Справа № 2а-13568/12/2670
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Костенко
Суддя-доповідач: Шостак О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

24 грудня 2013 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Шостака О.О.,

суддів - Горяйнова А.М.
та Желтобрюх І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві, без фіксування
технічними засобами, в порядку ст. 41 КАС
України, апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі м. Києва Державної податкової
служби на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
29.11.2012 року по справі за
адміністративним позовом Державного
підприємства «Київський ремонтний
завод «Радіан», правонаступником якого
є Дочірнє підприємство Державної
компанії «Укрспецекспорт» - Державне
підприємство «Укроборонсервіс» до
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі м. Києва Державної
податкової служби про скасування
податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2010 року позивач звернувся до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі м. Києва Державної
податкової служби у якому просив
визнати нечинним та скасувати
податкове пові домлення-рішення від
05.07.2010р. №/0/24045 про нарахування
2534017,76 грн. податку на землю.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
29.11.2012 року адміністративний позов було
задоволено частково:

- скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі м. Києва від 05.07.2010 року
№/0/24045 в частині визначення
податкового зобов'язання із земельного
податку в сумі 2334357,20 грн. (у тому числі:
1558020,93 - основний платіж, 776336,27 грн. -
штрафні санкції).

-відмовлено Державному підприємству
"Київський ремонтний завод "Радіан",
правонаступником якого є Дочірнє
підприємство Державної компанії
"Укрспецекспорт" -Державне
підприємство "Укроборонсервіс", в
задоволенні адміністративного позову
в частині скасування податкового
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі м. Києва від 05.07.2010 року
№/0/24045 в частині визначення
податкового зобов'язання із земельного
податку в сумі 199660,56 грн. (у тому числі:
133107,04 грн. - основний платіж, 66553,52 грн. -
штрафні санкції).

Не погоджуючись із прийнятими судовими
рішеннями, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду від 29.11.2012 року та
прийняте нове рішення, яким відмовити в
задоволені позову в повному обсязі.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом
першої інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі м. Києва Державної
податкової служби - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
29.11.2012 року - без змін, виходячи із
наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як було встановлено судом першої
інстанції, ДПІ у Дарницькому районі м.
Києва провела позапланову виїзну
перевірку ДП «Київський ремонтний
завод «Радіан» з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01 жовтня 2008 року по 31 березня
2010 року, валютного та іншого
законодавства за період з 15 червня 2007
року по 31 березня 2010 року, за
результатами якої було складено акт
№3879/2306/07796404 від 15 червня 2010 року.

В акті перевірки було встановлено
порушення позивачем, зокрема, вимог
статей 5, 7, 13 Закону України «Про плату
за землю», статті 206 Земельного кодексу
України, яке полягало у заниженні суми
податкового зобов'язання по податку на
землю за період з 15 червня 2007 року по 31
березня 2010 року на загальну суму 1691126,97
грн., зокрема, в 2007 році на суму 298835,75
грн., в 2008 році на суму 733706,56 грн., в 2009
році на суму 578464,81 грн., в 1-му кварталі
2010 року на суму 80119,85 грн.

05 липня 2010 року ДПІ у Дарницькому
районі м. Києва на підставі акта
перевірки прийняла податкове
повідомлення-рішення № /0/24045, яким
згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2
пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.6
пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
визначила ДП «Київський ремонтний
завод «Радіан» суму податкового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій) за платежем: плата
за землю у розмірі 2534070,76 грн., у тому
числі 1691127,97 грн. - за основним платежем,
842889,79 грн. -за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Не погоджуючисьз вищевикладеними
обставинами, позивач звернувся до суду
з відповідним позовом.

Окружний адміністративний суд м. Києва
прийшов до висновку про необхідність
частково задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать, що на
підставі наказів ДПІ від 02.06.2010р. №373-П,
від 08.06.2010 року №393-П та згідно з п. 6 ч. 6
ст. 11 Закону України "Про державну
податкову службу в Україні" ДПІ було
проведено позапланову виїзну
перевірку ДП "КРЗ "Радіан" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.10.2008 року по
31.03.2010 року, валютного та іншого
законодавства за період з 15.06.2007 року по
31.03.2010 року, за результатами якої було
складено акт від 15.06.2010 року
№3879/2306/07796404.

В акті перевірки серед іншого
зазначено про порушення позивачем
ст.ст. 5, 7, 13 Закону України від 03.07.1992
року №2535 "Про плату за землю" (далі -
Закон №2535) і ст. 206 Земельно го кодексу
України (далі - ЗК) та заниження
податкового зобов'язання з податку на
землю за період з 15.06.2007 року по 31.03.2010
року на суму 1691126,97 грн., у т.ч.: в 2007 року -
298835,75 грн., в 2008 року - 733706,56 грн., в 2009
року - 578464,81 грн., в 1-му кварталі 2010 року -
80119,85 грн.

Згідно з п. 3.5.4 акта зміст порушень
полягає у тому, що перевіркою
встановлено роз біжності в площі
земельної ділянки за даними
земельно-кадастрової інформації та
площі, за яку ДП "КРЗ "Радіан" фактично
сплачувало податок. Як зазначається в
акті, згідно відповіді Київського
управління земельних ресурсів від
19.02.2009 року №07/387-5046 за ДП "КРЗ "Радіан"
зареєстрована земельна ділянка
(кадастровий номер 63:438:015) відповідно з
технічним звітом по встановленню
зовнішніх меж землекористування по
вул. Россошанській, За, площею: 177157,24 м2 -
з 15.06.2007 року, 177220,66 м2 - з 31.10.2008 року,
102449,50 м2 - з 08.12.2009 року по теперішній час.
Згідно даних податкового обліку
позивач обчислював податок на землю у
період з 15.06.2007 року по 31.12.2007 року та за
2008 року виходячи з площі земельної
ділянки 51170 м, за 2009 року - 97000м2, за
січень-березень 2010 року - 64900 м2.

За наслідками перевірки, ДПІ було
винесено податкове
повідомлення-рішення від 05.07.2010 року
№/0/24045, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання з плати за землю
в сумі 2534070,76 грн. (у т.ч.: 1691127,97 грн. -
основний платіж, 842889,79 грн. - штраф).

Спірні правовідносини виникли у сфері
справляння податків і зборів та
стосуються правомірності податкового
повідомлення-рішення про нарахування
плати за землю.

Згідно із ст. 206 ЗК використання землі в
Україні є платним. Плата за землю
справляється відповідно до закону.

До набрання чинності 01.01.2011 року ПК
України, розміри та порядок плати за
використання зе мельних ресурсів, а
також відповідальність платників та
контроль за правильністю обчис лення і
справляння земельного податку
визначалося Законом №2535.

Відповідно до ст. 2 Закону №2535
використання землі в Україні є платним.
Плата за землю справляється у вигляді
земельного податку або орендної плати,
що визначається залеж но від грошової
оцінки земель. Власники земельних
ділянок, земельних часток (паїв) та
земле користувачі, крім орендарів та
інвесторів-учасників угоди про
розподіл продукції, сплачують
земельний податок. За земельні ділянки,
надані в оренду, справляється орендна
плата.

Статтею 5 Закону №2535 встановлено, що
об'єктом плати за землю є земельна
ділянка, а також земельна частка (пай),
яка перебуває у власності або
користуванні, у тому числі на умовах
оренди (ч. 1), а суб'єктом плати за землю
(платником) є власник земельної
ділянки, земельної частки (паю) і
землекористувач, у тому числі орендар
(ч. 2).

Згідно із ст. 13 Закону №2535 підставою
для нарахування земельного податку є
дані державного земельного кадастру, а
орендної плати за земельну ділянку, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, - договір оренди такої
земельної ділянки.

Згідно із ст. 15 Закону №2535 власники
землі та землекористувачі сплачують
земель ний податок з дня виникнення
права власності або права користування
земельною ділянкою.

Статтею 125 ЗК в редакції, чинній на
початок періоду, що перевірявся,
встановлюва лось, що право власності та
право постійного користування на
земельну ділянку виникає після
одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та
його державної реєстрації. Право на
оренду земельної ділянки виникає після
укладення договору оренди і його
державної реєстрації. Приступати до
використання земельної ділянки до
встановлення її меж у натурі (на
місцево сті), одержання документа, що
посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

В редакції від 05.03.2009р. вказана стаття
встановлювала, що право власності на зе
мельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Із цими положенням ЗК кореспондується
ст. 182 ЦК, якою передбачено, що право
влас ності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і при пинення
підлягають державній реєстрації;
державна реєстрація прав на
нерухомість і правочинів щодо
нерухомості є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
на давати інформацію про реєстрацію-та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом.

Згідно із ст. 126 ЗК право власності на
земельну ділянку і право постійного
користу вання земельною ділянкою
посвідчується державними актами. Право
оренди землі оформляється договором,
який реєструється відповідно до
закону.

З матеріалів справи вбачається факт
відсутності документів, що
посвідчують право власності чи право
користування позивачем земельною
ділянкою (кадастровий номер 63:438:01.5)
площею 177157,24 м2 - з 15.06.2007 року, 177220,66 м2 - з
31.10.2008 року, 102449,50 м2 - з 08.12.2009 року по
теперішній час за адресою: м. Київ, вул.
Россошанська, За, і державну реєстрацію
цих прав. Наявність таких документів
перевіркою не встановлено, а їх
відсутність відповідачем не запе
речується. Про їх відсутність свідчать
також листи Головного управління
земельних ресурсів Київської міської
державної адміністрації від 19.03.2007р.
№2705/7402, від 19.02.2009 року №07/387-5046 та від
29.06.2010 року №07-387/19858. Наявні у справі
витяги з бази даних Державного
земельного кадастру станом на 05.09.2007
року, станом на 12.01.2009 року та станом на
11.02.2010 року всупереч вимогам ст. 193 ЗК не
містять необхідних посилань на правові
підстави землеволодіння чи
землекористування, тому не можуть
свідчити про наявність у позивача
таких речових прав.

Матеріали справи свідчать, що
відомості про земельну ділянку
(кадастровий номер 63:438:015) площею 177157,24
м2 включені до Державного земельного
кадастру на підставі технічного звіту
по встановленню зовнішніх меж
земельної ділянки, здійсненого в/ч 03310,
правонаступ ником якої була в/ч А3445. Як
вказано в листі Головного управління
земельних ресурсів Київської міської
державної адміністрації від 19.03.2007 року
№2705/7402 станом на 12.03.2007 року дана
земельна ділянка зареєстрована в ПК
"Кадастр" саме за в/ч 03310, натомість
станом на 12.03.2007 року в автоматизованій
системі ПК "Кадастр" земельні ділянки
за ДП "КРЗ"Радіан" в межах міста Києва не
зареєстровані. В подальшому, на
підставі зазначеного техніч ного звіту
та листа ДП "КРЗ "Радіан" від 29.05.2007 року
№152, в державному земельному кадастрі
здійснено заміну землекористувача на
позивача.

Однак, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
технічний звіт є технічною
документацією та не є
правовстановлюючим доку ментом і не
може братися судом до уваги в якості
доказу, що посвідчує право власності чи
право користування позивачем
земельною ділянкою по вул.
Росошанській, 3-а, у м. Києві, вка заної
відповідачем площі. Більше того,
технічний звіт здійснювався лише в/ч
03310 й судом не встановлено офіційного
оформлення позивачем технічного звіту
на земельну ділянку пло щею 177157,24 м - з
15.06.2007 року, 177220,66 м2 - з 31.10.2008 року, 102449,50
м2 - з 08.12.2009 року, тому посилання на
технічний звіт в/ч 03310 не можуть братися
судом до уваги, також і в якості доказу
на підтвердження площі фактично
використовуваної позивачем земельної
ділянки.

Таким чином, наявні в справі матеріали
не підтверджують відповідні юридичні
факти, з якими законодавець пов'язує
обов'язок сплати позивачем земельного
податку чи орендної плати за земельну
ділянку площею 177157,24 м2 - з 15.06.2007 року,
177220,66 м2 - з 31.10.2008 року, 102449,50 м2 - з 08.12.2009
року. За відсутності документів, що
посвідчують відповідні речові права
позивача на земельну ділянку та
державну реєстрацію цих прав, лише дані
земельного кадастру не можуть бути
єдиною достатньою підставою для
нарахування зе мельного податку, тому
визначення відповідачем податкових
зобов'язань із земельного подат ку,
виходячи із вказаної в земельному
кадастрі площі земельної ділянки є
неправомірним.

Цей висновок відповідає висновку
Вищого адміністративного суду України
в ухвалі від 28.09.2011р., який в силу ч. 5 ст.
227 КАС є обов'язковим для суду при
розгляді даної справи.

Враховуючи вищевикладене, повно та
всебічно дослідивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі м. Києва від 05.07.2010 року
№/0/24045 в частині визначення
податкового зобов'язання із земельного
податку в сумі 2334357,20 грн. (у тому числі:
1558020,93 - основний платіж, 776336,27 грн. -
штрафні санкції) є незаконним та
необгрунтованим.

З огляду на наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.
В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі м. Києва Державної податкової
служби - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 29.11.2012 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволені апеляційної скарги
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі м. Києва Державної
податкової служби - відмовити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 29.11.2012 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до вимог ч. 2 ст. 212 КАС
України та може бути оскаржена в
двадцятиденний термін шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Шостак

Судді А.М. Горяйнов

І.Л. Желтобрюх

.

Головуючий суддя
Шостак О.О.

Судді:
Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.