Справа № 805/16107/13-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2013-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2013 р.
Справа №805/16107/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 14:00

Донецький окружний адміністративний
суд у складі судді Шинкарьової І.В.,

при секретарі судового засідання
Заднепровській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
м.Добропіллі та Добропільському районі
Донецької області до Відділу державної
виконавчої служби Добропільського
міського управління юстиції про
визнання дій (бездіяльності)
неправомірною, зобов'язання вжити
заходи з примусового виконання
виконавчих документів, зобов'язання
здійснити певні дії,

В С Т А Н О В И
В:

Позивач, Управління Пенсійного фонду
України в м.Добропіллі та
Добропільському районі Донецької
області, звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовом до Відділу державної
виконавчої служби Добропільського
міського управління юстиції про
визнання дій (бездіяльності)
неправомірною, зобов'язання вжити
заходи з примусового виконання
виконавчих документів, зобов'язання
здійснити певні дії, мотивуючи свої
вимоги тим, що на виконанні у
відповідача знаходиться рішення №256
від 16 серпня 2012 року про стягнення
штрафних санкцій з ОСОБА_1 у розмірі 170,00
грн., вимога №ф-359 від 03 вересня 2012 року
про стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ
в м.Добропілля та Добропільському
районі недоїмки у розмірі 4180,30 грн.,
рішення №196/12 від 01 лютого 2013 року про
стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 170,00
грн. Як вбачається з протоколу
ознайомлення за період з 13 вересня 2012
року по 19 вересня 2013 рік, державним
виконавцем направлений запит до БТІ, а
також винесені постанови про звернення
стягнення із заробітної плати ВП №37190125
від 23 травня 2013 року, ВП №34291999 від 23
травня 2013 року, ВП №34503796 від 23 травня 2013
року. Станом на листопад 2013 року
виконавчі документи в примусовому
порядку не виконані, сума за ними не
стягнена і заявнику не сплачена, тому
просить суд задовольнити позовні
вимоги.

Представник позивача до судового
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлялися
належним чином, надав заяву, в якій
просять розглянути справу без участі
представника (а.с.51).

Представник відповідача надав до суду
заперечення (а.с.38), в яких зазначив, що
державним виконавцем в порядку ст.11
Закону України «Про виконавче
провадження» надіслано запити до
реєстраційно-облікових установ:
Добропільської ОДПІ щодо виявлення
розрахункових рахунків та про джерела
отримання доходів боржників, до
Добропільського ВРЕР, Добропільського
Держкомземагенства, Добропільської
реєстраційної служби. Згідно відповіді
Добропільської ОДПІ боржник працює на
ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля»,
розрахункові рахунки відсутні. Згідно
відповіді Добпропільського ВРЕР за
боржником не зареєстровано
автотранспорт. Згідно відповіді
Добропільської реєстраційної служби
за боржником нерухоме майно не
зареєстроване. 23 травня 2013 року
державним виконавцем винесено
постанову про звернення стягнення на
доходи боржника та направлено за
місцем роботи боржника для подальшого
утримання. Таким чином, відповідач
вважає, що відповідачем не порушено
вимог діючого законодавства, а тому
просив у задоволенні позовних вимог
відмовити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час, дату і
місце судового розгляду повідомлявся
належним чином. Заяв про відкладення
розгляду справи або про розгляд справи
за його відсутності суду не надавав.

Частиною 2 ст. 49 КАС України
передбачено, що особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальним правами і неухильно
виконувати процесуальні обов'язки.

У разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

За таких обставин суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
сторін на підставі наявних у справі
доказів.

Відповідно до ст.86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, суд вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Постановою державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Добропільського міського управління
юстиції від 14 вересня 2012 року відкрито
виконавче провадження з виконання
рішення №256 від 16 серпня 2012 року про
стягнення штрафних санкцій з ОСОБА_1 на
користь УПФУ в м.Добропіллі та
Добропільському районі у розмірі 170,00
грн., ВП №34291999. Постановою державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Добропільського
міського управління юстиції від 28
вересня 2012 року відкрито виконавче
провадження з виконання вимоги №Ф-359
від 03 вересня 2012 року про стягнення з
ОСОБА_1 на користь УПФУ в м.Добропіллі
та Добропільському районі недоїмки у
розмірі 4180,30 грн., ВП №34503796. Постановою
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Добропільського міського управління
юстиції від 26 березня 2013 року відкрито
виконавче провадження з виконання
рішення №196/12 від 01 лютого 2013 року про
стягнення штрафних санкцій з ОСОБА_1 на
користь УПФУ в м.Добропіллі та
Добропільському районі у розмірі 170,00
грн., ВП №37190125 (а.с.9,10,11).

19 вересня 2013 року позивач ознайомився
із вищезазначеним виконавчим
провадженням, про що свідчить протокол
ознайомлення зі станом реалізації
виконавчого провадження (а.с.6).

Згідно ст. 6 Кодексу адміністративного
судочинства України (надалі КАС
України) кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

У відповідності до вимог ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Ст. 11 Закону, у редакції, яка діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин, державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право, зокрема: з метою захисту
інтересів стягувача одержувати
безоплатно від органів, установ,
організацій, посадових осіб, сторін та
учасників виконавчого провадження
необхідні для проведення виконавчих
дій пояснення, довідки та іншу
інформацію, у тому числі конфіденційну;
накладати арешт на майно боржника,
опечатувати, вилучати, передавати таке
майно на зберігання та реалізовувати
його в установленому законодавством
порядку; накладати арешт на кошти та
інші цінності боржника, зокрема на
кошти, які перебувають на рахунках і
вкладах у банках, інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах,
а також опечатувати каси, приміщення і
місця зберігання грошей; викликати
фізичних осіб, посадових осіб з приводу
виконавчих документів, що знаходяться
у виконавчому провадженні, а в разі
неявки боржника без поважних причин
виносити постанову про його привід
через органи внутрішніх справ.

Ст. 19 Закону передбачено, що державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зокрема, за заявою стягувача
або його представника про примусове
виконання рішення.

З наведеного вбачається, що при
отриманні виконавчого документу
державний виконавець повинен відкрити
виконавче провадження та проводити
виконавчі дії.

Згідно ст. 2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

При цьому суд зазначає, що згідно
загальних засад права бездіяльність
суб'єкта владних повноважень - це
пасивна поведінка суб'єкта владних
повноважень, яка може мати вплив на
реалізацію прав, свобод, інтересів
фізичної чи юридичної особи. Дії
суб'єкта владних повноважень - це
активна поведінка суб'єкта владних
повноважень, яка може мати вплив на
реалізацію прав, свобод, інтересів
фізичної чи юридичної особи.

З матеріалів справи вбачається
наступне.

З протоколу ознайомлення зі станом
виконавчого провадження вбачається, що
відповідачем були здійснені дії щодо
виконання виконавчих документів, а
саме: 17 грудня 2012 року відповідачем
направлено запит до БТІ, звернено
стягнення із заробітної плати
боржника, винесена постанова про
привід боржника через органи
внутрішніх справ від 20 грудня 2012 року.

Крім того, матеріали справи містять
запит до начальника ВРЕР м.Добропілля
(а.с.48), відповідь № від 14 жовтня 2013
року на запит №2593886 від 13 жовтня 2013 року
до державної податкової служби,
відповідно до якої інформації про
номери рахунків, відкриті у банках та
інших фінансових установах України до
ДПС України не надходила (а.с.43),в
інформаційна довідка з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
відповідно до якої у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
відомості відсутні (а.с.44).

23 травня 2013 року державним виконавцем
винесені постанови про звернення
стягнення на доходи боржника (а.с.45,46,47)

За таких обставин, відповідачем були
вчинені певні виконавчі дії, які не
можуть розцінюватися, як
бездіяльність.

Крім того, суд зазначає, що вчинені дії
відповідають діючому законодавству
України та не порушують його та вчинені
відповідачем в межах його повноважень.

Суд не приймає до уваги посилання
позивача на те, що відповідачем
допущено бездіяльність в межах строку
здійснення виконавчого провадження - 6
місяців, з огляду на наступне.

Як вже зазначалось, виконавчі дії
проводились відповідачем саме у межах
визначеного строку, а також додатково
після його спливу.

Крім цього, суд зазначає, що предметом
даного спору є бездіяльність
відповідача щодо виконання вказаної
вимоги, а не визначення ступеню
належності виконання державним
виконавцем своїх обов'язків та
ефективності проведених ним
виконавчих дій.

За таких обставин, відповідач виконав
свої обов'язки щодо примусового
виконання вимоги про стягнення
заборгованості та використав надані
йому права відповідно до закону.

Таким чином, позовні вимоги щодо
визнання неправомірною бездіяльність
відповідача є необґрунтованими,
відповідно відсутні законні підстави
для їх задоволення.

Стосовно позовних вимог в частині
зобов'язання вжити дієві заходи з
примусового виконання виконавчих
документів та зобов'язання повідомити
позивача про вжиті заходи, суд зазначає
наступне.

Як вже зазначалося, відповідач виконав
свої обов'язки щодо виконання вказаних
виконавчих документів та використав
надані йому права відповідно до Закону.

Законом вже визначені повноваження
державного виконавця, за допомогою
яких він здійснює виконавчі дії,
направлені на своєчасне та повне
виконання рішень. Обрання того чи
іншого заходу впливу на боржника
здійснюється безпосередньо державним
виконавцем окремо в кожному
виконавчому провадженні з урахуванням
обставин по справі, тому суд не може
підміняти повноваження органів
державної виконавчої служби та
визначати яким чином виконати рішення.

До того ж, суд не може зобов'язати
відповідача скористуватися, наданими
йому ст. 11 Закону, правами у повному
обсязі, оскільки особа користується
своїми правами на власний розсуд.

Таким чином, позовні вимоги у цій
частині також є необґрунтованими,
відповідно відсутні законні підстави
для їх задоволення.

Враховуючи викладене та керуючись
Конституцією України, Законом України
«Про виконавче провадження», ст. ст.
122-163, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог
Управління Пенсійного фонду України в
м.Добропіллі та Добропільському районі
Донецької області до Відділу державної
виконавчої служби Добропільського
міського управління юстиції про
визнання дій (бездіяльності)
неправомірною, зобов'язання вжити
заходи з примусового виконання
виконавчих документів, зобов'язання
здійснити певні дії - відмовити.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частину 23 грудня 2013 року.

Постанову у повному обсязі складено 27
грудня 2013 року.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі відкладення складання постанови у
повному обсязі апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Шинкарьова І.В.