Справа № 270/5928/13-а
Суддя: Попшой М. О.
Дата ухвалення: 2013-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Центрально-Міський районний суд
Справа №
Провадження № 2-а/270/160/2013
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року Центрально-Міський
районний суд м. Макіївки Донецької
області у складі:

головуючого судді Попшой М.О.

при секретарі Славінській Л.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Макіївки
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Макіївського Міського
Управління ГУМВС України в Донецькій
області «Про визнання дій
протиправними та скасування постанови
про адміністративне правопорушення»,

ВСТАНОВИВ:

14 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом про поновлення строку для
оскарження постанови про накладення на
нього адміністративного стягнення;
визнання дії інспектора ДПС ОСОБА_3
протиправними по складанню протоколу
серії АВ2№567350, постанови серії АБ2№02746
від 04 жовтня 2013 року про накладення на
нього адміністративного стягнення по
ст.. 122 ч.1 КУпАП в розмірі 255 грн.; визнати
незаконною постанову про
адміністративне правопорушення та
скасувати її.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
постановою інспектора ДПС м. Макіївки
сержанта міліції ОСОБА_3 від 04 жовтня 2013
року на нього накладено
адміністративне стягнення по ст.. 122 ч.1
КУпАП у розмірі 255 грн. Відповідно до
вищезазначеної постанови, він 04 жовтня
2013 року, керуючи автомобілем Шевролет,
номерний знак НОМЕР_1, на ділянці дороги
по вул. Шевченка – вул. Бабаріна у м.
Макіївці начебто не виконав вимоги
дорожнього знаку « 2.2» проїзд без
зупинки заборонено, чим порушив п.п. 8.4.б
ПДР України. Зазначена постанова
винесена, як вказано у постанові, за
результатами застосування фіксації
порушень ПДР, передбаченого ч.1 ст. 122
КупАП, засобом відео фіксації
невідомого приладу, та направлена йому
поштою. Постанову він отримав лише 12
жовтня 2013 року і вважає, що вона не
відповідає вимогам закону з наступних
підстав. Згідно ст.. 9 КУпАП,
адміністративним правопорушенням
визнається протиправна вина (умисна
або необережна) дія чи бездіяльність,
яка посягає на громадський порядок,
власність, права і свободи громадян, на
встановлений порядок управління і за
яку законом передбачено
адміністративну відповідальність.
Зазначена постанова винесена з
порушенням ст.. 33 КУпАП, яка визначає, що
стягнення за адміністративне
правопорушення накладається у межах,
установлених цим кодексом та іншими
законами України. При накладенні
стягнення враховується характер
вчиненого правопорушення, особа
порушника, ступінь його вини, майновий
стан, обставини, що пом’якшують і
обтяжують відповідальність. При
винесенні оскаржуваної постанови
цього зроблено не було, та посадовою
особою, яка винесла цю постанову,
вимоги закону не враховані. Було грубо
порушено його права, передбачені ст.. 268
КУпАП, а саме: особа, яка притягається
до адміністративної відповідальності,
має право зокрема: ознайомитися з
матеріалами справи; давати пояснення,
подавати докази, заявляти клопотання;
при розгляді справи користуватися
юридичною допомогою адвоката, іншого
фахівця, який за законом має право на
надання правової допомоги особисто чи
за дорученням. Всіх наданих йому цим
законом прав, він був позбавлений, що є
порушенням процесу при розгляді справи
про адміністративне правопорушення.
Справа про адміністративне
правопорушення розглядається в
присутності особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності.
Під час відсутності цієї особи, справу
може бути розглянуто лише у випадках,
коли є дані про своєчасне її сповіщення
про місце і час розгляду справи і якщо
від неї не надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи. В якості
місця розгляду справи, в оскаржуваній
постанові вказано «місто Макіївка, вул.
Бабарина, ринок Плеханова». Однак, про
час і місце розгляду справи його не
оповістили, крім цього, не зважаючи на
те, що положеннями КУпАП передбачений
15-денний строк для розгляду справи про
адміністративне правопорушення,
справа була розглянута з винесенням
постанови 04 жовтня 2013 року – в день
фіксації правопорушення. У постанові
про адміністративне правопорушення
вказано, що посадова особа сержант
міліції ОСОБА_3 «розглянувши матеріали
про адміністративне правопорушення
скоєне гр.. ОСОБА_1, у результаті не
виконання вимог дорожнього знака « 2.2»
проїзд без зупинки заборонено, чим
порушив п.п 8.4.б ПДР України, встановив,
що їм було скоєно адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122
КУпАП». У вказаний в протоколі час, він
дійсно знаходився у цьому автомобілі
на цьому місці, але виконання вимог
дорожнього знаку « 2.2» проїзд без
зупинки заборонено – не порушував, чим
також не порушував п.п. 8.4.б ПДР України,
тому що приблизившись до вищевказаного
дорожнього знаку, він виконав його
вимоги та зробив повну зупинку свого
транспортного засобу, після чого
продовжив рух у необхідному йому
напрямку. У цей час інспектора ДАІ м.
Макіївки заховалися за поворотом на
службовому автомобілі без увімкнутих
проблискових маячків, та на відстані і
у місці з якого не можливо було
побачити чи робив він зупинку взагалі,
чим порушили вимоги розпорядження МВС
України № 466 від 21 травня 2009 року «Про
організацію роботи підрозділів ДАІ по
профілактиці правопорушень з
використанням засобів фото- та
відеофіксації, а також Наказ МВС
України № 111 від 27 березня 2009 року
«Інструкція з питань діяльності
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС» тому, він не
скоював дане адміністративне
правопорушення та його вина не
доказана. Відповідно до положень КУпАП,
Закону України «Про дорожній рух», у
разі порушення Правил дорожнього руху
України, водій повинен бути зупинений,
постанову складено на місці, у випадку
незгоди з порушенням – повинен бути
складений протокол, у порядку
передбаченому ст.. 256 КУпАП, із
зазначенням відомостей про особу, що
скоїла правопорушення, пояснень цієї
особи, роз’ясненням їй права на
правову допомогу та на право
оскарження даної постанови. У
дійсності ж ніякого протоколу складено
не було, чим грубо порушено ч.2 ст. 254, ст.
256 КУпАП, відповідно до яких протокол
про адміністративне правопорушення, у
разі його оформлення, складається у
двох примірниках, один з яких під
розписку вручається особі, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. Протокол не
складається у випадках, передбачених
ст.. 258 КУпАП, але у цьому разі у
постанові не повинно бути вказівок про
те, що саме ним, власником
транспортного засобу, було скоєно
адміністративне правопорушення. Також,
зазначив, що вважає прилад, яким
проводився нагляд за дорожнім рухом з
метою фіксації порушень ПДР України, не
є автоматичним засобом фото- чи
відеофіксації, оскільки він
знаходиться у співробітника ДАІ,
керується ним безпосередньо або через
комп’ютер (визначаються ті параметри,
які фіксуються приладом, зокрема,
швидкість, об’єкт зйомки, її режим, кут
огляду приладу, тощо). Між тим, ст.. 14-1
КУпАП передбачає, що для її
застосування необхідно, щоб фіксація
велася саме засобами фото-, кіно- або
відеозйомки, які працюють у
автоматичному режимі. За таких умов
така фіксація не відповідає вимогам
закону. У постанові відсутні вказівки
на те, хто саме проводив відеофіксацію,
ким вона проводилася, тощо. Між тим, це
повинно бути зафіксовано, тим більше,
що у відповідності до п. 13.2 Інструкції з
діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС України
(затверджено наказом МВС № 111 від 27
березня 2009 року), до використання
спеціальних засобів нагляду за
дорожнім рухом допускаються лише
співробітники, які вивчили інструкції
та склали заліки з використання цих
приладів. Тому, при оцінці як
законності, так і достовірності
фіксації порушень ПДР, необхідно мати
відомості про цих співробітників. Тому,
застосування даної відеофіксації є не
допустимим доказом по даному
адміністративному правопорушенню.
Крім того, вказав, що як вбачається з
поштового конверту, де не міститься
жодної печатки пошти про відправку
поштової кореспонденції, постанова по
справі про адміністративне
правопорушення була направлена йому
невідомо коли, а отримано ним 12 жовтня
2013 року. Тому, на підставі
вищезазначеного, просив задовольнити
заявлені вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні позивач підтримав
свої вимоги в обсязі, викладеному в
позовній заяві.

Представник відповідача позов не
визнав і зазначив, що інспектор ДПС
ВДАІ Макіївського МУ сержант міліції
ОСОБА_3 при прийнятті рішення по справі
керувався ст.. 33 КУпАП, оскільки штраф у
розмірі 255 грн., який був накладений, є
мінімальним за санкцією ч.1 ст. 122 КУпАП.
При складанні протоколу ОСОБА_1
відмовився заявляти клопотання, давати
будь-які пояснення або заперечення, що
відображено в протоколі та постанові
про адміністративне правопорушення,
які були складені в присутності двох
понятих, які зафіксували факт того, що
правопорушник ОСОБА_1 знайомитися з
протоколом та винесеною постановою не
бажає. Також, ОСОБА_1 усно було
повідомлено про правопорушення, його
права, час та місце розгляду справи, про
що зазначено у протоколі про
адміністративне правопорушення.
Згідно наказу МВС №111 від 27.03.2009р., на
який посилається позивач, встановлено,
що річ йде про порядок застосування
спеціальних контрольно-вимірювальних
приладів, тому зафіксоване відео є
законним, згідно п.12 ст. 11 Закону
України «Про міліцію», проводити
аудіо-, відео-, фото фіксацію, як
допоміжний засіб попередження
протиправних дій та розкриття
правопорушень. Відеофіксація відсутня
у зв’язку з її автоматичним
перезаписом, закінченням терміну
зберігання та ненадання клопотання про
її долучення до справи, не ставить під
сумнів дії інспектора ДПС ВДАІ
Макіївського МУ сержанта міліції
ОСОБА_3, оскільки він є посадовою
особою, діяльність якої ґрунтується на
принципах ст.. 19 Конституції України –
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов’язані діяти лише на
підставі, в межах повноваження та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Тому, на підставі
вищевикладеного просив, відмовити
позивачу у задоволенні позову.

Суд, вислухав пояснення сторін, допитав
свідків, дослідив надані в справі
докази, встановив наступне.

Згідно протоколу серії АВ2 №567350 від
04.10.2013р., який складено ІДПС ВДАІ
Макіївського МУ ГУМВС України в
Донецькій області ОСОБА_3, 04 жовтня .2013
року о 19.53 год. у м. Макіївка по вул..
Шевченка – вул. Бабарина, водій ОСОБА_1
керував автомобілем НОМЕР_2, не виконав
вимог дорожнього знаку « 2.2» проїзд без
зупинки заборонено, чим порушив п. 8.4.б
ПДР України, та скоїв адміністративне
правопорушення, передбачене ст.. 122 ч.1
КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб’єкта владних
повноважень обов’язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

У судовому засіданні ОСОБА_3 і ОСОБА_4
пояснили, що ОСОБА_1 були не виконані
вимоги дорожнього знаку 2.2 про заборону
проїзду без зупинки, у зв’язку з чим,
транспортний засіб, яким він керував
був зупинений, у присутності двох
свідків, які засвідчили як порушення
ПДР України, так і відмову ОСОБА_1
підписати протокол, хоча останньому
були роз’яснені його права. ОСОБА_1
пояснив, що він поспішав. але повів себе
агресивно, неодноразово показував свої
посвідчення працівника міліції,
погрожував, і комусь весь час дзвонив.
Йому було запропоновано подивитися
відеозапис, від чого він відмовився і
не виходив з машини. По факту
адміністративного правопорушення була
винесена постанова про
адміністративне правопорушення і
ОСОБА_1 підданий штрафу в розмірі 255грн.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що 04.10.2013р.
увечері він направлявся до зупинки
«Плеханівська» і бачив дві патрульні
машини ДПС і машину «Шевроле», в якій
знаходився раніше не знайомий ОСОБА_1,
який не виходив з машини і просив з
чим-то ознайомитися, як він зрозумів, з
протоколом. Ці обставини він
спостерігав на відстані 20м на протязі
15-20хв. Коли працівники ДАІ від’їхали,
він підійшов до ОСОБА_1.

Оцінюючи показання зазначених свідків,
а також зміст протоколу, який складений
у присутності двох свідків, які
засвідчили скоєння ОСОБА_1 ПДР України,
ознайомлення його з вимогами ст. 63
Конституції України і ст. 268 КУпАП, а
також відмову від підпису і пояснень в
протоколі.

Показання свідка ОСОБА_5 до зазначених
обставин не мають ніякого відношення,
оскільки останній спостерігав
з’ясування відносин між працівниками
ДАІ і ОСОБА_1 вже у відсутності свідків,
зазначених у протоколі, тобто не бачив
скоєння адміністративного
правопорушення, відмову ознайомитися і
підписати протокол, проглянути
відеозапис.

Тому, суд приходить до висновку про
правомірність дій інспектора ДПС
ОСОБА_3 щодо складання протоколу про
адміністративне правопорушення.

Постановою серії АБ2 № 027546 по справі
про адміністративне правопорушення
від 04.10.2013 року на ОСОБА_1 накладено
стягнення за ст. 122 ч.1 КУпАП у вигляді
штрафу в розмірі 255,00 грн., за порушення
п. 8.4б Правил дорожнього руху України.

Вказана постанова винесена з
додержанням вимог КУпАП, з урахуванням
характеру адміністративного
правопорушення, особи правопорушника,
про що свідчить мінімальне покарання,
передбачене санкцією ч.1 ст. 122 КУпАП.

Між тим, доводи позивача про
протиправність дій інспектора ДПС
ОСОБА_3, незаконність складання
протоколу і постанови про
адміністративне правопорушення,
залишилися не доведеними.

Таким чином, суд вважає, що відповідач
довів правомірність свого рішення,
тобто складання протоколу, а потім і
постанови про адміністративне
правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Тому, підстав для задоволення вимог
позивача суд не вбачає.

Керуючись ст..ст. 9,10,11,70,71,158-163 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Макіївського Міського Управління
ГУМВС України в Донецькій області про
визнання дій інспектора ДПС ОСОБА_3
протиправними, скасування постанови
про адміністративне правопорушення –
відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

М.О. Попшой