Справа № 1423/15890/2012
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2013-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2013 р.Справа № 1423/15890/2012

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції:
Алєйніков В.О. Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О. В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 20.05.2013 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до Департаменту праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради про стягнення
недоплаченої одноразової щорічної
допомоги учаснику бойових дій,-

В С Т А Н О В И В:

23.08.2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду
першої інстанції з позовом до
Департаменту праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Миколаївської міської ради
про стягнення з відповідача суми
недоплаченої одноразової щорічної
допомоги як учаснику бойових дій за 2012
рік в розмірі 3 540,00 грн. та зобов'язання
выдповыдача в подальшому виплачувати
грошову одноразову допомогу згідно
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту».

Постановою Центрального районного
суду м. Миколаєва від 20.05.2013 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

29.05.2013 року ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу на вказану постанову
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 20.05.2013 року, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
при прийнятті рішення норм
матеріального та процесуального права.

У зв'язку з викладеним в апеляційній
скарзі ставиться питання про
скасування постанови Центрального
районного суду м. Миколаєва від 20.05.2013
року та ухвалення нового рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
суд апеляційної інстанції приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Судом першої інстанції в ході
вирішення спірного питання було
встановлено, що позивач є учасником
бойових дій, що підтверджується
посвідченням серія НОМЕР_1 від 13.09.2005
року.

Позивач відповідно до ч.5 ст.12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» має
право на отримання разової щорічної
грошової допомоги до 5 травня.

Звертаючись з позовом до суду першої
інстанції ОСОБА_2 посилався на те, що у
2012 році виплата йому разової грошової
допомоги до 5 травня здійснювалась у
розмірі меншому, ніж передбачено
Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», у зв'язку з чим просив
стягнути з відповідача недоплачені
суми зазначеної допомоги.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції стосовно відмови
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2,
зважаючи на наступне:

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» в редакції від
09.07.2007 року, щорічно до 5 травня
учасникам бойових дій виплачується
разова грошова допомога у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
частину 5 ст.12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» змінено та
викладено в такій редакції: "Щорічно до
5 травня учасникам бойових дій
виплачується разова грошова допомога у
розмірі, який визначається Кабінетом
Міністрів України в межах бюджетних
призначень, встановлених законом про
Державний бюджет України".

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року №10-рп/2008 вищезазначені
зміни були визнані неконституційними,
а тому ч.5 ст.12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» продовжила свою
дію в редакції від 09.07.2007 року.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» від 22.12.2011 року
встановлено, що у 2012 році норми і
положення статей 12, 13, 14, 15 та 16
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» (Відомості Верховної Ради
України, 1993 року, №45, ст.425 із наступними
змінами), застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2012 рік.

Таким чином в 2012 році учасникам бойових
дій виплачувалася разова грошова
допомога у розмірі встановленому
Кабінетом Міністрів України від 28
грудня 2011 року № 1381 «Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верств населення».

Таким чином, в даному випадку на період
виникнення спірних правовідносин, які
є предметом спору в цій справі, були
наявні нормативно-правові акти, які
мали однакову юридичну силу, але
по-різному встановлювали розмір
разової грошової допомоги до 5 травня
інвалідам війни ІІІ групи та учасникам
бойових дій.

На підставі ст. 75 Конституції України
Верховна Рада України є єдиним органом
законодавчої влади в Україні.
Конституція України не встановлює
пріоритету застосування того чи іншого
закону, в тому числі залежно від
предмета правового регулювання. Немає
також закону України, який би регулював
питання подолання колізії норм
законів, що мають однакову юридичну
силу.

Конституційний Суд України у пункті 3
мотивувальної частини Рішення від 3
жовтня 1997 року № 4-зп у справі про
набуття чинності Конституцією України
зазначив: «Конкретна сфера суспільних
відносин не може бути водночас
врегульована одно предметними
нормативними правовими актами
однакової сили, які за змістом
суперечать один одному. Звичайною є
практика, коли наступний у часі акт
містить пряме застереження щодо
повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те,
що з прийняттям нового акта, якщо інше
не передбачено самим цим актом,
автоматично скасовується
однопредметний акт, який діяв у часі
раніше».

За змістом ч. 3 ст. 150 Конституції
України рішення Конституційного Суду
України є обовязковими до виконання на
території України.

Отже, за наявності декількох законів,
норми яких по-різному регулюють
конкретну сферу суспільних відносин,
під час вирішення спорів у цих
відносинах суди повинні застосовувати
положення закону з урахуванням дії
закону в часі за принципом пріоритету
тієї норми, яка прийнята пізніше.

Так само, з огляду на відсутність факту
порушення прав позивача на момент
судового розгляду справи у зв'язку з
можливою невиплатою відповідачем
підвищення до пенсії у майбутньому,
колегія суддів вказує на
обгрунтованість висновків суду
апеляційної інстанції щодо
відсутності підстав для зобов'язання
органу Пенсійного фонду України в
подальшому нараховувати щорічну
допомогу учаснику бойових дій.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи та постановлено
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду -без
змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Центрального
районного суду м. Миколаєва від 20.05.2013 -
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Бойко А.В.

Судді:
Танасогло Т. М.

Яковлєв О.В.