Справа № 569/22361/13-а
Суддя: Кучина Н.Г. Н. Г.
Дата ухвалення: 2013-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2013

Рівненський міський суд

в особі судді Кучиної Н.Г.,

за участі: секретаря судового
засідання Цимбалюк А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
УДАІ УМВС України в Рівненській
області про скасування постанови серія
АА2№ 235687 від 03.12.2013 року по справі про
адміністративне правопорушення.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовною заявою до УДАІ УМВС України в
Рівненській області про скасування
постанови серія АА2№ 235687 від 03.12.2013 року
по справі про адміністративне
правопорушення.

В позовній заяві позивач просить суд,
скасувати постанову серія АА2№ 235687 від
03.12.2013 року по справі про
адміністративне правопорушенн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з’явився, однак подав до суду заяву в
якій просить суд, справу розглядати у
його відсутність, позовні вимоги
підтримує, просить суд позов
задоволити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час і місце
судового засідання повідомлявся
належним чином, причини не явки суду не
повідомили. У відповідності до ч.2 ст. 71
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти
адміністративного позову.

Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив,
що позов підлягає задоволенню в
повному обсязі, оскільки позовні
вимоги є обґрунтованими та доведеними,
а постанову слід переглянути, як
незаконно винесену та змінити захід
адміністративного стягнення.

У відповідності до ст. 107 КАС України до
адміністративного суду має право
звернутися з адміністративним позовом
особа, яка вважає, що порушено її права
у сфері публічно-правових відносин.

Судом встановлено такі факти і
відповідні їм правовідносини.

03 грудня 2013 року інспектором взводу ДПС
роти ДПС ДАІ в Рівненській області
сержантом міліції ОСОБА_2 було складно
протокол серія АА2№989318 та винесено
постанову серія АА2№235687 року про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності, у
вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Однак, з винесеною постановою та
складеним протоколом про
адміністративне правопорушення
позивач не погоджується.

Із дослідженого в судовому засіданні
протоколу та постанови про
адміністративне правопорушення
вбачається, що 03 грудня 2013 року о 14 год.
21 хв. в с. Користь 425 км. а/д Київ – Чоп,
ОСОБА_1, керуючи автомобілем Пежо 308
д.н.з. НОМЕР_1 перевищив встановлену
швидкість руху, рухався зі швидкістю 100
км/год, чим порушив п.12.4, ПДР України,
затверджених постановою КМУ за № 1306
від 10.10.2001 року, та своїми діями скоїв
адміністративне правопорушення
передбачене ст. 122 ч.1 КупАП.

Вказану постанову суд визнає
протиправною, а тому вона підлягає
скасуванню.

Як зазначено в оспорюваний постанові,
водій перевищив встановлену швидкість
руху на даній ділянці дороги, рухався
зі швидкістю 100 км/год.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до п. 12.4 у населених пунктах
рух транспортних засобів дозволяється
із швидкістю не більше 60 км/год. Однак,
як видно з досліджених письмових
доказів по справі, з самої постанови та
протоколу про адміністративне
правопорушення, що при винесені
постанови службова особа має зазначити
місце, час вчинення правопорушення,
суть порушення та технічні засоби
фіксації правопорушення та ін. Як
вбачається із змісту постанови, місцем
вчинення порушення є с. Користь 425 км.,
а/д Київ – Чоп, суд встановив, що
загальне обмеження швидкості 60 км/год
стосується населених пунктів,
позначених дорожнім знаком 5.45 “
Початок населеного пункту”. Дія цього
обмеження скасовується знаком 5.46 “
Кінець населеного пункту”. Відповідно
до п.п.1.10 Правил дорожнього руху,
населений пункт – забудована
територія, в’їзди на яку і виїзди з
якої позначаються дорожніми знаками
5.45, 5.46, 5.47, 5.48; Однак з постанови та
протоколу долучених до справи не
можливо встановити, що автомобіль
марки Пежо 308 д.н.з. НОМЕР_1

рухався в межах населеного пункту і на
даній ділянці автодороги містяться
будь - які знаки обмеження швидкості,
оскільки відсутні докази, фотофіксація
чи відеофіксація, тому не можливо
ідентифікувати автомобіль та
встановити місце порушення.

Окрім того, як вбачається з матеріалів
справи, в постанові відсутні докази
належності виміряної швидкості саме
автомобілю, який належить позивачу.
Встановити та довести, що вимірювалася
швидкість саме автомобіля позивача,
неможливо, а за таких умов це може
означати, що насправді виміряна
швидкість належить автомобілю, який
рухався у кількох десятках метрах від
автомобіля позивача. Позивач рахує, що
даним приладом інспектор зафіксував
швидкість іншого автомобіля, який
рухався поруч.

Крім того судом було встановлено, що
працівниками ДАІ не було відібрано
пояснень у свідків, які б могли
підтвердити або спростувати вказаний
факт, чітко не встановлено місця
правопорушення.

Суд рахує, що при винесені постанови
службова особа всупереч положенням ст.
ст. 245, 251 КУпАП не було з'ясовано повно і
об'єктивно обставин справи, а відтак чи
винен позивач у вчиненні даного
правопорушення, чи є в його діях склад
адміністративного правопорушення, чи
підлягає він притягненню до
адміністративній відповідальності.

Також суд рахує, що у відповідності до
ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення,
повинно враховуватись уповноваженою
особою характер вчиненого
правопорушення, особу порушника,
ступінь його вини, майновий стан,
обставини, що пом’якшують і обтяжують
відповідальність, однак інспектором,
при накладені на позивача
адміністративного стягнення не була
з’ясована, з вищезазначених обставин і
як наслідок постанова винесена не
об’єктивно та упереджено.

Враховуючи вказані положення
Конституції України, а також положення
чинного законодавства, норми КУпАП, п.3
Постанови Пленуму ВС України „Про
практику застосування
адміністративними судами окремих
положень Кодексу адміністративного
судочинства України під час розгляду
адміністративних справ" від 06.03.2008р N2,-
суд прийшов, до висновку, що позовні
вимоги підлягають до задоволення.

На підставі ст.ст.3,19,21,22,48 Конституції.
України, ст. ст. 2, 17,100,102, 104, 105,106 КАС
України; ст. ст.245, 251,254,256, 268, 280,285, 287-289
КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в
Рівненській області про скасування
постанови серія АА2№ 235687 від 03.12.2013 року
по справі про адміністративне
правопорушення задовольнити повністю.

Постанову, серія АА2№ 235687 від 03.12.2013
року, відносно ОСОБА_1 скасувати.

Адміністративну справу, відповідно до
постанови серія АА2№ 235687 від 03.12.2013
року, відносно ОСОБА_1 закрити у
зв’язку з відсутністю у його діях
складу адміністративного
правопорушення.

Постанова остаточна та оскарженню не
підлягає.

Суддя:
Кучина
Н.Г.