Справа № 809/4026/13-а
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"03" січня 2014 р.
справа № 809/4026/13-a

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

судді Чуприни О.В.

за участю секретаря судового засідання
Драгомирецького І.М.

представника позивача: Управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області - не з'явився

представника відповідача: дочірнього
підприємства "Калійний завод"
відкритого акціонерного товариства
"Оріана" - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області до
дочірнього підприємства "Калійний
завод" відкритого акціонерного
товариства "Оріана" про стягнення
заборгованості по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій в загальному розмірі
149 380,84 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

Івано-Франківським окружним
адміністративним судом 19.12.2013 року
відкрито провадження у справі за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Калуші та Калуському
районі Івано-Франківської області
(далі по тексту - позивач) до дочірнього
підприємства "Калійний завод"
відкритого акціонерного товариства
"Оріана" (далі по тексту - відповідач)
про стягнення заборгованості по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій в
загальному розмірі 149 380,84 гривень.

Позов мотивовано тим, що відповідач в
порушення вимог пункту 1 статті 2 Закону
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування",
частини 2 Прикінцевих положень Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, допустив заборгованість з
відшкодування витрат на виплату і
доставку пенсії по списках №1 та №2,
призначених на пільгових умовах
відповідно до пунктів "а", "б"-"з" статті
13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", виплата якої здійснена
позивачем за рахунок коштів Пенсійного
фонду України у листопаді 2013 року в
загальному розмірі 149 380,84
гривень.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, однак 02.01.2014 року
від позивача на адресу суду надійшло
письмове клопотання про розгляд справи
без участі представника Управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області. Позовні вимоги підтримав у
повному обсязі. Просив стягнути з
відповідача в дохід Пенсійного фонду
України заборгованість з
відшкодування витрат на виплату і
доставку пільгових пенсій по списках
№1 і №2 в загальному розмірі
149 380,84 гривень (а.с. 35).

Представник відповідача в судове
засідання призначене на 03.01.2014 року не
з'явився, належним чином повідомлений
про дату, час та місце судового
розгляду, що підтверджується отриманим
30.12.2013 року рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке міститься в
матеріалах справи (а.с. 34). Причини
неявки суду не повідомив, своїм правом
на подання письмового заперечення
проти позову не скористався. Із
клопотаннями про відкладення судового
засідання, чи розгляду справи без
участі представника відповідача,
останній до суду не звертався.

Відповідно до приписів 4 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України (в редакції Закону від 17.11.2011
року) у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Судом, за умови належного повідомлення
відповідача про розгляд справи у
відповідності до вимог частини 3 статті
33 і частини 3 статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства
України, продовжено розгляд справи за
відсутності відповідача на підставі
частини 4 статті 128 коментованого
Кодексу.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши
і оцінивши зібрані по справі докази, в
їх сукупності, проаналізувавши зміст
норм матеріального права, які
врегульовують спірні правовідносини,
суд виходить з таких підстав та
мотивів.

Судом встановлено, що дочірнє
підприємство "Калійний завод"
відкритого акціонерного товариства
"Оріана" зареєстроване як суб'єкт
підприємницької діяльності - юридична
особа, що підтверджується Витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
станом на 03.12.2013 року (а.с. 9-11).
Відповідач взятий Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області на облік як платник внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Із наявних у матеріалах справи
письмових доказів з'ясовано, що
колишнім працівникам, які відпрацювали
відповідний стаж роботи у дочірньому
підприємстві "Калійний завод"
відкритого акціонерного товариства
"Оріана" із шкідливими і важкими
умовами праці та досягли визначеного
віку, призначено і виплачується пенсія
на пільгових умовах по списках №1 і №2
відповідно до пунктів "а", "б"-"з" статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" (а.с. 15-19, 20, 23, 24-28).

Суд, у відповідності до вимог частини 1
статті 161 Кодексу адміністративного
судочинства України, вирішуючи яку
правову норму слід застосувати до
спірних правовідносин, зазначає, що при
вирішенні даної справи керується
нормами Законів України "Про пенсійне
забезпечення", "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування", інших Законів та
підзаконних нормативно-правових актів
в редакції, чинній на момент
врегулювання спірних правовідносин.

На час виникнення спірних
правовідносин між позивачем і
відповідачем виключно Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" (далі по тексту -
Закон) визначалися: принципи та
структура системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування; коло осіб, які
підлягають загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню;
перелік платників страхових внесків,
їх права та обов'язки; порядок
нарахування, обчислення та сплати
страхових внесків; стягнення
заборгованості за цими внесками, а
також умови відшкодування витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій.

Статтею 5 вказаного Закону його дію
поширено на регулювання відносин, що
виникають між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування.

Порядок справляння та використання
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування по пенсіях, призначених
відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення", визначається
Законом України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування".

За змістом пункту 1 статті 1 Закону
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування"
платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування є
суб'єкти підприємницької діяльності
незалежно від форм власності, їх
об'єднання, бюджетні, громадські та
інші установи та організації,
об'єднання громадян та інші юридичні
особи, а також фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які
використовують працю найманих
працівників.

Щодо об'єкту оподаткування і ставки
збору за пільговими пенсіями,
призначеними відповідно до пунктів "а",
"б"-"з" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", суд зазначає
наступне.

Згідно вимог абзацу четвертого пункту 1
статті 2 Закону України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" об'єктом оподаткування
для платників збору, визначених
пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, є
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 Закону
України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до абзацу третього пункту 1
статті 4 Закону України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" на обов'язкове державне
пенсійне страхування, для платників
збору, визначених пунктами 1 та 2 статті
1 цього Закону, встановлено ставки
збору в розмірі 100 відсотків від об'єкта
оподаткування, визначеного абзацом
четвертим пункту 1 статті 2 цього
Закону.

З приводу обов'язку відшкодування
пільгових пенсій, призначених
відповідно до пунктів "а", "б"-"з" статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", необхідно відмітити.

Абзацами 1-5 пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлено, що до
запровадження пенсійного забезпечення
через професійні та корпоративні
фонди: особам, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком №1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
пенсії призначаються за нормами цього
Закону в разі досягнення пенсійного
віку та наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України "Про
пенсійне забезпечення". При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять до
Пенсійного фонду плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, крім тих,
що були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, починаючи з дня набрання
чинності цим Законом, у розмірі 20
відсотків з наступним збільшенням її
щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Відповідно до абзацу 7 пункту 2
Прикінцевих положень вказаного Закону
виплата пенсій особам, які були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників, за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, та особам,
пенсії яким призначені відповідно до
пунктів "в"-"е" та "ж" статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1
січня 2005 року - за рахунок коштів
Державного бюджету України до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

Суд, виходячи із системного аналізу
вказаних вище приписів Закону
зазначає, що відшкодуванню підлягають
пенсії, призначені за пунктами "а", "б"-"з"
відповідно до статті 13 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

З метою реалізації положень Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19.12.2003 року за №21-1
затверджено Інструкцію про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України (далі по тексту - Інструкція),
яка встановлює обов'язок підприємств
здійснювати відшкодування витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Згідно вимог пункту 6.1. Інструкції
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", в таких
розмірах:

- 100 відсотків фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до абзацу першого частини 2
Прикінцевих положень коментованого
вище Закону застрахованим особам, які
працювали або працюють на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах;

- 100 відсотків фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій працівникам,
зайнятим повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком №1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, крім працівників, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України.

Як вже встановлено судом вище колишнім
працівникам, які досягли відповідного
віку та отримали право на пільгову
пенсію за відпрацьований у відповідача
стаж, призначено пенсію на пільгових
умовах у відповідності до пунктів "а",
"б"-"з" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення". У листопаді 2013
року позивачем по списку №1 понесено
витрати по виплаті таких пенсій у
розмірі 66 107,15 гривень, по списку №2 за
вказаний період витрати в загальному
розмірі склали 83 273,69 гривень (а.с. 15-19, 20,
23, 24-28).

Проте, дочірнім підприємством
"Калійний завод" відкритого
акціонерного товариства "Оріана", на
час вирішення судом спору, не
відшкодувало позивачу вказані вище
витрати. У зв'язку із вказаним за
відповідачем рахувалася
заборгованість по відшкодуванню
понесених позивачем витрат на виплату
і доставку за листопад 2013 року
пільгових пенсій в загальній сумі 149
380,84 гривень, в тому числі по списку №1 в
розмірі 66 107,15 гривень і по списку №2 в
розмірі 83 273,69 гривень.

Пунктом 6.4. Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України встановлено, що розмір сум до
відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Згідно пункту 6.8. вказаної Інструкції
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Враховуючи вищевикладені норми, суд
зазначає, що обов'язок визначення сум
відшкодування витрат на виплату і
доставку пенсій покладено на позивача,
відповідач в свою чергу зобов'язаний до
25-го числа щомісячно здійснити
відшкодування зазначених витрат в
розмірах визначених позивачем.
Підставою для відшкодування вказаних
сум є відповідні розрахунки цих витрат,
які надсилається відповідачу.

Позивач супровідними листами за №9946/04
і №9947 від 18.11.2013 року на адресу
відповідача надсилав розрахунки
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених колишнім
працівникам відповідача відповідно до
частини 2 Прикінцевих положень Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" в
частині пенсій, призначених відповідно
до пунктів "а", "б"-"з" статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
(а.с. 13, 22). Дані розрахунки 25.11.2013 року
отримані уповноваженою особою
відповідача, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення, копія
якого міститься в матеріалах справи
(а.с. 14, 37).

На підставі таких розрахунків у
відповідача виник обов'язок
відшкодувати позивачу витрати на
виплату та доставку пільгових пенсій
по списках №1 і №2, здійснених у
листопаді 2013 року в загальній сумі 149
380,84 гривень.

Однак, відповідачем за листопад 2013 року
у передбачені Інструкцією строки не
проведено відшкодування сум понесених
позивачем фактичних витрат на виплату
і доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах.

З огляду на вказане, суд дійшов до
переконання про правомірність
проведення позивачем розрахунку
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій працівникам
відповідача та про наявність у
останнього до досягнення пенсійного
віку таких працівників обов'язку
здійснювати відшкодування витрат
Пенсійного фонду на виплату і доставку
зазначеної пенсії, призначеної на
пільгових умовах.

Наявність заборгованості у дочірнього
підприємства "Калійний завод"
відкритого акціонерного товариства
"Оріана" перед Управлінням Пенсійного
фонду України в м. Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області по відшкодуванню витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
підтверджується розрахунками сум
заборгованості по відшкодуванню
пільгових пенсій по списках №1 і №2,
здійснених у листопаді 2013 року та
витягом карток із особового рахунку по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій за
списками №1 і №2 за період з 01.11.2013 року
по 30.11.2013 року (а.с. 15-19, 20, 23, 24-28, 21, 29).

Належних та допустимих доказів, які б
свідчили про погашення заборгованості,
що є предметом стягнення або
спростування її наявності, відповідач
суду не надав.

З'ясовані вище судом обставини дають
можливість дійти висновку про те, що
несплата дочірнім підприємством
"Калійний завод" відкритого
акціонерного товариства "Оріана"
заборгованості з відшкодування витрат
на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів "а",
"б"-"з" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" в загальному
розмірі 149 380,84 гривень, вчинена
всупереч частини 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", пункту 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, а позовні
вимоги обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення.

Відповідно до пункту 2.1, 2.2 і 2.4
Положення про головні управління
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України за № 11-2 від 27.06.2002 року
(із змінами та доповненнями), основними
завданнями Управління, серед іншого, є
забезпечення у відповідному регіоні
збору та ведення обліку надходжень від
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та інших коштів
відповідно до законодавства,
призначених для пенсійного
забезпечення.

Управління відповідно до покладених на
нього завдань, серед іншого,
організовує роботу підвідомчих
управлінь Фонду в районах, містах,
районах у містах, а також у містах та
районах щодо: забезпечення збору та
ведення обліку надходжень від сплати
єдиного внеску, фінансових санкцій,
інших коштів, що надходять до бюджету
Фонду відповідно до законодавства;
стягнення у передбаченому
законодавством порядку своєчасно
ненарахованих та/або несплачених сум
єдиного внеску, страхових внесків та
інших платежів.

Управління має право стягувати
несплачені суми єдиного внеску,
страхових внесків та інших платежів з
їх платників.

Змістовний аналіз положень
коментованих нормативно-правових
актів про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, дає підстави
вважати, що Пенсійний Фонд України та
його структурні підрозділи на місцях,
вправі скеровувати підприємствам,
вимоги-розрахунки про відшкодування
понесених витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій, призначених
відповідно до пунктів "а", "б"-"з" статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", по колишнім або дійсним
працівникам таких підприємств, які
відпрацювали в них відповідний стаж
роботи із шкідливими і важкими умовами
праці та досягли визначеного віку. У
випадку невиконання підприємствами
законодавства та вимог про
відшкодування понесених витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій, у
наведеному вище порядку, такі
структурні підрозділи наділені правом
звертатися до суду із позовом про їх
примусове стягнення.

Суд переконаний, що таке право
Пенсійного Фонду України та його
структурних підрозділів на місцях
випливає з покладених на них завдань
щодо державного контролю за
додержанням вимог законодавства про
пенсійне забезпечення і є невід'ємною
частиною передбаченого законом права
забезпечувати збирання та
акумулювання страхових внесків із
підприємств, на яких законом
покладений обов'язок їх сплачувати.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з дочірнього
підприємства "Калійний завод"
відкритого акціонерного товариства
"Оріана" (ідентифікаційний код 22176314,
вул. Прмислова, 14, м. Калуш,
Івано-Франківська область, 77300) на
користь Управління Пенсійного фонду
України в м. Калуші та Калуському
районі Івано-Франківської області
(ідентифікаційний код 37824000)
заборгованість по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій за листопад 2013 року в
загальному розмірі 149 380 (сто сорок
дев'ять тисяч триста вісімдесят)
гривень 84 копійки.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова в повному обсязі складена
08.01.2014 року.

Суддя
/підпис/
Чуприна О.В.