Справа № 805/16926/13-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2013-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2013 р.
Справа №805/16926/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 11 година
15 хвилин

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

при секретарі судового засідання
Залмаєвій О.М.,

за участю

представника позивача - не з'явився,

представника відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Совєтському районі м. Макіївки
Донецької області до Публічного
акціонерного товариства «Граніт» про
стягнення заборгованості з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій, -

встановив:

26 листопада 2013 року Управління
Пенсійного фонду України в Совєтському
районі м. Макіївки Донецької області
(далі - Позивач або УПФУ) звернулося до
Донецького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Граніт» (далі - ПАТ «Граніт»), в якому
просило стягнути з відповідача
заборгованість з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
за Списком № 2, за жовтень 2013 року в сумі
6 338,38 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач
вказав, що ПАТ «Граніт» є
страхувальником і щомісяця має
відшкодовувати суму фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах його
колишнім працівникам. На час звернення
до суду ПАТ «Граніт» має
заборгованість з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
за Списком № 2, яка утворилася за
жовтень 2013 року і становить 6 338,38 грн.

Посилаючись на п.2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» і п.п.2.1.1 п.2.1,
п.п.6.1 п.6 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, Позивач просив задовольнити
адміністративний позов.

30 грудня 2013 року через відділ
діловодства та документообігу
Донецького окружного
адміністративного суду представник
позивача надала заяву про розгляд
справи в порядку письмового
провадження (а.с.28).

Належним чином повідомлений про дату,
час та місце судового розгляду,
відповідач явку свого представника до
судового засідання не забезпечив, про
причини неявки суд не повідомив,
клопотання про відкладення розгляду
справи не надав, свого ставлення до
заявлених позовних вимог не висловив.

На підставі положень ч.ч.1, 4 ст.122, ч.4
ст.128 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України)
розгляд справи здійснено за
відсутності представників сторін на
підставі наявних у справі доказів.

З'ясовуючи чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються, а також чи є інші
фактичні дані, які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, суд встановив наступне.

Публічне акціонерне товариство
«Граніт» (ідентифікаційний код 14309646)
зареєстроване у якості юридичної особи
Виконавчим комітетом Макіївської
міської ради Донецької області 12 січня
1994 року, про що до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців внесений запис за
номером 1 02682, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію
юридичної особи серії А00 № 297700 та
довідкою про включення до Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України № 14309646 (а.с.11-12), а
також відомостями
Інформаційно-ресурсного центру «Пошук
в ЄДР» (а.с.17-19).

Відповідач перебуває на обліку в УПФУ
як платник страхувальник за
реєстраційним номером № 05-38-04-0369.

УПФУ в Совєтському районі м. Макіївки
Донецької області здійснює виплату
пенсії колишнім працівникам
відповідача, призначеної на пільгових
умовах за Списком № 2, а саме: ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
(а.с.5).

В жовтні 2013 року УПФУ в Совєтському
районі м. Макіївки Донецької області
складало розрахунки фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до ч.2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» на пільгових
умовах згідно з п.п. «б»-«з» ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
та надсилало їх на адресу Відповідача
(а.с.6). Вказані розрахунки отримані
страхувальником, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с.7).

Згідно з наданим позивачем
розрахунком, заборгованість ПАТ
«Граніт» перед УПФУ за жовтень 2013 року
становить 6 338,38 грн. (а.с.5).

Наявність заборгованості також
підтверджується даними картки
особового рахунку по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за Списком №
2 (а.с.30-31).

Докази, які б спростовували
вищевикладені обставини, суду не
надані.

Вирішуючи справу по суті та враховуючи
висновки Верховного Суду України,
викладені у рішеннях, прийнятих за
наслідками розгляду заяв про перегляд
судового рішення з підстави,
передбаченої п.1 ч.1 ст.237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, до спірних правовідносин суд
застосовує нижченаведені правові
норми.

Відповідно до п.п.1, 7 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
Указом Президента України від 6 квітня
2011 року №384/2011, Пенсійний фонд України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Віце-прем'єр-міністра
України - Міністра соціальної політики
України. Пенсійний фонд України
входить до системи органів виконавчої
влади і забезпечує реалізацію
державної політики з питань пенсійного
забезпечення та збору, ведення обліку
надходжень від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Пенсійний фонд
України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку територіальні
органи.

Згідно з п.п.1.1 Положення про головні
управління Пенсійного фонду України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 27 червня
2002 року №11-2, (у редакції постанови
правління Пенсійного фонду України від
25 лютого 2008 року № 5-5), (далі - Положення),
головні управління Пенсійного фонду
України в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі
разом з управліннями Пенсійного фонду
України в районах, містах і районах у
містах утворюють систему
територіальних органів Пенсійного
фонду України, який є центральним
органом виконавчої влади.

П.п.9 п.2.4. Положення передбачено право
управлінь стягувати несплачені суми
страхових внесків та інших платежів з
їх платників.

Зважаючи на викладене, суд дійшов
висновку про те, що у спірних
правовідносинах УПФУ виступає у якості
суб'єкта владних повноважень, який
звернувся до адміністративного суду на
виконання повноважень у
публічно-правових відносинах.

Крім того, суд відзначає, що
невиконання відповідачем обов'язку
щодо відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
має наслідком виникнення у позивача, як
у особи, яка здійснила ці витрати, права
на звернення до суду за захистом своїх
прав та інтересів.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV,
(далі - Закон № 1058-IV), пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за списком № 1 та на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за списком № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди особам, зазначеним
в абз.1 цього пункту, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення». У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до статті 27 та з урахуванням
норм статті 28 цього Закону. При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять до
Пенсійного фонду плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, крім тих,
що були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, починаючи з дня набрання
чинності цим Законом, у розмірі 20
відсотків з наступним збільшенням її
щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Виплата пенсій особам, які були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників, за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, та особам,
пенсії яким призначені відповідно до
пунктів «в» - «е» та «ж» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1
січня 2005 року - за рахунок коштів
Державного бюджету України до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

Абзацом 4 пункту 1 статті 2 Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» від 26
червня 1997 року № 400/97-ВР, (далі - Закон №
400/97-ВР), передбачено, що для платників
збору, визначених пунктами 1 та 2 статті
1 цього Закону, крім тих, які є
платниками фіксованого
сільськогосподарського податку,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту 1 статті 4 Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» на
обов'язкове державне пенсійне
страхування встановлена ставка збору у
розмірі 100 відсотків від об'єкта
оподаткування, визначеного абзацом
четвертим пункту 1 статті 2 цього
Закону.

Пунктами «б», «з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
встановлено, що на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
зокрема працівники, зайняті повний
робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць.

Суд відзначає, що згідно з правовою
позицією Верховного Суду України
обов'язок підприємств та організацій з
відшкодування понесених ПФУ після 1
січня 2004 року витрат на виплату і
доставку зазначених пенсій не
пов'язаний із датою призначення такої
пенсії чи часом набуття необхідного
для цього пільгового стажу.

Процедура обчислення і сплати
страхових внесків та інших платежів до
бюджету Пенсійного фонду України
підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форм
власності, виду діяльності і
господарювання та фізичними особами,
нарахування і сплати фінансових
санкцій та пені, подання
страхувальниками звітності
управлінням Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах
визначається Інструкцією про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженою постановою
правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003 року № 21-1 (далі -
Інструкція).

П.6.2 Інструкції передбачено, що витрати
на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
особам, які мають стаж, що дає право на
призначення цих пенсій на декількох
підприємствах, покриваються цими
підприємствами пропорційно стажу
роботи.

Відповідно до п. 6.4 Інструкції розмір
сум до відшкодування на поточний рік
визначається відділами доходів
органів Пенсійного фонду України
щорічно в повідомленнях про розрахунок
сум фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до ч.2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених пенсій.

Згідно з п.6.8 Інструкції, підприємства
щомісяця до 25-го числа вносять до
Пенсійного фонду зазначену в
повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Як встановлено судом, на виконання
вимог Інструкції УПФУ надсилало на
адресу відповідача розрахунки
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій,
страхувальник ці розрахунки отримав,
проте відшкодування витрат не
здійснив.

Розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пільгових пенсій оформлені
у відповідності до вимог додатків 6 і 7
Інструкції, отже в розумінні ч.4 ст.70 КАС
України, є належними та допустимими
доказами стосовно предмету
доказування.

Крім того, суд відзначає, що жодний з
надісланих страхувальнику розрахунків
у разі не згоди з фактичними
нарахуваннями не був оскаржений у
встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, беручи до уваги, що ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
достатність і взаємний зв'язок доказів
у їх сукупності, суд дійшов висновку
про задоволення адміністративного
позову, оскільки зі змісту
застосованих до спірних правовідносин
норм права та встановлених фактичних
обставин вбачається обов'язок
відповідача відшкодовувати витрати
позивача на виплату та доставку
пільгових пенсій.

Відповідно до ч.4 ст.94 КАС України у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Керуючись Конституцією України,
ст.ст.2-15, 17-20, 69-72, 94, 98, 159-163, 185-186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

постановив:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в Совєтському
районі м. Макіївки Донецької області до
Публічного акціонерного товариства
«Граніт» про стягнення заборгованості
з відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій -
задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Граніт» (ідентифікаційний
код 14309646) на користь Управління
Пенсійного фонду України в Совєтському
районі м. Макіївки Донецької області
(ідентифікаційний код 21958109)
заборгованість з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
за Списком № 2, за жовтень 2013 року в сумі
6 338 (шість тисяч триста тридцять вісім)
гривень 38 копійок.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті,
її вступна та резолютивна частина
проголошені в судовому засіданні 30
грудня 2013 року.

Постанова складена у повному обсязі 06
січня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд в порядку, визначеному ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч.3 ст.160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених ч.4
ст.167 Кодексу адміністративного
судочинства України, було повідомлено
про можливість отримання копії
постанови суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
Кравченко Т.О.