Справа № К/9991/14187/11-С
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2013-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2013 року м. Київ
К/9991/14187/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів : Логвиненко А.О.
(доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Орджонікідзевського
району Маріупольської міської ради
Донецької області на постанову
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 1.12.2008р.
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26.03.2009р. у
справі

за позовом ОСОБА_3

до відповідача Управління праці та
соціального захисту населення
Орджонікідзевського району м.
Маріуполя

про стягнення недотриманих сум на
оздоровлення , -

В С Т А Н О В И В :

22.07.2008р. до суду з позовом, з урахуванням
збільшення позовних вимог, про
стягнення недоотриманих сум на
оздоровлення за 2003 - 2005 та 2007 - 2008р.р.
звернувся ОСОБА_3 Свої вимоги позивач
обґрунтував тим, що він є учасником
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, інвалідом 3
групи, у зв'язку з чим, відповідно до
ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі Закон № 796-ХІІ) має
право на отримання щорічної допомоги
на оздоровлення в розмірі 4 мінімальних
заробітних плат на момент виплати.
Просив стягнути з відповідача
недоотриману допомогу на оздоровлення
за вказаний період часу.

Постановою Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 1.12.2008р., залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26.03.2009р.,
позовні вимоги задоволено. Стягнуто з
управління праці та соціального
захисту населення Орджонікідзевського
району м. Маріуполя (далі - УПСЗН)
недоотриману суму щорічної допомоги на
оздоровлення за 2003 - 2005 та 2007 - 2008р.р. в
розмірі 6023,50 грн.

Не погодившись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач
звернувся із касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
просив їх скасувати та прийняти
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, з огляду на таке.

Під час розгляду справи судами першої
та апеляційної інстанцій встановлено
наступне.

ОСОБА_3 є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1986р., 1 категорії, згідно посвідчення,
та являється інвалідом 3 групи
захворювання, яке пов'язане з роботами
по ліквідації наслідків аварії (а.с. 4).

Відповідно до ст. 48 Закону № 796-ХІІ (в
редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин) позивач має
право на щорічну допомогу на
оздоровлення, як потерпілий внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
інвалід 3 групи, в розмірі 4 мінімальних
заробітних плат.

УПСЗН позивачу була виплачена щорічна
допомога на оздоровлення в таких
розмірах: за 2003 рік - 21,50грн. в травні 2003
року, за 2004 рік - 21,50грн. в квітні 2004 року,
за 2005 рік - 21,50 грн. в березні 2005 року, за
2006 рік - 90 грн. в березні 2006 року, за 2007
рік - 90 грн. в лютому 2007 року, за 2008 рік - 90
грн. в березні 2008 року.

Згідно частини 7 статті 48
вищенаведеного Закону розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Зі змісту вимог законів України про
встановлення розмірів мінімальних
заробітних плат на 2003 - 2005 роки не
вбачається будь-яких обмежень щодо
можливостей застосування розміру
мінімальної заробітної плати з метою
реалізації норми статті 48 Закону №
796-ХІІ.

Статтею 1 Закону України «Про
встановлення розміру мінімальної
заробітної плати на 2003 рік» від 26.12.2002 №
372 встановлено з 1 січня 2003 року розмір
мінімальної заробітної плати 185 грн. на
місяць, а з 1 грудня 2003 року - 237 грн. на
місяць.

Статтею 89 Закону України «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2004 рік» від 17.06.2004 №
1801 встановлено з 1 січня 2004 року розмір
мінімальної заробітної плати 205 грн. на
місяць, а з 1 вересня 2004 року - 237 грн. на
місяць.

Статтею 83 Закону України «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2005 рік» та деяких
інших законодавчих актів України» від
25.03.2005 № 2505 встановлено з 1 січня 2005 року
розмір мінімальної заробітної плати 262
грн. на місяць, з 1 квітня 2005 року - 290 грн.
на місяць, з 1 липня 2005 року - 310 грн. на
місяць, з 1 вересня 2005 року - 332 грн.

Встановлений постановами Кабінету
Міністрів України «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи»від 26.07.1996 № 836 та «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005
№ 562 розмір щорічної допомоги на
оздоровлення не відповідає розміру,
встановленому іншими законами України.
Оскільки ні Верховна Рада України, ні
Кабінет Міністрів України в наступному
будь-яких рішень із цих питань не
приймали, то виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами при
вирішенні даного спору, застосуванню
підлягає саме стаття 48 Закону № 796-ХІІ
та законодавство щодо розмірів
мінімальних заробітних плат на 2003 - 2005
роки, а не постанови Кабінету Міністрів
України «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996
№ 836 та «;Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 12.07.2005 № 562.

Таким чином, відповідач здійснював
позивачу виплати щорічної допомоги на
оздоровлення за 2003-2005 роки з порушенням
вимог статті 48 Закону № 796-ХІІ, а отже
суди дійшли вірного висновку про те, що
позовні вимоги за 2003-2005 роки підлягають
задоволенню.

Пунктом 30 статті 71 Закону України від
19.12.2006р. №489-V «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» було зупинено дію
ст.48 Закону №796-ХІІ, а щорічна допомога
на оздоровлення виплачувалась в
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України.

Конституційний Суд України рішенням
від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 489-V, в тому числі й пункт 30
статті 71 Закону № 489-V.

Підпунктом 11 пункту 28 розділу ІІ Закону
України від 28.12.2007р. №107-VІ «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені зміни до ст.48 Закону №796-ХІІ,
згідно яких щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Зміни, внесені підпунктом 11 пункту 28
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008 були визнані
неконституційними з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
рішення.

Таким чином, з часу проголошення Рішень
№ 6-рп/2007 та № 10-рп/2008 Конституційним
Судом України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону №
796-ХІІ.

Спірні виплати є одноразовими,
виплачуються щорічно, і правовідносини
закінчуються на день проведення таких
виплат.

Отже, виплата щорічної допомоги на
оздоровлення за 2003 - 2005 роки повинна
здійснюватися відповідно до ст. 48
Закону №796-ХІІ, а в лютому 2007 року та в
березні 2008 року - в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ст. 225 КАС України суд
касаційної інстанції має право змінити
судове рішення, якщо у справі немає
необхідності досліджувати нові докази
або встановлювати обставини, а судове
рішення, яке змінюється, є помилковим
тільки в частині.

Керуючись статтями 222, 223, 225, 230, 232,
254 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради Донецької
області задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя Донецької
області від 1.12.2008р. та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26.03.2009р.
змінити, виклавши резолютивну частину
в наступній редакції:

«Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову
управління праці та соціального
захисту населення Орджонікідзевського
району Маріупольської міської ради
Донецької області у виплаті
недоотриманої допомоги на
оздоровлення за 2003 - 2005 роки.

Стягнути з управління праці та
соціального захисту населення
Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради Донецької
області на користь ОСОБА_3 недоотриману
щорічну допомогу на оздоровлення за 2003
- 2005 роки, виходячи з розміру 4
мінімальних заробітних плат,
відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», з
урахуванням проведених виплат.»

Постанова набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копії особам, які беруть участь у
справі, оскарженню не підлягає, але
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку, передбаченому ст.ст.
235-244 КАС України.

Судді
А.О.
Логвиненко

О.Є.
Донець

В.Ф. Мороз