Справа № 872/8217/13
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2013-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2013 р. справа № 187/411/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна А.О.
Панченко О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Чепурко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Петриківського районного суду
Дніпропетровської області від 16 квітня
2013 року у справі № 187/411/13-а за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Єлизаветівської сільської ради
Петриківського району
Дніпропетровської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 1 квітня 2013 року звернувся до
суду з позовом до Єлизаветівської
сільської ради Петриківського району
Дніпропетровської області, в якому
просить визнати дії відповідача щодо
надання неправдивої, необґрунтованої і
нечіткої відповіді щодо наявності
вільних земельних ділянок у с.
Єлизаветівка Петриківського району
Дніпропетровської області
протиправними та зобов'язати
Єлизаветівську сільську раду
Петриківського району
Дніпропетровської області надати
точну, обґрунтовану, достовірну і повну
інформацію у відповідь на інформаційні
запити, а саме відомості щодо наявності
всіх вільних земельних ділянок
придатних для використання під
будівництво в межах населеного пункту
с. Єлизаветівка та поза межами
населеного пункту, але розташованих на
території Єлизаветівської сільської
ради придатних для ведення особистого
селянського господарства та
садівництва, з обов'язковим доданням
відповідними картографічними
матеріалами (викопіюваннями).

Позов обґрунтовано тим, що на
інформаційний запит позивача від 11.10.2012
року, відповідачем повідомлено, що в
межах села землі для забудови або
ведення особистого сільського
господарства не має. При цьому 31.10.2012
року під час чергової сесії
Єлизаветівської сільської ради
Петриківського району
Дніпропетровської області прийнято
рішення №599-32/VI про надання Одновол Н.О.,
яка є дійсним депутатом ради, дозвіл на
розробку проекту землеустрою щодо
виготовлення документів, що
посвідчують право власності земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства в с.
Єлизаветівка, що свідчить про надання
відповідачем неправдивої,
необґрунтованої і нечіткої відповіді
на запит. Вважає, що своїми діями
відповідачем було порушено право
позивача на доступ до публічної
інформації, гарантоване статтею 34
Конституції України та статті 5 Закону
України «Про інформацію» та позбавлено
позивача можливості здійснення
приватизаційного права.

Постановою Петриківського районного
суду Дніпропетровської області від 16
квітня 2013року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що
підставою для надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
виготовлення документів, що
посвідчують право власності земельної
ділянки згідно з рішенням відповідача
№599-32/VI від 31.10.2012 року стала відповідна
заява громадянина та рішення постійної
депутатської комісії з питань
земельних ресурсів, благоустрою,
будівництва та охорони навколишнього
природного середовища від 30.09.2012 року
№409, тобто на підставі документів які
прийняті до жовтня 2012 року, що свідчить
про відсутність підстав вважати, що
відповідачем допущено надання
неправдивої, необґрунтованої та
невідповідної інформації відсутні.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нове рішення про задоволення
позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в
період з жовтня 2012 року до генерального
плану с. Єлизаветівка Петриківського
району Дніпропетровської області змін
щодо збільшення територій не

вносилось, проте рішення щодо надання
дозволів на розробку проектної
документації під будівництво та
ведення особистого селянського
господарства приймалися і приймаються
на даний час, без відповідним чином
затвердженого генерального плану, або
змін до нього, тобто видача дозволів
ґрунтується на відомостях, що були до
жовтня 2012 року. Крім того в доводах
апеляційної скарги позивач
посилається на те, що на підтвердження
надання недостовірної інформації
Єлизаветівською сільською радою
Петриківського району
Дніпропетровської області, діє
Публічна кадастрова карта України, що
створена і діє на підставі Закону
України «Про державний земельний
кадастр», який вступив в дію 01.01.2013 року.
В даному джерелі і на даний момент
доволі багато вільних земельних
ділянок, які не перебувають у власності
і не зайняті жодною будівлею, або
використовуються під ведення
особистого селянського господарства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
суд апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло своє підтвердження під час
розгляду апеляційної скарги, що 11.10.2012
року позивач звернувся до відповідача
з інформаційним запитом, згідно якого
просив надати відомості щодо наявності
всіх вільних земельних ділянок
придатних для використання під
будівництво в межах населеного пункту
с. Єлизаветівка, та поза межами
населеного пункту, але розташованих на
території Єлизаветівської сільської
ради Петриківського району
Дніпропетровської області придатних
для ведення особистого селянського
господарства та садівництва, з
обов'язковим доданням відповідними
картографічними матеріалами
(викопіюванням) (а.с.6).

Листом від 17.10.2012 року вих. №37,
відповідачем повідомлено запитувача,
що на території Єлизаветівської
сільської ради Петриківського району
Дніпропетровської області в межах села
Єлизаветівка на даний час немає
вільних земельних ділянок, які можна
було б надати громадянам для
будівництва житлових будинків та
ведення особистого селянського
господарства. Розроблено проект із
землеустрою щодо зміни зовнішньої межі
села Єлизаветівка та розробляється
проект по коригуванню генерального
плану забудови села. Також відповідач
зазначив, що після їх виготовлення та
затвердження зацікавленим особам у них
буде можливість надати громадянам
земельні ділянки для будівництва
житлових будинків. Що стосується
земельних ділянок для ведення
особистого селянського господарства,
що знаходиться за межами населеного
пункту, заявнику повідомлено, що згідно
Перехідних положень Земельного
кодексу України повноваження щодо
розпорядження землями в межах
населених пунктів здійснюють
відповідні сільські, а за межами
населених пунктів відповідні органи
виконавчої влади. Тому для вирішення
цього питання рекомендовано заявнику
звернутися до Петриківської районної
державної адміністрації. Окрім цього
повідомлено, що на території
Єлизаветівської сільської ради
вільної ріллі немає та запропоновано
заявнику земельну ділянку площею 2,00 га,
в тому числі - 2,0 га пасовищ, яка
розташована біля розпайованого поля
контур №17 (пасовища) (а.с.5).

Законність та обґрунтованість
відповіді Єлизаветівської сільської
ради Петриківського району
Дніпропетровської області наданої на
інформаційний запит ОСОБА_1 є предметом
спору переданого на вирішення суду.

Суд апеляційної інстанції,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права при винесенні
оскарженої постанови, виходить з
наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Порядок здійснення та забезпечення
права кожного на доступ до інформації,
що знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом, та інформації,
що становить суспільний інтерес
визначає Закон України "Про доступ до
публічної інформації" від 13.01.2011 року №
2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2939-VI,
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Доступ до публічної інформації
відповідно до цього Закону
здійснюється на принципі прозорості та
відкритості діяльності суб'єктів
владних повноважень (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону
№ 2939-VI).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону № 2939-VI, доступ
до інформації забезпечується шляхом
надання інформації за запитами на
інформацію.

Суб'єктами відносин у сфері доступу до
публічної інформації є: запитувачі
інформації - фізичні, юридичні особи,
об'єднання громадян без статусу
юридичної особи, крім суб'єктів владних
повноважень; розпорядники інформації -
суб'єкти, визначені у статті 13 цього
Закону; структурний підрозділ або
відповідальна особа з питань запитів
на інформацію розпорядників
інформації (ч. 1 ст. 12 Закону № 2939-VI).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI,
розпорядниками інформації для цілей
цього Закону визнаються суб'єкти
владних повноважень - органи державної
влади, інші державні органи, органи
місцевого самоврядування, органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 2939-VI,
під запитом на інформацію у цьому
Законі розуміється прохання особи до
розпорядника інформації надати
публічну інформацію, що знаходиться у
його володінні.

Запитувач має право звернутися до
розпорядника інформації із запитом на
інформацію незалежно від того,
стосується ця інформація його особисто
чи ні, без пояснення причини подання
запиту.

Запит на інформацію має містити: ім'я
(найменування) запитувача, поштову
адресу або адресу електронної пошти, а
також номер засобу зв'язку, якщо такий
є; загальний опис інформації або вид,
назву, реквізити чи зміст документа,
щодо якого зроблено запит, якщо
запитувачу це відомо; підпис і дату за
умови подання запиту в письмовій формі
(частини 2, 5 ст. 19 Закону № 2939-VI).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 20
Закону № 2939-VI, розпорядники інформації
зобов'язані надавати достовірну, точну
та повну відповідь на запит на
інформацію не пізніше п'яти робочих
днів з дня отримання запиту.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону № 2939-VI,
розпорядник інформації має право
відмовити в задоволенні запиту в таких
випадках: 1) розпорядник інформації не
володіє і не зобов'язаний відповідно до
його компетенції, передбаченої
законодавством, володіти інформацією,
щодо якої зроблено запит; 2) інформація,
що запитується, належить до категорії
інформації з обмеженим доступом
відповідно до частини другої статті 6
цього Закону; 3) особа, яка подала запит
на інформацію, не оплатила передбачені
статтею 21 цього Закону фактичні
витрати, пов'язані з копіюванням або
друком; 4) не дотримано вимог до запиту
на інформацію, передбачених частиною
п'ятою статті 19 цього Закону.

Як слідує з інформаційного запиту
ОСОБА_1, позивач ставить питання щодо
надання інформації про наявність всіх
вільних земельних ділянок придатних
для використання під будівництво в
межах населеного пункту с.
Єлизаветівка, та поза межами
населеного пункту, але розташованих на
території Єлизаветівської сільської
ради Петриківського району
Дніпропетровської області придатних
для ведення особистого селянського
господарства та садівництва при цьому
як на доказ того, що відповідачем
допущено надання неправдивої,
необґрунтованої та невідповідної
інформації посилається на прийняття
відповідачем рішень щодо надання
дозволів на розробку проектної
документації під будівництво та
ведення особистого селянського
господарства.

Суд апеляційної інстанції вважає за
необхідне зазначити, що питання і
реалізація права на землю регулюється
зокрема положеннями Земельного
Кодексу України. Виходячи з положень
вказаного Кодексу однією з умов
отримання земельної ділянки у
власність є подання відповідної заяви
про надання дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо виготовлення
документів, що посвідчують право
власності земельної ділянки.

При цьому суд першої інстанції зробив
вірний висновок щодо правомірності дій
відповідача, оскільки підставою для
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо виготовлення
документів, що посвідчують право
власності земельної ділянки згідно
рішення відповідача №599-32/VI від 31.10.2012
року стала відповідна заява
громадянина та рішення постійної
депутатської комісії з питань
земельних ресурсів, благоустрою,
будівництва та охорони навколишнього
природного середовища від 30.09.2012 року
№409, тобто на підставі документів які
прийняті до жовтня 2012 року.

Відповідно до частин 1,6 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

При цьому, позивач в порушення норм
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України не надав суду
доказів неправдивості та
невідповідності інформації наданої
ОСОБА_1 Єлизаветівською сільською
радою Петриківського району
Дніпропетровської області листом від
17.10.2012 року вих. №37.

Суд апеляційної інстанції вважає
безпідставним посилання позивача на
порушення відповідачем статті 5 Закону
України «Про інформацію» та
позбавлення позивача можливості
здійснення приватизаційного права,
оскільки 11.10.2012 року позивач звернувся
до відповідача з інформаційним запитом
в порядку Закону України "Про доступ до
публічної інформації", при цьому,
можливість здійснення
приватизаційного права ОСОБА_1
залежить виключно від волевиявлення
позивача та регулюється зокрема
положеннями Земельного Кодексу
України.

Враховуючи обставини, які були
встановлені судом під час розгляду
даної адміністративної справи та
приймаючи до уваги наведені норми
чинного законодавства, яке регулює
спірні правовідносини, що виникли між
сторонами у даній справі, суд
апеляційної інстанції вважає, що судом
першої інстанції під час розгляду
даної справи було повно встановлено
фактичні обставини справи, що
стосуються предмету спору переданого
на вирішення суду, вірно застосовано
норми чинного матеріального права, яке
регулює спірні правовідносини та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції, а тому
в задоволенні апеляційної скарги
необхідно відмовити, а постанову суду
першої інстанції у даній
адміністративній справі - залишити без
змін.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198,
статтями 200, 206 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд,

-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову
Петриківського районного суду
Дніпропетровської області від 16 квітня
2013 року у справі № 187/411/13-а - залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений
23 грудня 2013 року.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко