Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2012-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" червня 2012 р. м. Київ
К/9991/3078/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі

суддів: Калашнікової О.В., Леонтович
К.Г., Сіроша М.В.,

розглянувши у попередньому розгляді
справу за касаційними скаргами ОСОБА_1,
управління праці та соціального
захисту населення Овруцької районної
державної адміністрації Житомирської
області на постанову Овруцького
районного суду Житомирської області
від 11 січня 2010 року та постанову
апеляційного суду Житомирської
області від 24 жовтня 2011 року у справі №
22-а/0690/5477/11 за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Овруцької районної
державної адміністрації Житомирської
області про перерахунок пенсії, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2009 року ОСОБА_1 звернулася в
суд з позовом до управління праці та
соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації Житомирської області, в
якому просила зобов'язати відповідача
провести перерахунок та виплатити
згідно ст. 39 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" доплату до заробітної
плати та доплату працюючим
пенсіонерам, а також грошову допомогу у
зв'язку з обмеженням споживання
продуктів місцевого виробництва.

Постановою Овруцького районного суду
Житомирської області від 11 січня 2010
року позовні вимоги задоволені
частково. Визнані дії неправомірними,
стягнута згідно ч. 1 ст. 39 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" доплата до
заробітної плати за період з 01.01.1999 р. по
31.07.2009 р., згідно ст. 37 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" допомога у
зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування за період з 01.09.2008
р. по 31.08.2009 р., передбачену ч. 2 ст. 39
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
доплату пенсіонерам, які працюють у
зонах радіоактивного забруднення за
період з 01.04.2004 р. по 31.12.2007 р. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою апеляційного суду
Житомирської області від 24 жовтня 2011
року частково скасована постанова суду
першої інстанції.

Стягнута згідно ч. 1 ст. 39 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" доплата до
заробітної плати за період з 07.09.2008 р. по
31.07.2009 р., згідно ст. 37 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" допомога у
зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування за період з 07.09.2008
р. по 31.08.2009 р. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі
рішеннями ОСОБА_1, управління праці та
соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації Житомирської області
звернулися до Вищого
адміністративного суду України з
касаційними скаргами, в яких просять
скасувати рішення судів першої і
апеляційної інстанцій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що відсутні підстави для скасування
судових рішень, а касаційні скарги не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є
пенсіонером за віком, потерпілою від
Чорнобильської катастрофи 3 категорії,
проживає в м. Овручі та працює на посаді
помічника вихователя дитячого
навчального закладу №4, який
розташований у зоні гарантованого
добровільного відселення.

Згідно ст. 37 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" громадянам, які проживають
у зоні гарантованого добровільного
відселення виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування в
розмірі 40 % мінімальної заробітної
плати.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 39 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" громадянам,
які працюють у зоні гарантованого
добровільного відселення провадиться
доплата до заробітної плати у розмірі
двох мінімальних заробітних плат.
Пенсіонерам, які працюють у зонах
радіоактивного забруднення, оплата
праці додатково підвищується на 25% від
розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно довідок виконкому Овруцької
міської ради №23 від 18 лютого 2009 року та
№327 від 18 серпня 2009 року в період з
січня 1999 р. по серпень 2009 року
управління праці та соціального
захисту населення Овруцької районної
державної адміністрації Житомирської
області виплачувало позивачу доплату
до заробітної плати у розмірі 10, 50 коп.
щомісячно.

Крім того, передбачена ч. 2 ст. 39
вказаного Закону оплата праці протягом
періоду з січня 2004 року по грудень 2007
року здійснювалася відповідачем також
у розмірі, визначеному постановою
Кабінету Міністрів України № 836 від
26.07.1996 р. "Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Судами встановлено, що згідно довідки
№0-3401 від 3 вересня 2009 року відповідач
протягом періоду з січня 2008 року по
грудень 2009 року вплачував позивачу
допомогу у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування в
розмірі 2 грн. 10 коп. щомісячно.

Суди вірно зазначили, що застосуванню
підлягає саме Закон України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не постанова Кабінету
Міністрів України №836 від 26.07.1996 р., яка
істотно звужує обсяг встановлених
законом прав позивача.

Разом з тим, задовольнивши дану вимогу,
суд першої інстанції допустив помилку,
визначивши конкретну суму
заборгованості по сплаті таких виплат.

Суд першої інстанції не врахував того,
що адміністративний суд повинен
визнавати дії суб'єктів владних
повноважень незаконними і
зобов'язувати відповідачів провести
нарахування та виплату належних сум
відповідно до закону, а не ухвалювати
судове рішення про визначення
конкретних сум.

Крім того, задовольняючи позов, суд
першої інстанції не взяв до уваги, що
відповідно до ст. 2 Закону України "Про
оплату праці" доплати, передбачені ст. 39
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
не є складовою частиною заробітної
плати, а тому на спірні правовідносини
положення ст. 233 КЗпП України не
поширюються.

З урахуванням ст. 99 КАС України річного
строку звернення до суду (позивач
звернулася до суду 7 вересня 2009 року),
апеляційний суд вірно зазначив, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з 7 вересня 2008 року.

Отже, позовні вимоги про стягнення
коштів, передбачених ч.1 ст.39 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
1 січня 1999 року у по 6 вересня 2008 року, а
також коштів, передбачених ч.2 ст.39
вказаного Закону за період з 1 січня 2004
року по 31 грудня 2007 року та допомоги у
зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування за період з 1 по 6
вересня 2008 року задоволенню не
підлягають за пропуском строку
звернення до суду.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов вірного висновку про
обґрунтованість позовних вимог за
період з 7 вересня 2008 року.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення -без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
апеляційним судом норм матеріального
чи процесуального права, яке призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом
апеляційної інстанції винесене
законне і обґрунтоване рішення,
постановлене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_1, управління
праці та соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації Житомирської області
-відхилити.

Постанову апеляційного суду
Житомирської області від 24 жовтня 2011
року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
ухвалення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав
передбачених ст.ст. 237-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: