Справа № 409/1347/13-а
Суддя: Максименко О. Ю.
Дата ухвалення: 2013-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Пров. № 2-а/409/38/13
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2013 року

смт.Білокура
кине

Білокуракинський районний
суд Луганської області у складі :

Головуючого – судді:
Максименко О.Ю.

при секретарі:
Бондаренко В.М.

за участю позивача:
ОСОБА_1

за участю представника відповідача:
ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт.Білокуракине
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Олексіївської сільської ради
Білокуракинського району Луганської
області про визнання протиправним та
скасування рішення суб’єкта владних
повноважень, -

В с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом до
виконавчого комітету Олексіївської
сільської ради Білокуракинського
району Луганської області про
скасування рішення виконкому
Олексіївської сільської ради № 41 від
21.06.2002р..

В обґрунтування своїх вимог позивач
указала, що 21.06.2002р. виконавчий комітет
Олексіївської сільської ради виніс
рішення № 41, яким визнав право
власності на домоволодіння,
розташоване в с. Заїківка
Білокуракинського району луганської
області по вул.. Радянській б.55 за
ОСОБА_4. Вважає, що дане рішення
прийняте відповідачем з грубим
порушенням норм права, а тому підлягає
скасуванню. Позивач є донькою, однією
із семи дітей (спадкоємців за законом
першої черги) ОСОБА_5, якій належав
вищезазначений будинок, згідно запису
у по господарській книзі Олексіївської
сільської ради будинок мав особистий
рахунок № 419 та відносився до майна
колгоспного двору. ОСОБА_5 померла
22.11.1985р., на момент смерті проживала
одна. У встановлений законом термін
ніким із семи спадкоємців спадщина
оформлена не була. Також ніхто не
подавав належним чином відмову від
спадщини. Оскільки її мати була
останнім членом колгоспного двора, всі
інші вибули та втратили право на частку
у спільному майні колгоспного двора, то
спадщина відкрилася на все майно
колгоспного двора і вона, таким чином,
як донька померлої ОСОБА_5 є
спадкоємцем першої черги за законом.
Виконавчий комітет Олексіївської
сільської ради, приймаючи оскаржуване
рішення, грубо порушив її право на
спадкування, визнавши чомусь право
власності на вказане домоволодіння
лише за одним з семи спадкоємців за
законом першої черги через 17 років
після смерті спадкодавця та
продовжуючи порушувати її право на
спадкування видав свідоцтво про право
власності на житловий будинок на ім’я
ОСОБА_4. Оскільки про дане рішення
позивач узнала тільки 23.05.2013 року, коли
його отримала, вона просить поновити їй
строк звернення до суду та визнати
протиправним і скасувати рішення
виконаному Олексіївської сільської
ради № 41 від 21.06.2002 року з моменту його
винесення, а також визнати недійсним
свідоцтво про право власності на
житловий будинок, розташований за
адресою: с. Заїківка Білокуракинського
району Луганської області вул..
Радянська б. 55, видане на підставі
рішення виконкому Олексіївської
сільської ради № 41 від 21.06.2002 року.

В судовому засіданні позивач позов
підтримала в повному обсязі та просила
його задовольнити, пояснивши, що
виконком Олексіївської сільської ради
перевищив свої повноваження при
винесенні рішення № 41 від 21.06.2002р..
Своїм рішенням виконком віддав будинок
у спадок тільки одному сину з семи
дітей, які мають право на спадщину
після смерті матері, а саме ОСОБА_4.
Позивач не давала згоду на оформлення
будинку на брата. Після смерті матері з
1986 року саме ОСОБА_4 проживав в тому
будинку, однак вона не згодна, що тільки
він один має право на спадщину. У
зв’язку з чим вона просила скасувати
рішення № 41 від 21.06.2002р. та свідоцтво
про право власності.

В судовому засіданні представник
відповідача – виконавчого комітету
Олексіївської сільської ради ОСОБА_2
позов не визнав та пояснив, що
протиправних рішень виконкомом
Олексіївської сільської ради не
виносилося. Оформлення спадщини до
повноважень сільської ради не входить.
Була заява від жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 М.І.
про оформлення технічної документації
на право власності на домоволодіння,
куди також входить і видача свідоцтва
на право власності. Згідно Конституції
України, Закону „Про місцеве
самоврядування”, на підставі
погосподарської книги, в якій записано,
що з 1986 року ОСОБА_4 проживав у спірному
будинку разом зі своєю сім’єю, був там
прописаний і був господарем
домоволодіння, було прийняте
оскаржуване рішення. В 2002-2003 році
позивач разом з братом ОСОБА_4 та
сестрою приходили в сільську раду. У
ОСОБА_4 на той момент вже були на руках
документи на право власності на
домоволодіння, позивач про це знала,
була з цим згодна і не оспорювала це.
Просив у позові відмовити.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_3 позов не визнала
повністю та надала пояснення,
аналогічні поясненням ОСОБА_2.

Третя особа, ОСОБА_4, в судове засідання
не з’явився, про день та час слухання
справи повідомлений через оголошення в
газеті „Урядовий кур’єр” та „Наша
газета”. Згідно ч.1 ст. 39 КАС України
якщо зареєстроване у встановленому
законом порядку місце проживання
(перебування) ... третіх осіб, ...
невідоме, суд може здійснити їх виклик
через засобі масової інформації за
останнім відомим місцем їхнього
проживання (перебування) на території
України. Останнім відомим місцем
реєстрації ОСОБА_4 є с. Заїківка
Білокуракинського району Луганської
області, у 2000 році ОСОБА_4 вибув у
Краснодарський край (а.с.38, 43), адреса
жодному із сторін невідома.

Вислухавши пояснення
сторін, допитавши свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши докази по
справі кожний окремо та в їх
сукупності, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 є дочкою
ОСОБА_5 (а.с.9), яка померла 22.11.1985р. (а.с.6).
На момент смерті ОСОБА_5 проживала одна
(а.с.5).

Рішенням виконавчого комітету
Олексіївської сільської ради № 41 від
21.06.2002р. визнано право власності на
домоволодіння, розташоване в селі
Заїківка Білокуракинського району
Луганської області по віл. Радянській
№ 55 за ОСОБА_4 та видано свідоцтво про
право приватної власності на зазначене
домоволодіння (а.с.8, 7).

Згідно оглянутої в судовому засіданні
погосподарської книги № 5
Олексіївської сільської ради за 1986, 1987,
1988, 1989, 1990 роки на аркуші 95 зворот та 96
міститься запис про господаря
домоволодіння № 55 по вул.. Радянській с.
Заїківка (особовий рахунок № 430), яким є
ОСОБА_4, який проживав там разом сі
своєю сім’єю.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_6 суду пояснила, що
Олексіївська сільська рада видала
довідку про право власності на будинок
за ОСОБА_4, після чого її продали як
„мішок картоплі”.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_7 суду пояснила, що вона
жила по сусідству з ОСОБА_5. Хату цю
строїли мати, ОСОБА_5 та її син, Мишко.
Він ходив у плавання, привозив гроші, за
що і строїлися. Після смерті матері
ОСОБА_10 ще раз сходив у плавання, там
одружився і з сім’єю приїхав в с.
Заїківку. Десь років 13 вони тут прожили,
а потім уїхали в Краснодарський край.
Спочатку в будинок пускали
квартирантів. А потім Мишко приїхав та
продав хату. Сказав, що всім сестрам він
дав по 100 доларів, а що залишилося –
залишив собі.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_8 суду пояснила, що
Оспорюваний будинок строїли вона. Її
чоловік та син. Вони були
будівельниками і ОСОБА_5 за плату їх
найняла. Гроші на будівництво давав син
ОСОБА_5 - Мишко. Мати і казала, що цей
будинок строїться для Мишка.

Таким чином, в судовому засіданні було
встановлено, що рішенням виконкому
було визнано право власності на
домоволодіння за ОСОБА_4 не як за
спадкоємцем ОСОБА_5, а як за господарем
домоволодіння, який в ньому проживав з
1986 року.

Оформленням спадщини в України
займаються органи нотаріату.
Олексіївська сільська рада є органом
місцевого самоврядування.

Думка позивача щодо отримання ОСОБА_4
домоволодіння в якості спадщини, що
залишилася після смерті матері ОСОБА_5,
є помилковим.

Окрім того, згідно ст.. 563 ЦК УРСР В разі
смерті члена колгоспного двору
спадкоємство в майні двору не
відкривається.

Таким чином, виконком Олексіївської
сільської ради при винесенні рішення №
41 від 21.06.2002р. ніяким чином не порушив
права позивача як спадкоємця після
смерті ОСОБА_5.

Суд також вважає можливим поновити
позивачці строк звернення до суду,
приймаючи до уваги той факт, що про
оспорюване рішення позивач узнала
тільки в травні 2013 року. Пояснення
представників відповідача, що у 2002-2003
році позивач разом зі своїм братом була
на прийомі сільського голови після
оформлення документів на право
власності ОСОБА_4 на домоволодіння і це
питання в кабінеті обговорювалося, при
цьому ніким не оспорювалося, в судовому
засіданні нічим підтверджено не було.

Таким чином, суд приходить до висновку
про поновлення строку звернення до
суду позивачки та про правомірність
прийнятого відповідачем рішення і не
знаходить підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.. 8, 13, 19 Конституції Украини, ст.. 563
ЦК УРСР, ст.ст. 4, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 70, 71, 72, 86, 99,
102, 158, 159, 160, 163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити в повному обсязі за
необґрунтованістю.

Постанову може бути оскаржено до
Донецького апеляційного
адміністртивного суду через
Білокуракинський районний суд
Луганської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня отримання копії постанови
відповідно до ч.2 ст. 186 КАС України.

СУДДЯ Білокуракинського

районного суду Луганської області
ОСОБА_11