили в порядку, передбаченому статтею
254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена
до Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі,
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови суду,
апеляційної скарги через
Кіровоградській окружний
адміністративний суд, з одночасним
надсиланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
Г.П.Нагібіна