Справа № 805/15778/13-а
Суддя: Толстолуцька М.М.
Дата ухвалення: 2013-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2013 р.
Справа № 805/15778/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Толстолуцька
М.М розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Державної податкової
інспекції у м. Краматорську Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
по єдиному податку в сумі 1 661,33
гривень.

Державна податкова інспекція у м.
Краматорську Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
звернулась до суду з позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості по єдиному
податку в сумі 1 661,33 гривень.

Представник позивача у судове
засідання з'явилась, через канцелярію
суду надала заяву про розгляд справи в
порядку письмового провадження та
уточнення до позовної заяви.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся
судом належним чином рекомендованим
листом із повідомленням про вручення
поштового відправлення.

За таких обставин суд, враховуючи
вимоги частини четвертої статті 122,
частини шостої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вважає за можливе розглянути
справу за відсутності представників
сторін в порядку письмового
провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м.
Краматорську Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
звернулась до суду з позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості по єдиному
податку в сумі 1 661,33 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що за відповідачем
обліковується сума податкового боргу з
єдиного податку у розмірі 1 661,33
гривень, яка виникла внаслідок
нездійснення своєчасної сплати
платником податків суми податкових
зобов'язань. Посилаючись на вимоги
Податкового кодексу України, позивач
просив суд стягнути з відповідача суму
заборгованості у зазначеному вище
розмірі.

Судом встановлено, що відповідач -
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
зареєстрований як фізична
особа-підприємець17.11.2008 року
Виконавчим комітетом Краматорської
міської ради Донецької області, що
підтверджується Свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця (Бланк Серії В01 №
140868), знаходиться на податковому
обліку, є платником єдиного податку на
підставі заяви про право застосування
спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності.

Відповідач є платником єдиного податку
другої групи зі ставкою податку 20
відсотків до розміру мінімальної
заробітної плати, що підтверджується
Свідоцтвом платника єдиного податку
(Бланк Серії Б № 519218).

Пунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20
Податкового кодексу України визначено,
що Контролюючі органи мають право
застосовувати до платників податків
передбачені законом фінансові
(штрафні) санкції (штрафи) за порушення
податкового чи іншого законодавства,
контроль за додержанням якого
покладено на контролюючі органи;
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України; стягувати суми
недоїмки із сплати єдиного внеску;
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єктів
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитами (позиками), залученими
державою (Автономною Республікою Крим
чи територіальною громадою міста) або
під державні (місцеві) гарантії, а також
за кредитами із бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом та іншими
законами України.

Таким чином, позивач є органом
державної влади, уповноваженим
здійснювати функцію контролю за
визначенням та сплатою платником
податків, повноваження якого на
звернення до суду із позовом про
стягнення податкового боргу прямо
визначені законодавством України.

Облік платників податків і зборів
(обов'язкових платежів) здійснюється
органами державної податкової служби
та іншими державними органами
відповідно до законодавства.

Правові засади застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності, а також справляння єдиного
податку визначені в главі 1 розділу 14
Податкового кодексу України.

Згідно пунктів 291.2. та 291.3. статті 291
Податкового кодексу України (у
редакції, чинній на час виникнення
заборгованості у відповідача) спрощена
система оподаткування, обліку та
звітності являє собою особливий
механізм справляння податків і зборів,
що встановлює заміну сплати окремих
податків і зборів, встановлених
пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на
сплату єдиного податку в порядку та на
умовах, визначених цією главою, з
одночасним веденням спрощеного обліку
та звітності.

Юридична особа чи фізична особа -
підприємець може самостійно обрати
спрощену систему оподаткування, якщо
така особа відповідає вимогам,
встановленим цією главою, та
реєструється платником єдиного
податку в порядку, визначеному цією
главою.

За приписами пункту 291.4 статті 291
Податкового кодексу України, суб'єкти
господарювання, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності, поділяються на групи
платників єдиного податку. Згідно з
підпунктом 2 цього пункту до другої
групи належать фізичні особи -
підприємці, які здійснюють
господарську діяльність з надання
послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000
гривень.

Відповідно до положень пунктів 293.1, 293.2
статті 293 Податкового кодексу України,
ставки єдиного податку встановлюються
у відсотках (фіксовані ставки) до
розміру мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року (далі у цій
главі - мінімальна заробітна плата), та
у відсотках до доходу (відсоткові
ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку
встановлюються сільськими, селищними
та міськими радами для фізичних осіб -
підприємців, які здійснюють
господарську діяльність, залежно від
виду господарської діяльності, з
розрахунку на календарний місяць: … 2)
для другої групи платників єдиного
податку - у межах від 2 до 20 відсотків
розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з вимогами пункту 295.1 статті 295
Податкового кодексу України, платники
єдиного податку першої і другої груп
сплачують єдиний податок шляхом
здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця. Такі платники єдиного податку
можуть здійснити сплату єдиного
податку авансовим внеском за весь
податковий (звітний) період (квартал,
рік), але не більш як до кінця поточного
звітного року.

Таким чином, відповідач як платник
податку другої групи повинен
щомісячно, до 20 числа поточного місяця
сплачувати єдиний податок у розмірі 20
відсотків мінімальної заробітної
плати.

Розміри мінімальної заробітної плати
на 2012 рік затверджено Законом України
«Про Державний бюджет України на 2012
рік» від 22.12.2011 № 4282-VI. Відповідно до
статті 13 цього Закону, на 2012 рік
встановлено мінімальну заробітну
плату у місячному розмірі з 1 січня - 1073
гривні.

Таким чином, розмір ставки єдиного
податку для відповідача складає 214,60
гривень (20% від 1073 гривень).

На підставі акту від 14.03.2013 №
568/17-2-НОМЕР_1 про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки дотримання вимог
податкового валютного та іншого
законодавства, судом встановлено, що
відповідач обов'язок зі своєчасної
сплати єдиного податку належним чином
не виконував, внаслідок чого має
заборгованість зі сплати єдиного
податку за листопад 2012 року у сумі 4,13
гривень, за грудень в сумі 214,60 гривень,
за січень 2013 року в сумі 229,40 гривень.

На підставі акту перевірки від 14.03.2013 №
568 17-2-НОМЕР_1 позивачем прийнято
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» від 28.03.2013, яким до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано
штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1
213, 20 гривень.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57
Податкового кодексу України у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Згідно з пунктом 58.3 статті 58
Податкового кодексу України, податкове
повідомлення-рішення вважається
надісланим (врученим) юридичній особі,
якщо його передано посадовій особі
такої юридичної особи під розписку або
надіслано листом з повідомленням про
вручення.

Вказане податкове
повідомлення-рішення було надіслано
відповідачу рекомендованим листом із
повідомленням про вручення.

Таким чином, податкові зобов'язання
відповідача, визначені податковим
повідомленням - рішенням, вважаються
узгодженими. Встановлений чинним
законодавством строк сплати
зазначених податкових зобов'язань на
день розгляду справи сплинув.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95
Податкового кодексу України стягнення
коштів та продаж майна платника
податків провадяться не раніше ніж
через 60 календарних днів з дня
надіслання такому платнику податкової
вимоги.

Згідно з пунктом 59.1. статті 59
Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Державною податковою інспекцією у м.
Краматорську Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
сформована податкова вимога від 28.01. 2013
№ №25, яка була надіслана відповідачу
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення, але була
повернута на адресу позивача. З цього
періоду відповідач постійно мав
несплачену податкову заборгованість, у
зв'язку з чим вказана податкова вимога
не втратила юридичної сили.

Таким чином, виходячи зі змісту
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку, що
викладені в позовній заяві доводи
позивача є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно приписів частини 4 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 8 - 11, 40, 94, 112, 136, 158 - 163, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної
податкової інспекції у м. Краматорську
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості по єдиному податку в
сумі 1 661,33 гривень - задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1,
адреса: АДРЕСА_1) заборгованість з
єдиного податку у розмірі 1 661 (одна
тисяча шістсот шістдесят одна ) гривня
33 копійок у рахунок місцевого бюджету
м. Краматорська на р/р № 0059, код
платежу 18050400, банк отримувача ГУДКСУ у
Донецькій області, , МФО 834016.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті
09 грудня 2013 року.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Толстолуцька М.М.