Справа № 819/2428/13-а
Суддя: Хрущ В. Л.
Дата ухвалення: 2013-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 819/2428/13-a

"23" грудня 2013 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Хрущ
В. Л.,

за участю:

секретаря судового засідання
Найко Н.І.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Креховця В.
І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Тернополі
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Державної фінансової
інспекції в Тернопільській області,
Кременецької міжрайонної державної
фінансової інспекції, третя особа -
Комунальне підприємство Кременецької
міської ради "Міськводгосп", про:
визнання протиправною та скасування
вимоги Кременецької міжрайонної
державної фінансової інспекції
№19-19-11/18/648 від 06.06.2012 року в частині, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із
адміністративним позовом до Державної
фінансової інспекції в Тернопільській
області, в якому порушив питання про
визнання протиправною та скасування
вимоги Кременецької міжрайонної
державної фінансової інспекції, згідно
якої Комунальне підприємство
Кременецької міської ради
"Міськводгосп" зобов'язано стягнути
49714,93 грн. зайво виплаченої надбавки з
керівника підприємства ОСОБА_1, який
безпідставно отримував надбавку, в
порядку та розмірах, встановлених ст.
ст. 127, 136 КЗпП України, а у разі пропуску
встановленого строку відшкодувати
порушення за рахунок винних осіб, що
допустили зайві грошові виплати (ст. 133
КЗпП України).

У ході розгляду даної справи з боку
позивача подавались додаткові
обґрунтування до позову, а також -
уточнення до позовних вимог (в
залежності від обставин, які
встановлювались судом у ході розгляду
даної справи).

Враховуючи усі подані суду пояснення з
приводу правової позиції позивача, -
заявлені позивачем вимоги про визнання
часткове протиправною та скасування
вимоги Кременецької міжрайонної
державної фінансової інспекції
№19-19-11/18/648 від 06.06.2012 року - обґрунтовані
наступним. Так, звертаючись до суду із
позовом, - позивач та його представник
посилаються на відсутність у
Кременецької міжрайонної державної
фінансової інспекції компетенції у
сфері трудових відносин та
неможливість за результатами
проведених ревізій робити висновки про
порушення або додержання керівником
підконтрольної установи вимог
законодавства про працю. На думку
представника позивача, таке право має
Державна інспекція праці у
Тернопільській області, яка провела
аналогічну перевірку дотримання
законодавства про працю за дорученням
прокуратури Кременецького району і
жодних порушень з приводу нарахування
керівнику підприємства встановленого
у контракті розміру надбавки до
заробітної плати не мала; тому, на думку
позивача, Кременецькою міжрайонною
державною фінансовою інспекцією при
виставленні КП «Міськводгосп» вимоги
(в частині оскарження її позивачем) -
було перевищено надані їй
повноваження. При цьому, представника
позивача посилається на те, що така
його позиція підтверджується тим, що за
поданням прокуратури Тернопільської
області начальника Кременецької
міжрайонної державної фінансової
інспекції ОСОБА_4 було притягнуто до
дисциплінарної відповідальності
(відповідно до наказу ДФІ у
Тернопільській області від 16.08.2013 року
№173-0 «Щодо розгляду подання
прокуратури Тернопільської області).

Окрім того, в обґрунтування заявленого
позову, звертається увага на те, що
попередній керівник КП «Міськводгосп»
ОСОБА_5 працював за контрактом
аналогічного змісту від 01.07.2006 року,
однак, жодних претензій щодо
нарахування надбавок і премій за
період його роботи - до підприємства не
виставлялось і не виставляється; при
цьому, зважаючи на те, що КП
«Міськводгосп» не хоче представити
копії акту ревізії КП «Міськводгосп»
за попередні роки (роки роботи ОСОБА_5)
на підтвердження або спростування
незаконності нарахування керівнику
підприємства, то це, за твердженням
позивача, - свідчить про вибірковість
претензій Кременецької МДФІ та
упередженого ставлення даного
відповідача саме до ОСОБА_1

При цьому, на думку представника
позивача, оскільки з листа
Кременецької міської ради №612 від
21.10.2013 року видно, що протягом 2008-2012
років дотації на виплату заробітної
плати працівникам КП «Міськводгосп» із
міського бюджету не надавалися, - то,
згідно з відповідними пунктами Статуту
КП «Міськводгосп» грошові кошти,
отримані в результаті його
господарської діяльності і спрямовані
на оплату праці, - не є комунальною
власністю, а є власністю самого
підприємства, як юридичної особи.

Окрім наведеного вище, позовні вимоги
ОСОБА_1 обґрунтовуються також тим, що
позивач вважає, що відповідного
розпорядження Кременецькій міській
раді - і не потрібно було видавати,
оскільки розмір надбавки (в розмірі 50%
посадового окладу) чітко зафіксовано в
контракті, як це передбачено
Постановою КМУ №859 від 19.05.1999 року; і,
оскільки Кременецька міська рада, як
власник комунального підприємства,
мала повне право затвердити Порядок чи
Положення про встановлення,
нарахування, погодження і виплату
надбавок і премій керівникам
комунальних підприємства, однак цього -
не зробила, а також враховуючи, що
передбачена в контракті надбавка за
період роботи позивача - не
скасовувалась і не зменшувалась у
визначеному Постановою КМУ №859 від
19.05.1999 року порядку (у разі
несвоєчасного виконання завдань,
погіршення якості роботи), та
враховуючи, що за період дії контракту
позивач не притягувався до
відповідальності, неодноразово
нагороджувався грамотами Кременецької
міської ради та Тернопільської ОДА, і
підтвердженням його сумлінного
ставлення до роботи є видана йому
Кременецькою міською радою у 2010 році
характеристика, - то позивач вважає, що
висновок Кременецької МДФІ про
безпідставне нарахування ОСОБА_1
надбавки за інтенсивність праці в
розмірі 50% - є безпідставним.

Відносно самого погодження та
нарахування надбавки, - то представник
позивача рахує, що це питання не до
комунального підприємства і не до його
керівника.

При цьому, у поданих представником
позивача суду 17.12.2013 року запереченнях
доводів відповідача у справі, -
представник позивача наголошує, що
контрактом передбачено право на
нарахування надбавки, а не на її
виплату, а тому, посилаючись на те, що
акт ревізії не містить інформації із
посиланням на документи
бухгалтерського обліку про те, що
ОСОБА_1 отримував дану надбавку у касі
підприємства, а також на те, що
Комунальним підприємством
«Міськводгосп» не надано суду всіх
підтверджуючих документів про виплату
позивачу надбавки до заробітної плати
і премій за період його роботи, -
представник позивача вважає, що із
наданих йому та суду документів,
враховуючи часткову втрату документів
на підприємстві, - неможливо
встановити, чи отримував позивач
надбавку до заробітної плати та премії,
чи не отримував, оскільки, як
зафіксовано в акті перевірки, - виплата
заробітної плати проводилась на
підприємстві і по платіжних відомостях
і по видаткових касових ордерах.

Окрім того, в обґрунтування позовних
вимог, представник позивача, зокрема,
посилається на те, що вказане порушення
допущене із вини бухгалтера КП
«Міськводгосп» по нарахуванню
заробітної плати ОСОБА_6, яка без
розпорядчих документів проводила
нарахування вказаної вище надбавки, і
на позивача Кременецька МДФІ покладає
вину - лише за незабезпечення належного
контролю за веденням бухгалтерського
обліку, а за неналежний контроль за
діяльністю підприємства - на
Кременецьку міську раду. Таким чином,
за твердженням представника позивача -
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну підприємству, - повинна була
б нести особа, яка здійснювала
нарахування ОСОБА_1 надбавки без
погодження із Кременецькою міською
радою, однак, постановою про закриття
кримінальної справи від 23.10.2012 року -
ОСОБА_6 було визнано винною у цьому
порушенні, однак, кримінальна справа -
закрита у зв'язку з відсутністю в її
діях складу злочину, а досудове
слідство не встановило виплату ОСОБА_1
нарахованої надбавки.

Що ж стосується вимоги в частині
зобов'язання КП «Міськводгосп»
стягнути завдану підприємству шкоду
саме з колишнього керівника
підприємства ОСОБА_1, - то представник
позивача посилається на те, що на дату
винесення оскаржуваної вимоги - не
існувало доказів, які підтверджують
вчинення ОСОБА_1 діянь, переслідуваних
у кримінальному порядку (п.3 ст.134 КЗпП
України), які були встановлені в
порядку кримінального судочинства -
наявність вироку суду у кримінальній
справі, та які б свідчили про наявність
підстав про його матеріальну
відповідальність.

Окрім наведеного вище, в обґрунтування
позову наведено також ряд положень
законодавства, які, на думку позивача, у
сукупності з наведеними в позові
обставинами, - свідчать про наявність
підстав для задоволення позову.

В ході розгляду даної справи - судом у
відповідності до положень статті 52 КАС
України у якості другого відповідача
було залучено Кременецьку міжрайонну
державну фінансову інспекцію, а в
якості третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору (на стороні
відповідача) у відповідності до
положень статті 53 КАС України -
залучено особу, яка не є стороною у
даній справі, проте, на права та
обов'язки якої може вплинути рішення
суду у даній справі, - Комунальне
підприємство Кременецької міської
ради "Міськводгосп".

Під час здійснення розгляду справи
судом також було вирішено ряд
клопотань, заявлених позивачем,
зокрема: визнано поважними причини
пропуску звернення позивача до суду із
даним позовом, витребувано документи,
які мали значення для правильного
вирішення даної справи, задоволено
клопотання про допит свідка (гр.
ОСОБА_9), до початку розгляду справи по
суті - прийнято заперечення доводів
відповідача у справі, які, фактично, є
заявою, в якій позивачем (його
представником) змінено (збільшено)
підстави подання даного позову, та
відмовлено в задоволенні ряду
клопотань у зв'язку з їх
необґрунтованістю. За наслідками
розгляду всіх заявлених клопотань -
судом постановлені відповідні ухвали
із належним обґрунтуванням причин їх
постановлення (за наслідками розгляду
кожного клопотання), із занесенням їх
до відповідних журналів судового
засідання.

В судових засіданнях позивач та його
представник вимоги заявленого позову
підтримали, надавали пояснення,
аналогічні викладеним в позові та
додаткових обґрунтуваннях до позову,
просили позов задовольнити.

Представник відповідачів подав суду
письмові заперечення проти позову, в
яких звертає увагу на те, що внаслідок
неврахування та/чи неправильного
трактування позивачем положень
відповідних нормативних актів
(зокрема: ст.35 Закону України «Про
оплату праці» №108/95-ВР (зі змінами), п. 36
ст. 2, ст. 4, ст. 113 Бюджетного кодексу
України, а також Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»
№2939-ХІІ та Порядку державного
інспектування державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою КМУ
№550 від 20.04.2006 року, положень Постанови
КМУ №859 від 19.05.1999 року, а також
підпункту в) пункту 3.1 Контракту від
18.04.2008 року, укладеного між позивачем як
керівником КП «Міськводгосп» та
власником даного комунального
підприємства - Кременецькою міською
радою), - позивач прийшов до
неправильного висновку про
відсутність у Кременецької
міжрайонної державної фінансової
інспекції права на здійснення
державного нагляду та контролю за
додержанням вимог законодавства - в
частині проведення у ході перевірок
досліджень питань законності та
достовірності витрат на оплату праці,
та відповідно, відсутності у даного
відповідача компетенції пред'являти
вимоги про усунення таких порушень,
виявлених у ході ревізії.

Окрім того, представник відповідачів
посилається на те, що відсутність
відповідних погоджень із власником КП
«Міськводгосп» - Кременецькою міською
радою та з управлінням ЖКГ
Тернопільської ОДА конкретно
визначених сум надбавки у межах 50%
розміру, можливість надання якої
передбачалась умовами Контракту, - не
давала права встановлювати такі
надбавки ОСОБА_1 та отримувати їх,
виходячи лише з підпункту в) пункту 3.1
Контракту.

Водночас, за посиланням відповідача,
вказані у вимозі №19-19-11/18/648 від 06.06.2012
року (в частині вимоги, яка
оскаржується позивачем) способи
усунення порушень вимог законодавства,
які потягли безпідставні виплати, - не
пов'язані з усуненням порушень вимог
законодавства, яке регулює трудові
відносини працівників; при цьому,
способи усунення виявленого порушення
- відповідають суті порушень, виявлених
ревізією, а сама вимога - прийнята у
межах компетенції відповідача як
органу державного фінансового
контролю. Правомірність оскаржуваної
позивачем вимоги №19-19-11/18/648 від 06.06.2012
року (частини вимоги) - підтверджується
і постановою Тернопільського
окружного адміністративного суду від
16.10.2012 року у справі №2-а/1970/3557/12 (за
позовом ДФІ в Тернопільській області
до КП «Міськводгосп» про зобов'язання
виконати вимоги), яка набрала законної
сили у встановленому законом порядку,
та виконавче провадження за якою
(ВП№35464742) станом на момент розгляду
даної справи - вже закінчене у
відповідності до постанови державного
виконавця відділу ДВС Кременецького
РУЮ від 27.06.2013 року у зв'язку з фактичним
виконанням боржником (КП
«Міськводгосп») вимоги Кременецької
МДФІ від 06.06.2012 року №19-19-11/18/648, зокрема:
шляхом звернення до суду з цивільним
позовом про відшкодування ОСОБА_1 та
ОСОБА_9 заподіяної підприємству
майнової шкоди.

При цьому, в обґрунтування заперечень
проти позову представник відповідача
посилається також на те, що вимога
Кременецької МДФІ №19-19-11/18/648 від 06.06.2012
року - була адресована КП
«Міськводгосп», а не самому позивачу
(який на момент винесення вимоги - вже
не був директором КП «Міськводгосп»), а
тому і обов'язку таку вимогу виконувати
на позивача покладено - не було; при
цьому, оскільки позивач вже не був
директором підприємства, - то в даному
випадку Кременецька МДФІ при
виставленні вимог до КП «Міськводгосп»
- не здійснювала відносно позивача
жодних управлінських функцій у
розумінні п.7 ч.1 ст.3 КАС України. В той
же час, позивач при зверненні до суду -
не вказав, які саме його права порушені
або обмежені у зв'язку з виставленням
відповідачем вимоги №19-19-11/18/648 від
06.06.2012 року до КП «Міськводгосп», та як
наслідок, підлягають захисту в порядку
адміністративного судочинства.

В судових засіданнях представник
відповідачів надавав пояснення,
аналогічні наведеним у запереченнях
проти позову, просив суд у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 про часткове
скасування вимоги - відмовити.

Третя особа, КП Кременецької міської
ради «Міськводгосп», після явки у
судове засідання 20.11.2013 року її
уповноваженого представника, - в
наступні судові засідання свого
представника - не направляла. Однак,
подала до суду письмові пояснення (вх.№
11183 від 22.11.2013 року), в яких зазначила, що
вимога Кременецької МДФІ від 06.06.2012
року за №19-19-11/18/648 комунальним
підприємством «Міськводгосп» - не
оскаржувалась. Не оскаржувалась КП
«Міськводгосп» і постанова
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 16.10.2012 року
у справі №2-а/1970/3557/12.

У вказаних письмових поясненнях третя
особа також зазначила, що 20.12.2012 року
Кременецькою міською радою, яка є
Власником і засновником КП
«Міськводгосп», ОСОБА_1 було направлено
рекомендованого листа за №1011 від 19.12.2012
року про добровільне відшкодування до
01.02.2013 року заподіяної підприємству
шкоди від незаконних нарахувань та
виплат премій та надбавок, зазначених в
акті ревізії, які постановою
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 16.10.2012 року
зобов'язано КП «Міськводгосп» стягнути
з винних осіб, зокрема із ОСОБА_1
Добровільне відшкодування шкоди - не
відбулось.

05.02.2013 року КП «Міськводгосп» по
виявлених фактах порушень закону,
зазначених в акті ревізії, зокрема, при
нарахуванні та виплаті премій і
надбавок, звернувся із заявою до
Кременецького РВ УМВС України в
Тернопільській області, по якій було
відкрито кримінальне провадження
№0000106 від 05.02.2013 року.

У цих же поясненнях третя особа
висловила свою позицію з приводу
заявленого позову, вважаючи, що позовна
заява ОСОБА_1 до задоволення не
підлягає.

При цьому, вподальшому, на виконання
вимог ухвали суду про витребування
доказів від 02.12.2013 року, - КП
«Міськводгосп» надало ряд документів
(на 54 арк.), а також надало додаткові
пояснення з приводу питань, визначених
ухвалою суду (вх.№12116 від 16.12.2013 року), в
яких повідомило, зокрема, що за період
роботи ОСОБА_1 на посаді директора КП
«Міськводгосп» ніяких наказів по КП
«Міськводгосп» про виплату йому
зазначеної надбавки до посадового
окладу - не видавалось, жодних
письмових розпоряджень із
Кременецької міської ради про
погодження та розмір надбавок для
виплати ОСОБА_1 в КП «Міськводгосп» - не
надходило; згідно листа Кременецької
міської ради за №456 від 18.05.2012 року,
наданого на запит ревізорів, - розміри
таких надбавок директору ОСОБА_1
міською радою не погоджувались та не
встановлювались. При цьому, у наданих
суду поясненнях третя особа зазначає,
що про заборону проводити нарахування
та виплату будь-яких надбавок та премій
були прийняті відповідні рішення сесії
Кременецької міської ради №735 від
08.11.2011 року та розпорядження
Кременецького міського голови №132 від
15.11.2011 року. Нарахування премій та
надбавок ОСОБА_1 до посадового окладу
за період його роботи у КП
«Міськводгосп» (впродовж 2009-2012 років)
здійснювалось бухгалтером
підприємства ОСОБА_6 за усною вказівкою
головного бухгалтера ОСОБА_9

Також у наданих суду поясненнях, третя
особа, КП «Міськводгосп», зазначила, що
виплати щомісячних заробітних плат
ОСОБА_1, а туди входили і надбавки та
премії, здійснювались по платіжних
відомостях (окремо платіжні відомості
на виплату надбавок і премій не
видавались). Факт нарахування
щомісячних заробітних плат ОСОБА_1,
куди входили і надбавки та премії, -
відображались щомісячно в особовому
рахунку по заробітній платі та в
поданій персоніфікованій щомісячній
звітності в Кременецьке управління
Пенсійного фонду.

Надати суду всі копії платіжних
відомостей про отримання ОСОБА_1
заробітної плати в період з листопада
2009 року по лютий 2012 року КП
«Міськводгосп» - не може через
відсутність на підприємстві папок з
бухгалтерськими документами
«Бухгалтерія №1» за 2009-2010 роки, лютий,
березень, травень, червень грудень 2011
року. Про виявлену пропажу папок з цими
документами та іншими бухгалтерськими
документами КП «Міськводгосп» ще 20.08.2012
року за вих.№247 повідомило прокуратуру
Кременецького району.

Окрім того, у ході розгляду справи
23.12.2013 року, за клопотанням позивача
судом було допитано в якості свідка гр.
ОСОБА_9 - колишнього головного
бухгалтера КП "Міськводгосп", яка,
надаючи суду пояснення, пояснила, що
надбавки колишньому керівнику КП
«Міськводгосп» Кременецької міської
ради ОСОБА_1 дійсно призначались лише
виходячи з підпункту в) пункту 3.1
контракту, укладеного між ним та
Кременецькою міською радою; не
заперечувала того, що додаткових
погоджень розміру надбавки, яка
виплачувалась позивачу, з Кременецькою
міською радою чи з Управлінням ЖКГ - не
було. Окрім того, даний свідок на
відповідні запитання суду надала
наступні відповіді: 1) до якого часу
свідок працювала у КП «Міськводгосп» -
до 20.07.2012 року; 2) чи була вона присутньою
під час проведення ревізії та чи надано
було нею всі витребувані перевіряючими
особами документи, чи підписувала вона
акт ревізії та чи мала заперечення до
нього - свідок відповіла, що вона була
присутня під час проведення ревізії у
КП «Міськводгосп», надала всі
необхідні документи, в тому числі ті, за
якими проводилось нарахування
заробітної плати по підприємству, акт
ревізії підписала без заперечень, хоча
такі заперечення мала і висловила їх
новому керівнику; 3) чи надавались нею
усні вказівки бухгалтеру підприємства
(ОСОБА_6) щодо нарахування та виплати
ОСОБА_1 надбавок та премій, і якщо
надавались, то чим даний свідок
керувалась при їх наданні, - свідок
відповіла, що такі вказівки нею
надавались, виходячи із положень
відповідного підпункту пункту 3.1
Контракту від 18.04.2008 року, оскільки
аналогічні контракти у КП
«Міськводгосп» укладались і з
попередніми директорами підприємства
і жодного разу ніяких претензій щодо
призначення таких надбавок попереднім
керівникам ані у Власника
підприємства, ані у перевіряючих
органів - не виникало; 4) чи доводились
до її відома будь-які розпорядження чи
рішення Кременецької міської ради, як
власника підприємства, про
встановлення конкретного розміру
надбавок чи інша інформація про
погодження розмірів надбавок та премій
позивачу з управлінням
житлово-комунального господарства
Тернопільської облдержадміністрації -
свідок відповіла, що таких погоджень не
було, і на її думку, їх не потрібно було,
оскільки вона як головний бухгалтер
підприємства, та відповідно, і
бухгалтерія підприємства, - завжди
керувалась виключно положеннями
пункту 3.1 контрактів, які укладались із
керівниками та міською радою; 5) про те,
чи під час звільнення ОСОБА_1 йому було
здійснено виплату всіх належних при
вивільненні грошових сум (в тому числі:
надбавок та премій), - свідок відповіла,
що нею самостійно узгоджувалось дане
питання (з Власником підприємства) і
відповідні грошові кошти, в тому числі,
премії та надбавки, - позивачу були
виплачені в повному обсязі. На її думку,
визначена до відшкодування сума
надбавки - є завищеною, оскільки
включає в себе 20-відсоткові
відрахування до бюджетів та державних
цільових фондів, які були здійснені у
період виплати такої надбавки
позивачу.

Заслухавши пояснення учасників
адміністративного процесу, покази
свідка, розглянувши доводи, викладені в
позові, та в запереченнях проти позову,
перевіривши матеріали справи, та
надавши їм належну правову оцінку,
вирішивши ряд заявлених клопотань,
проаналізувавши та оцінивши
представлені докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, у їх
сукупності, на підставі чинного
законодавства, суд прийшов до висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_1 - не
підлягають задоволенню, з огляду на
наступне.

Так, судом встановлено, що 18.04.2008 року
Кременецьким міським головою було
прийнято розпорядження №67 «Про
призначення ОСОБА_1 на посаду директора
КП «Міськводгосп», згідно якого
позивача призначено на вказану посаду
з 18.04.2008 року, шляхом укладання
контракту терміном на п'ять років.

І 18.04.2008 року - між позивачем, ОСОБА_1 (як
Керівником) та Кременецькою міською
радою Тернопільської області, в особі
міського голови (як Власником), -
укладено відповідний Контракт, за
умовами якого ОСОБА_1 призначається на
посаду директора Комунального
підприємства Кременецької міської
ради «Міськводгосп» на термін з 18.04.2008
року по 18.04.2013 року.

Згідно з пунктом 1.2 Контракту на
підставі вказаного Контракту
виникають трудові відносини між
Керівником підприємства та Власником
підприємства.

Розділом 3 зазначеного Контракту від
18.04.2008 року визначено умови
матеріального забезпечення Керівника
підприємства.

Зокрема, пунктом 3.1 Контракту
визначено, що за виконання обов'язків,
передбачених цим контрактом, Керівнику
нараховується заробітна плата за
рахунок доходу, одержаного
Підприємством в результаті його
господарської діяльності, виходячи з
встановлених Керівнику:

а) посадового окладу згідно штатного
розпису, погодженого Власником і
управлінням житлово-комунального
господарства Тернопільської
облдержадміністрації;

б) премії у відповідності з діючими
умовами преміювання та наказом
управління житлово-комунального
господарства Тернопільської
облдержадміністрації;

В разі погіршення якості роботи,
невиконання умов контракту, порушення
трудової дисципліни премія
зменшується або скасовується у тому
звітному періоді, коли виявлено
порушення (за окремим рішенням).

в) надбавки за інтенсивність праці та
особливий характер роботи в розмірі 50%
до посадового окладу за погодженням із
Власником та управлінням
житлово-комунального господарства
Тернопільської облдержадміністрації;

У разі несвоєчасного виконання
завдань, погіршення якості роботи
відповідно до умов контракту, надбавка
скасовується або зменшується;

г) доплати до посадового окладу за
почесне звання у розмірі 20%;

д) матеріальної винагороди за
ефективне управління комунальним
майном у відповідності із
затвердженими показниками та наказом
управлінням житлово-комунального
господарства Тернопільської
облдержадміністрації.

Судом також встановлено, що згідно
плану контрольно - ревізійної роботи на
1 квартал 2012 року Кременецькою
міжрайонною державною фінансовою
інспекцією було проведено планову
ревізію фінансово-господарської
діяльності комунального підприємства
"Міськводгосп" за період з 01.11.2009 року по
01.03.2012 року.

Результати вказаної планової ревізії
фінансово-господарської діяльності
комунального підприємства
"Міськводгосп", окремі порушення та
недоліки - відображені в акті від 25.05.2012
року №19-22/65.

Зокрема, ревізією правильності
встановлення надбавок та доплат до
посадових окладів встановлено, що
Кременецькою міською радою з
директором даного підприємства ОСОБА_1
18.04.2008 року укладено контракт у
відповідності з вимогами постанови
Кабінету Міністрів України від 13.03.1993
року №203 «Про застосування контрактної
форми трудового договору з керівниками
підприємства, що є у державній
власності».

18.04.2008 року ОСОБА_1 видано наказ №33 про
те, що з 18.04.2008 року він приступає до
виконання обов'язків директора
підприємства КП «Міськводгосп» - з
оплатою згідно штатного розпису та
контракту, в якому конкретно не
зазначалося розміру надбавки або інших
доплат.

Крім того ревізією також встановлено,
що дана надбавка за інтенсивність
праці та особливий характер роботи не
передбачена і штатним розписом.

У відповідності до п.3.1 підпункту в)
Контракту - надбавка за інтенсивність
праці та особливий характер роботи в
розмірі 50 відсотків до посадового
окладу нараховується директору
підприємства за погодженням Власника
та Управління житлово-комунального
господарства Тернопільської ОДА. Під
час проведення ревізії було надано
запит Кременецькій міській раді щодо
погодження та встановлення розміру
надбавки директору КП «Міськводгосп»
ОСОБА_1, з яким укладено контракт. З
інформації, отриманої від Кременецької
міської ради перевіряючим особам стало
відомо, що розпорядження щодо
погодження та встановлення розміру
надбавки директору КП «Міськводгосп»
ОСОБА_1 за інтенсивність праці та
особливий характер роботи в періоді з
01.11.2009 року по 01.03.2012 року не видавалися.

Таким чином, ревізією встановлено, що в
порушення підпункту 5 пункту 1
постанови Кабінету міністрів України
«Про умови і розміри оплати праці
керівників підприємств заснованих на
державній, комунальній власності, та
об'єднань державних підприємств» від
19.05.1999 № 859 та підпункту в) пункту 3.1
Контракту, керівнику КП "Міськводгосп"
ОСОБА_1 було безпідставно нараховано
надбавку за інтенсивність праці в
розмірі 50 відсотків від ставки - без
погодження з Кременецькою міською
радою, внаслідок чого було
безпідставно нараховано та виплачено
ОСОБА_1 надбавку до заробітної плати на
суму 49714,93 грн., а саме: листопад -
грудень 2009, 2010-2011 роки, січень - лютий 2012
року на суму 49714,93 грн., в тому числі
листопад - грудень 2009 - 3628,00 грн., 2010- 19288,64
грн., 2011- 22348,29 грн., січень-лютий 2012 - 4450,0
грн. Зайво виплачена сума надбавки
призвела до зайво перерахованих коштів
до державних цільових фондів в сумі
18827,06 грн., тому числі листопад - грудень
2009 - 1373,93 грн., 2010 - 7304,61 грн., 2011- 8463,30 грн.,
січень - лютий 2012- 1685,22 грн. Внаслідок
вищевказаного порушення підприємству
нанесено збитки на суму 68541,99 грн.

Як зазначено в акті ревізії, вказане
порушення було допущено з вини
бухгалтера по нарахуванню заробітної
плати ОСОБА_6, яка без розпорядчих
документів проводила нарахування вище
вказаної надбавки, та з вини керівника
підприємства ОСОБА_1, яким не було
забезпечено належного контролю за
веденням бухгалтерського обліку.
Пояснення з даного питання
вищевказаними працівниками не
надавались.

Окрім того, в акті ревізії також
зазначено, що у ході ревізії
правильності встановлення надбавок та
доплат до посадових окладів випадків
списання коштів на виплату заробітної
плати за фіктивними відомостями, на
підставних та вигаданих осіб, в
ревізійному періоді не встановлено.
Виплачена заробітна плата по
видаткових касових ордерах та окремих
платіжних відомостях - рознесена по
особових рахунках працівників.

Ревізією відповідності залишків у
регістрах аналітичного обліку (книга
по заробітній платі, платіжні
відомості на виплату заробітної плати)
та синтетичного обліку (журнал-ордер,
Головна книга - по субрахунку 661
"Розрахунки по оплаті праці ") порушень
не встановлено.

У ході розгляду даної справи судом
також встановлено, що акт ревізії
№19-22/65 від 25.05.2012 року - був підписаний
посадовими особами КП «Міськводгосп» -
без зауважень та без подання у
встановленому законом порядку
заперечень до нього, а примірник даного
акту ревізії 28.05.2012 року було вручено
головному бухгалтеру КП
«Міськводгосп» - ОСОБА_9

Вподальшому низка порушень, виявлених
та відображених в акті ревізії від
25.05.2012 року №19-22/65, - стала підставою для
виставлення до КП «Міськводгосп»
вимоги №19-19-11/18/648 від 06.06.2012 року,
відповідно до пункту 6 якої, серед
іншого, за наслідками встановлення
вищезазначеного порушення (нанесення
підприємству збитків на суму 68541,99 грн.),
- КП «Міськводгосп» було зобов'язано
стягнути 49714,93 грн. зайво виплаченої
надбавки з керівника підприємства
ОСОБА_1, який безпідставно отримував
надбавку, в порядку та розмірах
встановлених ст.ст. 127,136 КЗпП України. У
разі пропуску встановленого строку -
відшкодувати порушення за рахунок
винних осіб, що допустили зайві грошові
виплати у відповідності до ст.133 КЗпП
України.

Судом також встановлено, що постановою
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 16.10.2012 року
у справі №2-а/1970/3557/12 задоволено позов
ДФІ в Тернопільській області та
зобов'язано КП «Міськводгосп», серед
іншого пункт 6 вимоги №19-19-11/18/648 від
06.06.2012 року, а саме: стягнути з ОСОБА_1
49714,93 грн. зайво виплаченої надбавки до
заробітної плати, а також провести
перерахунок і прийняти заходи по
поверненню зайво сплачених коштів в
сумі 18827,06 грн. до державних цільових
фондів.

Вказана постанова була звернута до
примусового виконання до відповідного
відділу державної виконавчої служби -
відділу ДВС Кременецького РУЮ, і
відповідною постановою державного
виконавця цього відділу від 27.06.2013 року
- виконавче провадження (ВП№35464742) з
виконання даної постанови - закінчене у
зв'язку з фактичним виконанням
боржником (КП «Міськводгосп») вимоги
Кременецької МДФІ від 06.06.2012 року
№19-19-11/18/648, зокрема: шляхом звернення до
суду з цивільним позовом про
відшкодування ОСОБА_1 та ОСОБА_9
заподіяної підприємству майнової
шкоди.

А у жовтні 2013 року, після ознайомлення
зі змістом вимоги Кременецької МДФІ,
ОСОБА_1 оскаржив її - в частині (пункт 6)
щодо зобов'язання КП «Міськводгосп»
стягнути з нього, як колишнього
керівника підприємства, 49714,93 грн. зайво
виплаченої надбавки, - звернувшись до
суду із даним позовом.

Приймаючи рішення у даній справі,
оцінивши наявні у справі докази, та
перевіряючи обґрунтованість дій та
рішення органу владних повноважень в
частині, що оскаржується позивачем, -
суд виходить з наступних положень
чинного законодавства.

Згідно зі статтею 55 Конституції
України, права і свободи людини і
громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Шодо тверджень позивача та його
представника про відсутність у
Кременецької міжрайонної державної
фінансової інспекції компетенції у
сфері трудових відносин та
неможливість за результатами
проведених ревізій робити висновки про
порушення або додержання керівником
підконтрольної установи вимог
законодавства про працю, - суд зазначає
наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про державну контрольно-ревізійну
службу в Україні» від 26.01.1993 року №
2939-XII, який на даний час у редакції
Закону України від 16.10.2012 року №5463-VI має
назву «Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» (далі -Закон №2939), в редакції,
чинній на момент проведення ревізії у
КП «Міськводгосп», було встановлено, що
головним завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Державний фінансовий контроль
реалізується державною
контрольно-ревізійною службою через
проведення державного фінансового
аудита, перевірки державних закупівель
та інспектування.

Державний фінансовий аудит є
різновидом державного фінансового
контролю і полягає у перевірці та
аналізі фактичного стану справ щодо
законного та ефективного використання
державних чи комунальних коштів і
майна, інших активів держави,
правильності ведення бухгалтерського
обліку і достовірності фінансової
звітності, функціонування системи
внутрішнього контролю. Результати
державного фінансового аудиту та їх
оцінка викладаються у звіті.

Інспектування здійснюється у формі
ревізії та полягає у документальній і
фактичній перевірці певного комплексу
або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті .

Порядок проведення державною
контрольно-ревізійною службою
державного фінансового аудиту та
інспектування встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення перевірок
державних закупівель визначається
Головним контрольно-ревізійним
управлінням України.

Пунктом 1 статті 10 Закону № 2939
передбачено, що Головному
контрольно-ревізійному управлінню
України, контрольно-ревізійним
управлінням в Республіці Крим,
областях, містах Києві і Севастополі,
контрольно-ревізійним підрозділам
(відділам, групам) у районах, містах і
районах у містах надається право:
перевіряти у підконтрольних установах
грошові та бухгалтерські документи,
звіти, кошториси й інші документи, що
підтверджують надходження і
витрачання коштів та матеріальних
цінностей, проводити перевірки
фактичної наявності цінностей
(грошових сум, цінних паперів, сировини,
матеріалів, готової продукції,
устаткування тощо).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону
України №2939 плановою виїзною ревізією
вважається ревізія у підконтрольних
установах, яка передбачена у плані
роботи органу державної
контрольно-ревізійної служби і
проводиться за місцезнаходженням
такої юридичної особи чи за місцем
розташування об'єкта права власності,
стосовно якого проводиться така
планова виїзна ревізія.

Планова виїзна ревізія проводиться за
сукупними показниками
фінансово-господарської діяльності
підконтрольних установ. Тобто, на
законодавчому рівні чітко визначено,
що планова ревізія, яка проводиться
органом ДКРС, повинна охоплювати всю
фінансово-господарську діяльність
підконтрольної установи, тобто
позивача, та не суперечить нормам
законодавства України.

Частиною 1 статті 4 Закону України №2939
встановлено, що державна
контроль-ревізійна служба діє при
Міністерстві фінансів України і
підпорядковується Міністерству
фінансів України.

Державна фінансова інспекція України
утворена відповідно до п. 1 Указу
Президента України "Про оптимізацію
системи центральних органів
виконавчої влади" від 09.12.2010 року №1085/2010
шляхом реорганізації Головного
контрольно-ревізійного управління
України.

Відповідно до п.1 Положення про
Державну фінансову інспекцію України,
затвердженого Указом Президента
України №499/2011 від 23.04.2011 року, Державна
фінансова інспекція України
(Держфінінспекція України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра фінансів
України, входить до системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
державного фінансового контролю.

Згідно постанови Кабінету Міністрів
України від 20.07.2011 року №765 шляхом
перетворення територіальних органів
Головного контрольно-ревізійного
управління утворені як юридичні особи
публічного права територіальні органи
Державної фінансової інспекції.

Відповідно до пункту 2 вказаної
постанови встановлено, що
територіальні органи Головного
контрольно-ревізійного управління, які
перетворюються, продовжують
виконувати свої повноваження до
передачі таких повноважень
територіальним органам, які
утворюються згідно з пунктом 1 цієї
постанови.

Відповідно до Положення про державні
фінансові інспекції в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, затвердженого Наказом
Міністерства фінансів України від
03.10.2011 N 1236, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 19 жовтня
2011 р. за N 1212/19950, Державні фінансові
інспекції в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі підпорядковуються
Державній фінансовій інспекції
України (далі - Держфінінспекція) та є
її територіальними органами.

Пунктом 1 Порядку проведення
інспектування державною
контрольно-ревізійною службою,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20.04.2006 № 550 (далі
-Порядок № 550), в редакції, чинній на
момент проведення ревізії у КП
«Міськводгосп» було передбачено, що
цей Порядок визначає процедуру
проведення інспектування в
міністерствах та інших органах
виконавчої влади, державних фондах,
бюджетних установах і у суб'єктів
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах і в
організаціях, які отримують
(отримували в період, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
період, який перевіряється) державне чи
комунальне майно (далі - підконтрольні
установи), а на підставі рішення суду - в
інших суб'єктів господарювання.

Відповідно до пункту 3 Порядку №550,
фінансово-господарська діяльність
об'єкта контролю - сукупність рішень,
дій та операцій, які об'єкт контролю
приймає та здійснює в частині
володіння, використання та
розпорядження фінансовими ресурсами,
необоротними та іншими активами.

Згідно п. 16 Порядку №550 ревізія
проводиться шляхом:

- документальної перевірки, що
передбачає контроль за установчими,
фінансовими, бухгалтерськими
(первинними і зведеними) документами,
статистичною та фінансовою звітністю,
господарськими договорами,
розпорядчими та іншими документами
об'єкта контролю, пов'язаними з
плануванням і провадженням
фінансово-господарської діяльності,
веденням бухгалтерського обліку,
складенням фінансової звітності (далі -
документи об'єкта контролю). У разі
ведення бухгалтерського обліку з
використанням електронних засобів
зберігання і обробки інформації на
вимогу посадової особи контролюючого
органу керівник об'єкта контролю
повинен забезпечити оформлення
відповідних документів на паперовому
носії. Надання документів об'єкта
контролю посадовим особам
контролюючого органу забезпечується
керівником об'єкта чи його заступником;

- фактичної перевірки, що передбачає
контроль за наявністю грошових сум,
цінних паперів, бланків суворої
звітності, оборотних і необоротних
активів, інших матеріальних і
нематеріальних цінностей шляхом
проведення інвентаризації, обстеження
та контрольного обміру виконаних
робіт, правильністю застосування норм
витрат сировини і матеріалів, виходу
готової продукції і природних втрат
шляхом організації контрольних
запусків у виробництво, контрольних
аналізів готової продукції та інших
аналогічних дій за участю відповідних
спеціалістів. Посадові особи
контролюючого органу мають право
вимагати від керівників об'єкта
контролю організацію та проведення
фактичної перевірки в присутності
посадових осіб контролюючого органу та
за участю матеріально-відповідальних
осіб, а у разі перевірки обсягу
виконаних робіт - також представників
суб'єкта господарювання - виконавців
робіт.

Документальна і фактична перевірки
проводяться щодо дотримання вимог
законів та інших нормативно-правових
актів.

У разі відмови керівників об'єкта
контролю від проведення
інвентаризації посадові особи
контролюючого органу вживають заходів
відповідно до Закону.

Наказом Державної фінансової
інспекції України №90 від 14.12.2011 року
було затверджено Методичні
рекомендації щодо здійснення
інспектування органами Державної
фінансової інспекції України,
розроблені відповідно до Закону
України "Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні"
та Порядку проведення інспектування
Державною фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20.04.2006 р. №550, з
метою забезпечення єдиних підходів до
підготовки до ревізії, її проведення,
оформлення результатів та реалізації
матеріалів.

Згідно з положеннями пунктів 8.1-8.3
розділу 8 «Штатна дисципліна. Оплата
праці працівників та нарахування на
заробітну плату» - при здійсненні
ревізії операцій з оплати праці
перевіряються наступні документи:
штатний розпис, трудові книжки, накази,
угоди, тарифікації, графіки роботи та
інші документи, на підставі яких
здійснюються виплати з оплати праці та
надаються пільги; колективний договір,
положення про преміювання;
бухгалтерські облікові регістри:
меморіальний ордер № 5 "Зведення
розрахункових відомостей із
заробітної плати та стипендій"; книга
"Журнал-головна"; первинні документи:
табелі обліку робочого часу, особові
рахунки, розрахунково-платіжні
відомості, реєстри депонованої
зарплати, листи тимчасової
непрацездатності тощо.

Перевірка передбачає контроль за
вказаними документами об'єкта контролю
на предмет: дотримання порядку
складання та затвердження штатного
розпису; наявності фактів утримання
понадштатних чи понаднормативних
посад працівників; дотримання
законодавства при встановленні та
нарахуванні посадових окладів і
тарифних ставок, надбавок та доплат;
відповідність сум нарахованої до
виплати заробітної плати фактично
виплаченій (зазначеній у відомостях на
перерахування коштів на карткові
рахунки в установах банків); наявності
фактів оплати праці за
невідпрацьований час; дотримання
законодавства при нарахуванні та
виплаті працівникам допомоги, премій,
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат; дотримання
законодавства при нарахуванні та
виплаті працівникам допомоги по
тимчасовій непрацездатності, яка
здійснюється за рахунок коштів
установи; дотримання законодавства при
нарахуванні та здійсненні виплат
заробітної плати працівникам за час
відпустки; дотримання законодавства
при здійсненні операцій з оплати праці
сумісників та за угодами
цивільно-правового характеру;
наявність фактів несвоєчасних виплат
та простроченої заборгованості з
оплати праці; дотримання законодавства
при здійсненні операцій з депонованою
заробітною платою; дотримання
законодавства про індексацію грошових
доходів населення; дотримання
законодавства при використанні коштів
на сплату обов'язкових платежів до
державних цільових фондів.

Ревізію витрат на оплату праці
необхідно починати з перевірки
обґрунтованості розрахунків до
кошторису установи по КЕКВ 1110 "Оплата
праці працівників бюджетних установ"
та 1120 "Нарахування на заробітну плату"
-2.

Вищезазначені норми свідчать про
наявність у відповідача повноважень
щодо проведення державного
фінансового контролю за використанням
і збереженням державних фінансових
ресурсів, у тому числі, правильності та
порядку нарахування заробітної плати
та здійснення інших виплат.

Відповідно до пункту 7 статті 10 Закону
органу державного фінансового
контролю надається право пред'являти
керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства.

Відтак, вищенаведеним спростовуються
доводи позивача про перевищення
Кременецькою міжрайонною державною
фінансовою інспекцією при виставленні
КП «Міськводгосп» вимоги (в частині
оскарження її позивачем) - наданих їй
повноважень.

В той же час, оцінюючи посилання
позивача на проведення аналогічної
перевірки дотримання законодавства
про працю Державною інспекцією праці у
Тернопільській області за дорученням
прокуратури Кременецького району, та
невстановлення у ході цієї перевірки
жодних порушень з приводу нарахування
керівнику підприємства встановленого
у контракті розміру надбавки до
заробітної плати, - то враховуючи
предмет даного позову, - суд не може
прийняти вказані твердження до уваги
та не вправі надавати оцінку
результатам такої перевірки чи
співставляти її результати з
результатами перевірки КП
«Міськводгосп», проведеної
відповідачем.

Що ж до посилань позивача на те, що
начальника Кременецької міжрайонної
державної фінансової інспекції було
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності (відповідно до наказу
ДФІ у Тернопільській області від 16.08.2013
року №173-0 «Щодо розгляду подання
прокуратури Тернопільської області), -
то суд зазначає, що представником
позивача у ході розгляду даної справи
не доведено, що керівника Кременецької
МДФІ притягнуто до відповідальності
саме за допущення порушень при
проведенні перевірки КП
«Міськводгосп», відтак, такі посилання
позивача - не можуть бути визнані
такими, що підтверджені належними та
допустимими доказами в розумінні
положень статей 69-71 КАС України та до
уваги судом - не приймаються, оскільки
перевищення відповідачем повноважень
при здійсненні перевірки підприємства
- не підтверджують.

При цьому, - не приймаються до уваги
судом і твердження позивача про
відсутність у відповідача претензій
щодо нарахування надбавок і премій за
період роботи за аналогічним
контрактом попереднього керівника КП
«Міськводгосп», вибірковість
претензій Кременецької МДФІ та
упередженого ставлення даного
відповідача саме до ОСОБА_1, оскільки
судом при розгляді даної справи - не
можуть досліджуватись обставини, які
не стосуються предмету заявленого
позову та які до даного спору, який
виник між позивачем та відповідачем, -
не мають жодного відношення. При цьому,
розглядаючи дану справу, суд не вправі
вирішувати питання наявності чи
відсутності доказів на підтвердження
або спростування незаконності
нарахування попередньому керівнику
підприємства надбавок та премій, а
також встановлювати причини
відсутності до нього претензій.

Що ж до питання наявності підстав для
винесення оскаржуваної позивачем
вимоги (в частині) за наслідками
проведеної перевірки та відображеним в
акті ревізії порушенням, - то суд
зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 55
Господарського кодексу України
суб'єктом господарювання визнаються
учасники господарських відносин, які
здійснюють господарську діяльність,
реалізуючи господарську компетенцію
(сукупність господарських прав та
обов'язків), мають відокремлене майно і
несуть відповідальність за своїми
зобов'язаннями в межах цього майна,
крім випадків встановлених законом.

Згідно з п. 1 частини 2 статті 55
Господарського кодексу України
юридичні особи, створені відповідно до
Цивільного кодексу України,
підприємства, створені відповідно до
Господарського кодексу України та
зареєстровані в установленому законом
порядку визнаються суб'єктами
господарювання.

Пунктом 4 статті 65 Господарського
кодексу України встановлено, що у разі
найму керівника підприємства, з ним
укладається договір (контракт), в якому
визначаються строк найму, права,
обов'язки і відповідальність
керівника, умови його матеріального
забезпечення, умови звільнення його з
посади, інші умови найму за погодженням
сторін.

Згідно статті 4 Кодексу законів про
працю України, законодавство про працю
регулює трудові відносини працівників
усіх підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, виду
діяльності і галузевої належності, а
також осіб, які працюють за трудовим
договором з фізичними особами.

Економічні, правові та організаційні
засади оплати праці працівників, які
перебувають у трудових відносинах, на
підставі трудового договору з
підприємствами, установами,
організаціями усіх форм власності та
господарювання, сфери державного і
договірного регулювання оплати праці
визначені розділом 7 Кодексу законів
про працю України та Законом України
«Про оплату праці».

Стаття 2 Закону України "Про оплату
праці" визначає структуру заробітної
плати, а саме:

Основна заробітна плата. Це -
винагорода за виконану роботу
відповідно до встановлених норм праці
(норми часу, виробітку, обслуговування,
посадові обов'язки). Вона
встановлюється у вигляді тарифних
ставок (окладів) і відрядних розцінок
для робітників та посадових окладів
для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це -
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні
виплати. До них належать виплати у
формі винагород за підсумками роботи
за рік, премії за спеціальними
системами і положеннями, компенсаційні
та інші грошові і матеріальні виплати,
які не передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Статтею 8 цього Закону встановлено, що
державне регулювання оплати праці
обмежено встановленням розміру
мінімальної заробітної плати та інших
державних норм і гарантій,
встановлення умов і розмірів оплати
праці керівників підприємств,
заснованих на державній, комунальній
власності, працівників підприємств,
установ та організацій, що
фінансуються чи дотуються з бюджету, а
також шляхом оподаткування доходів
працівників.

Суд зазначає, що відповідно до
законодавства, що регулює трудові
правовідносини, контракт є особливою
формою трудового договору, в якому за
згодою сторін викладені, індивідуальні
для конкретного керівника умови праці,
у тому числі щодо оплати праці.

Так, трудовий договір - це угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін,
відповідно до ст. 21 КЗпП України.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України,
особливою формою трудового договору - є
контракт, в якому строк його дії, права,
обов'язки і відповідальність сторін (в
тому числі матеріальна), умови
матеріального забезпечення і
організації праці працівника, умови
розірвання договору, в тому числі
дострокового, можуть встановлюватися
угодою сторін. Сфера застосування
контракту визначається законами
України.

Статтею 20 Закону України "Про оплату
праці" встановлено, що оплата праці за
контрактом визначається за угодою
сторін на підставі чинного
законодавства, умов колективного
договору і пов'язана з виконанням умов
контракту.

За умовами пункту 24 розділу 5 Типової
форми контракту передбачено внесення
змін та доповнень до контракту шляхом
підписання додаткових угод.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів
України від 19.03.1993 р. № 203 "Про
застосування контрактної форми
трудового договору з керівником
підприємства, що є у державній
власності", встановлено, що оплата
праці та матеріальне забезпечення
керівника підприємства визначаються у
контракті, провадяться за рахунок
коштів підприємства і встановлюються у
прямій залежності від результатів
виробничо-господарської діяльності
підприємства.

Відповідно до підпункту 5 пункту 1
постанови Кабінету Міністрів України
від 19.05.1999 року №859 "Про умови і розміри
оплати праці керівників підприємств,
заснованих на державній, комунальній
власності, та об'єднань державних
підприємств", керівникам центральних
органів виконавчої влади, які
укладають контракти з керівниками
підприємств, заснованих на державній
власності, у тому числі казенних, та
об'єднань державних підприємств,
утворених центральними органами
виконавчої влади відповідно до
законодавства, надано право
встановлювати надбавку за
інтенсивність праці та особливий
характер роботи у розмірі до 50
відсотків посадового окладу.

Цією ж нормою передбачено право
керівників центральних органів
виконавчої влади, які укладають
контракти з керівниками підприємств,
скасовувати або зменшувати надбавки - у
разі несвоєчасного виконання завдань,
погіршення якості роботи відповідно до
умов контракту.

Таким чином, суд приходить до
переконання, що надбавка за
інтенсивність праці та особливий
характер роботи - являється додатковою
заробітною платою та виплачується
роботодавцем працівникові за виконану
ним роботу, при цьому перелік складових
оплати праці (зокрема, надбавок),
порядок їх встановлення, виплати та
зменшення, що встановлені контрактом,
для керівника підприємства, утвореного
органом виконавчої влади - є вичерпними
та не можуть тлумачитись розширено, що,
в свою чергу свідчить про неможливість
як керівника підприємства особисто
самому собі, так і будь-яким іншим
особам (бухгалтеру, головному
бухгалтеру підприємства) без
погодження та без розпорядження
роботодавця, як нараховувати так і
виплачувати додаткову складову
частину заробітної плати (надбавку) з
підстав, не передбачених контрактом,
який є єдиною підставою для утворення
правових відносин між робітником
(керівником, директором підприємства)
та роботодавцем (власником
підприємства, відповідним органом
виконавчої влади).

В той же час, як встановлено в ході
розгляду даної справи, та не
заперечувалось ані сторонами у справі,
ані свідком, яка працювала головним
бухгалтером у КП «Міськводгосп», за
період з 01.11.2009 року по 01.03.2012 року
директору підприємства ОСОБА_1
надбавка нараховувалась без
відповідних наказів Управління
житлового господарства Тернопільської
ОДА та при відсутності відповідного
подання, погодженого міським головою,
оскільки жодного рішення стосовно
встановлення розміру щомісячної
надбавки позивачу у відповідному
порядку - не приймалось.

Вищенаведене також підтверджується
листом Кременецької міської ради за
№456 від 18.05.2012 року, копія якого наявна в
матеріалах справи.

Варто також зазначити, що в ході
розгляду справи суду не надано і
доказів того, що відповідні накази про
встановлення йому відповідних
надбавок видавались по підприємству і
самим ОСОБА_1

Разом з тим, зважаючи на те, що
відповідно до Статуту КП
«Міськводгосп» та у відповідності до
положень Контракту, - ОСОБА_1, будучи
директором, здійснював безпосереднє
керівництво підприємством, - то суд
вважає, що під час проведення даної
ревізії перевіряючі особи
Кременецької МДФІ прийшли до вірного
висновку про безпідставне нарахування
директору КП «Міськводосп» заробітної
плати, внаслідок встановлення та
виплати надбавки всупереч умовам
контракту без відповідних наказів
Управління ЖКГ Тернопільської ОДА та
при відсутності відповідного подання,
погодженого міським головою, на
загальну суму 49714,93 грн.

При цьому, що стосується тверджень
представника позивача про те, що за
період роботи позивача на посаді
директора КП «Міськводгосп» до
Контракту не вносились зміни та розмір
передбаченої підпунктом в) пункту 3.1
Контракту не зменшувався та не
скасовувався власником підприємства -
то суд вважає, що представник позивача
помилково трактує положення абзацу 2
підпункту 5 пункту 1 Постанови КМУ №859
та критично оцінює такі твердження,
оскільки керівник органу виконавчої
влади, який укладає контракти з
керівником підприємства, утвореного
таким органом, може зменшити чи
скасувати надбавку керівнику
підприємства (у разі несвоєчасного
виконання ним завдань, погіршення
якості роботи відповідно до умов
контракту) - лише у разі, якщо він
попередньо реалізував відповідне
право та визначив розмір надбавки
керівнику підприємства в межах 50
відсотків посадового окладу.

В даному випадку таким правом на
встановлення ОСОБА_1 розміру надбавки в
межах 50% його посадового окладу -
власник КП «Міськводгосп» (Кременецька
міська рада, в особі її керівника) - не
скористався, а відтак, підстави для
застосування до даного спору положення
підпункту 5 пункту 1 Постанови КМУ №859,
як підтвердження відсутності
встановленого в акті ревізії
порушення, - немає підстав.

При цьому, хибними є також посилання
представника позивача на те, що
оскільки протягом 2008-2012 років дотації
на виплату заробітної плати
працівникам КП «Міськводгосп» із
міського бюджету не надавалися, - то,
грошові кошти, отримані в результаті
його господарської діяльності і
спрямовані на оплату праці, згідно з
відповідними пунктами Статуту КП
«Міськводгосп», - не є комунальною
власністю, а є власністю самого
підприємства, як юридичної особи. З
даного приводу суд зазначає, що позивач
ані Статутом, пункт 6.3 якого визначає
його права та обов'язки щодо управління
підприємством та його майном, ані
умовами Контракту - не був наділений
правом призначення самому собі
заробітної плати, за рахунок власності
комунального підприємства, як
юридичної особи, та правом
встановлення за рахунок такої
власності підприємства надбавки за
інтенсивність праці та особливий
характер роботи в розмірі 50% до
посадового окладу - без погодження із
Власником та управлінням
житлово-комунального господарства
Тернопільської облдержадміністрації.

Варто також зазначити, що про
безпідставність нарахування ОСОБА_1
надбавки до заробітної плати у
перевірений період - свідчать у наявні
в матеріалах справи рішення сесії
Кременецької міської ради №735 від
08.11.2011 року та розпорядження
Кременецького міського голови №132 від
15.11.2011 року, якими заборонено проводити
нарахування та виплату будь-яких
надбавок на підприємстві без
погодження їх із Власником.

В той же час, суд звертає увагу на те, що
і після прийняття вищезазначених
рішення Кременецької міської ради №735
від 08.11.2011 року та розпорядження
Кременецького міського голови №132 від
15.11.2011 року, - продовжувалось
нарахування позивачу надбавки за
інтенсивність праці (до березня 2012
року).

Згідно з пунктом 49 Порядку №550, у разі
коли діями чи бездіяльністю
працівників об'єкта контролю державі
або підконтрольній установі заподіяна
матеріальна шкода, орган служби
ставить вимоги перед керівником
об'єкта контролю та органом його
управління щодо пред'явлення цивільних
позовів до винних осіб.

У відповідності з пунктом 10 статті 10
Закону органу державного фінансового
контролю надається право звертатися до
суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Як встановлено в ході розгляду даної
справи, вимога Кременецької МДФІ від
06.06.2012 року за №19-19-11/18/648 комунальним
підприємством «Міськводгосп» - не
оскаржувалась, а постанова
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 16.10.2012 року
у справі №2-а/1970/3557/12, якою КП
«Міськводгосп» зобов'язано виконати
вимоги ДФІ, - набрала законної сили у
встановленому законом порядку.

Згідно з положеннями статті 72 КАС
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, правомірність виставлення
відповідачем оскаржуваної позивачем
вимоги №19-19-11/18/648 від 06.06.2012 року -
підтверджується також і
вищезазначеним судовим рішенням.

При цьому, враховуючи необхідність
оцінки всіх наведених в обґрунтування
позову тверджень, - суд приходить до
висновку, про те, що безпідставними є
посилання позивача на те, що оскільки
Комунальним підприємством
«Міськводгосп» не надано суду всіх
підтверджуючих документів про виплату
ОСОБА_1 надбавки до заробітної плати і
премій за період його роботи, - то,
враховуючи часткову втрату документів
на підприємстві, - неможливо
встановити, чи отримував позивач
надбавку до заробітної плати та премії,
чи не отримував, визначена до
відшкодування сума надбавки - є
завищеною, оскільки, як зафіксовано в
акті перевірки, - виплата заробітної
плати проводилась на підприємстві і по
платіжних відомостях і по видаткових
касових ордерах.

Однак, суд зазначає, що у наданих суду
поясненнях, третя особа, КП
«Міськводгосп», зазначила, що виплати
щомісячних заробітних плат ОСОБА_1, а
туди входили і надбавки і премії,
здійснювались по платіжних відомостях
(окремо платіжні відомості на виплату
надбавок і премій не видавались). Факт
нарахування щомісячних заробітних
плат ОСОБА_1, куди входили і надбавки та
премії, - відображались щомісячно в
особовому рахунку по заробітній платі
та в поданій персоніфікованій
щомісячній звітності до Кременецького
управління Пенсійного фонду.

Пунктом 4.1 ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» встановлено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Згідно п. 4.2 ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» встановлено, що
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.4.8 ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» встановлено, що
відповідальність за несвоєчасне
складання первинних документів і
регістрів бухгалтерського обліку та
недостовірність відображених у них
даних несуть особи, які склали та
підписали ці документи.

Так, в акті ревізії №19-22/65 від 25.05.2012
року зазначено, зокрема, що у ході
ревізії правильності встановлення
надбавок та доплат до посадових
окладів встановлено, що виплачена
заробітна плата по видаткових касових
ордерах та окремих платіжних
відомостях - рознесена по особових
рахунках працівників. При цьому, в
ревізією відповідності залишків у
регістрах аналітичного обліку (книга
по заробітній платі, платіжні
відомості на виплату заробітної плати)
та синтетичного обліку (журнал-ордер,
Головна книга - по субрахунку 661
"Розрахунки по оплаті праці") порушень
не встановлено.

Крім того, допитана в судовому
засіданні в якості свідка колишній
головний бухгалтер КП "Міськводгосп"
ОСОБА_9 підтвердила, що вона була
присутньою під час проведення ревізії
та надала всі витребувані
перевіряючими особами документи, в
тому числі ті, за якими проводилось
нарахування заробітної плати по
підприємству, а також - визнала те, що
під час звільнення ОСОБА_1 йому було
здійснено виплату всіх належних при
вивільненні грошових сум (в тому числі:
надбавок та премій) - в повному обсязі.

Вищезазначеним спростовуються
твердження позивача про
необґрунтованість та відсутність
документального підтвердження
висновків відповідача про нарахування
та виплату ОСОБА_1 надбавки у розмірах,
наведених в акті перевірки, які були, в
свою чергу, враховані при виставленні
ДФІ вимоги про усунення виявлених
ревізією порушень - в частині, що
стосується необхідності стягнення
заподіяної шкоди, завданої
безпідставним нарахуванням та
виплатою позивачу надбавки за період
його роботи на посаді директора
підприємства.

Враховуючи зазначене, суд також
приходить до переконання, що вказані у
вимозі №19-19-11/18/648 від 06.06.2012 року
способи усунення порушень вимог
законодавства (в частині вимоги, яка
оскаржується позивачем), - відповідають
суті порушень, виявлених ревізією, з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 8 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" керівник
підприємства зобов'язаний створити
необхідні умови для правильного
ведення бухгалтерського обліку,
забезпечити неухильне виконання всіма
підрозділами, службами та
працівниками, причетними до
бухгалтерського обліку, правомірних
вимог бухгалтера щодо дотримання
порядку оформлення та подання до
обліку первинних документів.

Крім того, згідно зі статтею 222
Господарського кодексу України
учасники господарських відносин, що
порушили майнові права або законні
інтереси інших суб'єктів, зобов'язані
поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм
претензії чи звернення до суду. У разі
необхідності відшкодування збитків
або застосування інших санкцій суб'єкт
господарювання чи інша юридична особа
учасник господарських відносин, чиї
права або законні інтереси порушено, з
метою безпосереднього врегулювання
спору з порушником цих прав або
інтересів має право звернутися до
нього з письмовою претензією, якщо інше
не встановлено законом.

Поза увагою суду не може залишитись і
той факт, що виконавче провадження, яке
здійснювалось на виконання вказаної
постанови суду (ВП№35464742) станом на
момент розгляду даної справи - вже
закінчене у відповідності до постанови
державного виконавця відділу ДВС
Кременецького РУЮ від 27.06.2013 року - у
зв'язку з фактичним виконанням
боржником (КП «Міськводгосп») вимоги
Кременецької МДФІ від 06.06.2012 року
№19-19-11/18/648, зокрема: шляхом звернення до
суду з цивільним позовом про
відшкодування ОСОБА_1 та ОСОБА_9
заподіяної підприємству майнової
шкоди. Суд зазначає, що при розгляді
даної справи ні позивач, ні свідок,
жодних відомостей стосовно
вищенаведених обставин суду - не
повідомили.

При цьому суд відхиляє доводи позивача
про те, що за період дії контракту
позивач неодноразово нагороджувався
грамотами Кременецької міської ради та
Тернопільської ОДА, і підтвердженням
його сумлінного ставлення до роботи є
видана йому Кременецькою міською радою
у 2010 році характеристика, а також про
те, що на дату винесення оскаржуваної
вимоги - не існувало доказів, які
підтверджують вчинення ОСОБА_1 діянь,
переслідуваних у кримінальному
порядку (п.3 ст.134 КЗпП України), які були
встановлені в порядку кримінального
судочинства - наявність вироку суду у
кримінальній справі, та які б свідчили
про наявність підстав про його
матеріальну відповідальність, -
оскільки сам по собі факт наявності
позитивної характеристики та факт
непритягнення позивача до
відповідальності (як кримінальної, так
і адміністративної) - не свідчить про
відсутність самого факту
неправомірного нарахування ОСОБА_1
надбавки в розмірі 50%.

При цьому, і доводи позивача про
необхідність покладення матеріальної
відповідальності за шкоду, заподіяну
підприємству, на особу, яка здійснювала
нарахування ОСОБА_1 надбавки без
погодження із Кременецькою міською
радою, - бухгалтера підприємства
ОСОБА_6, - є також безпідставними,
оскільки вказана особа, на відміну від
директора підприємства, який має право
першого підпису та розпоряджається
коштами та майном підприємства згідно
з відповідною частиною пункту 6.3 його
Статуту, а також на відміну від
головного бухгалтера підприємства, яка
має право другого підпису, - не є
посадовою та матеріально
відповідальною особою, якій було
надано право розпоряджатись рахунками
та підписувати розрахункові документи
у періоді, який підлягав ревізії, та з
вини якої порушено законодавство під
час проведення
фінансово-господарських операцій, а
відтак - не є винною особою у розумінні
терміну «винна особа», наданому у
пункті 3 Положення №550.

Що ж до пояснень, наданих суду третьою
особою у даній справі з приводу того, що
після прийняття постанови
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 16.10.2012 року,
Кременецька міська рада, яка є
Власником і засновником КП
«Міськводгосп», 20.12.2012 року направила
ОСОБА_1 рекомендованого листа за №1011
від 19.12.2012 року про добровільне
відшкодування до 01.02.2013 року заподіяної
підприємству шкоди, а також з приводу
звернення 05.02.2013 року КП «Міськводгосп»
до Кременецького РВ УМВС України в
Тернопільській області із заявою, по
виявлених фактах порушень закону,
зазначених в акті ревізії, зокрема, при
нарахуванні та виплаті премій і
надбавок, та відкриття за нею
кримінального провадження №0000106
від 05.02.2013 року, - то суд зазначає, що
дані обставини не можуть бути
враховані судом при вирішенні даної
справи, оскільки вони не мають
безпосереднього відношення до самого
предмету спору, та не мають в даному
випадку доказової сили.

В той же час, оцінивши усі наведені
позивачем обґрунтування до позову, -
суд не може залишити поза увагою і
основну обставину, на яку звертає увагу
відповідач, а саме на те, що вимога
Кременецької МДФІ №19-19-11/18/648 від 06.06.2012
року - була адресована КП
«Міськводгосп», а не самому позивачу
(який на момент винесення вимоги - вже
не був директором КП «Міськводгосп»), а
тому і обов'язку таку вимогу виконувати
на позивача покладено - не було. При
цьому, оскільки позивач вже не був
директором підприємства, - то, в даному
випадку при виставленні вимоги до КП
«Міськводгосп» Кременецька МДФІ - не
здійснювала відносно позивача жодних
управлінських функцій у розумінні п.7
ч.1 ст.3 КАС України, та прямо не могла
порушити права позивача.

В той же час, скориставшись наданим
йому статтею 6 КАС України правом на
звернення до суду із позовом про
оскарження вищезазначеної вимоги
Кременецької МДФІ №19-19-11/18/648 від 06.06.2012
року, як рішення суб'єкта владних
повноважень, - позивач не вказав, які
саме його права безпосередньо були
порушені або обмежені у зв'язку з
виставленням відповідачем
комунальному підприємству
«Міськводгосп» вимоги №19-19-11/18/648 від
06.06.2012 року.

Не встановлено порушень прав позивача,
які б підлягали захисту в порядку
адміністративного судочинства у той
спосіб, який просить позивач, - у ході
розгляду даної справи і судом.

Відповідно до вимог статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
законами України.

Положення статті 19 Конституції України
закріплене у статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, яка передбачає, що суди при
вирішенні справи керуються принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно із частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

При цьому, відповідно до частини 4
статті 70 Кодексу адміністративного
судочинства України - обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

В ході розгляду справи відповідачем, як
суб'єктом владних повноважень, який
заперечував проти адміністративного
позову, виконано обов'язок щодо
доведення законності оскаржуваної
вимоги, та надано належні та допустимі
докази в обґрунтування правомірності
її прийняття.

Таким чином, враховуючи все
вищевикладене, перевіривши матеріали
справи, розглянувши доводи, викладені в
позові, а також заперечення проти
позову з боку відповідача, заслухавши
пояснення представників сторін та
покази свідка, надавши їм належну
правову оцінку, проаналізувавши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, у їх сукупності, суд дійшов
висновку, про відсутність порушень
будь-яких прав позивача з боку
відповідача, які б підлягали захисту
шляхом задоволення позовних вимог у
обраний позивачем спосіб, а тому
позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволенню не
підлягають.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 69-71, 153, 158-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили за
правилами статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

/Постанова в повному обсязі
складена 30.12.2013 року/.

Головуючий суддя
Хрущ В. Л.

Копія вірна:

Суддя
Хрущ В. Л.