Справа № 2а-15965/11/2670
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2013-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Донець В.А.
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 листопада 2013 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Ключковича В.Ю.,Петрика І.Й.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Київського міського центру зайнятості
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05 березня 2012 року у справі за
адміністративним позовом Київського
міського центру зайнятості до ОСОБА_2
про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2011 року позивач - Київський
міський центр зайнятості звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва із адміністративним
позовом до ОСОБА_2, в якому просив
стягнути з відповідача безпідставно
отриману ним матеріальну допомогу у
період професійного навчання, а також
вартість навчання, що становить 5 350,72
грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05 березня 2012 року в задоволені вимог
даного позову відмовлено.

Позивач не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким задовольнити його позов в
повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції - скасуванню, виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
відповідач ОСОБА_2 28.03.2011 р. звернувся
до Дніпровського районного центру
зайнятості міста Києва із заявою про
надання йому статусу безробітного з
виплатою допомоги по безробіттю.
Наказом Дніпровського районного
центру зайнятості міста Києва від
28.03.2011 р. №НТ110328 позивачу було надано
статус безробітного та призначено
допомогу по безробіттю.

На підставі заяви відповідача та
догову №111 від 28.03.2011 р., укладеного між
ОСОБА_2та Дніпровським районним
центром зайнятості в місті Києві,
відповідача було направлено на курси
підвищення кваліфікації спеціалістів
за напрямком "Персональний компютер
для інженера" за спеціалізацією
"Кошторисна справа" в Інститут
післядипломної освіти "УКРСТЕНО".

Наказом Дніпровського районного
центру зайнятості міста Києва від
29.03.2011 р. №НТ110329 відповідачу було
припинено виплату допомоги по
безробіттю у зв'язку з проходженням ним
професійної підготовки,
перепідготовки та підвищення
кваліфікації за направленням
Державної служби зайнятості України та
призначено матеріальну допомогу у
період професійного навчання у зв'язку
з зарахуванням на навчання.

Згідно наказу Інституту
післядипломної освіти "УКРСТЕНО" від
14.06.2011 р. №16-Е ОСОБА_2 було відраховано з
числа слухачів з 15.06.2011р. по причині
пропуску ним занять без поважних
причин.

На підставі вказаного наказу,
Дніпровським районним центром
зайнятості міста Києва було видано
наказ від 15.06.2011 р. №НТ110615, яким
припинено виплату ОСОБА_2 матеріальної
допомоги у період професійного
навчання по причині його відрахування
з навчального закладу.

Наказом Дніпровського районного
центру зайнятості міста Києва від
16.06.2011 р. №НТ110329 відповідачу було
поновлено виплату допомоги по
безробіттю з одночасним її
скороченням у зв'язку з недотриманням
рекомендацій щодо сприяння
працевлаштуванню.

Згідно наказу Дніпровського районного
центру зайнятості міста Києва від
22.07.2011 р. №НТ110722 відповідачу було
припинено виплату допомоги по
безробіттю по причині невідвідування
останнім Державної служби зайнятості
України та знято з реєстраційного
обліку по причині невідвідування
центру зайнятості протягом 30 і більше
календарних днів без поважних причин.

За даними листа Київського міського
центру зайнятості від 06.07.2011 р. №03-5814,
вартість навчання безробітного ОСОБА_2
в Інституті післядипломної освіти
"УКРСТЕНО", склала 4002,24 грн.

Згідно довідки-розрахунку
Дніпровського районного центру
зайнятості міста Києва від 11.07.2011 р.
№2613-06/23, за період з 28.03.2011 р. по 14.06.2011 р.
ОСОБА_2 отримав допомогу по безробіттю
в період навчання в сумі 1348,48 грн.

Листом Дніпровського районного центру
зайнятості міста Києва від 11.07.2011 р.
№2622-07/23 відповідачу було запропоновано
повернути грошові кошти в сумі 5350,72 грн.
протягом 15 днів з моменту тримання ним
зазначеного листа.

Станом на момент розгляду справи
вищевказану суму коштів відповідачем у
добровільному порядку повернуто не
було.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи колегія суддів зважає
на наступне.

Правові, економічні та організаційні
основи зайнятості населення України і
його захисту від безробіття, а також
соціальної гарантії з боку держави в
реалізації громадянами права на працю,
визначаються Законом України «Про
зайнятість населення» від 01 березня 1991
року № 803-XII.

Відповідно до статті 2 вказаного
Закону, безробітними визнаються
працездатні громадяни працездатного
віку, які через відсутність роботи не
мають заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу. У разі неможливості надати
підходящу роботу безробітному може
бути запропоновано пройти професійну
перепідготовку або підвищити свою
кваліфікацію.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про
зайнятість населення» встановлено, що
для реалізації державної політики
зайнятості населення, професійної
орієнтації, підготовки і
перепідготовки, працевлаштування та
соціальної підтримки тимчасово не
працюючих громадян у порядку, що
визначається Кабінетом Міністрів
України, створюється державна служба
зайнятості, діяльність якої
здійснюється під керівництвом
Міністерства праці та соціальної
політики України, місцевих державних
адміністрацій та органів місцевого
самоврядування. Державна служба
зайнятості складається з: Державного
центру зайнятості Міністерства праці
та соціальної політики України, центру
зайнятості Автономної Республіки Крим,
обласних, Київського та
Севастопольського міських, районних,
міськрайонних, міських і районних у
містах центрів зайнятості, центрів
організації професійного навчання
незайнятого населення і центрів
професійної орієнтації населення,
інспекцій по контролю за додержанням
законодавства про зайнятість
населення.

У статті 19 цього Закону визначено
обов'язки та права державної служби
зайнятості, до яких, зокрема,
відносяться: розпоряджатися в
установленому законодавством порядку
коштами Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття; в
установленому законодавством порядку
подавати громадянам допомогу по
безробіттю та матеріальну допомогу по
безробіттю, припиняти і відкладати їх
виплати.

Правові, фінансові та організаційні
засади загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття, визначаються
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» від 2 березня 2000 року №
1533-III.

Відповідно до частини 1 статті 22
вказаного Закону, застраховані особи,
визнані у встановленому порядку
безробітними, які протягом 12 місяців,
що передували початку безробіття,
працювали на умовах повного або
неповного робочого дня (тижня) не менше
26 календарних тижнів та сплачували
страхові внески, мають право на
допомогу по безробіттю залежно від
страхового стажу.

Розмір зазначеної допомоги
визначається статтею 23 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Згідно із ч. 2 ст. 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Порядок реєстрації, перереєстрації та
ведення обліку громадян, які шукають
роботу, і безробітних затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 14 лютого 2007 р. N 219 (в редакції, що
діяла на момент виникннн спірних
правовідносин, далі - Порядок N 219)
(Постанова втратила чинність згідно з
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 березня 2013 року N 198), пунктом 1
якого визначено, що громадяни мають
право на безоплатне сприяння державної
служби зайнятості у працевлаштуванні.

До державної служби зайнятості за
сприянням у працевлаштуванні можуть
звертатися всі незайняті громадяни,
які бажають працювати, а також зайняті
громадяни, які бажають змінити
професію або місце роботи,
влаштуватися на роботу за сумісництвом
чи у вільний від навчання час.

У відповідності до п. 7 та п. 8 Порядку N 219
(в редакції, що діяла на момент виникннн
спірних правовідносин), для громадян,
зареєстрованих у державній службі
зайнятості як таких, що шукають роботу,
підбирається протягом семи
календарних днів з моменту реєстрації
підходяща робота, критерії якої
визначені статтею 7 Закону України "Про
зайнятість населення".

Якщо громадянин у період пошуку роботи
не відвідував центр зайнятості у
визначені дні через хворобу або з інших
поважних причин, що підтверджується
відповідними документами, строк пошуку
підходящої роботи продовжується на
строк дії поважної причини. У такому
разі громадянин повинен звернутися до
державної служби зайнятості у день, що
настає після видужання чи закінчення
дії обставин, зумовлених іншою
поважною причиною.

У разі коли громадянин, зареєстрований
у державній службі зайнятості як такий,
що шукає роботу, двічі відмовився в
період пошуку від підходящої роботи,
він не може бути визнаний безробітним.
Такий громадянин знімається з обліку і
протягом трьох місяців йому можуть
надаватися лише профорієнтаційні та
консультаційні послуги. Після
закінчення трьох місяців з дня зняття з
обліку громадянин може
зареєструватися повторно у державній
службі зайнятості як такий, що шукає
роботу.

Відповідно до пункту 13 Порядку N 219 (в
редакції, що діяла на момент виникннн
спірних правовідносин), громадяни,
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу, і
безробітні, повинні відповідно до
письмових рекомендацій працівників
державної служби зайнятості сприяти
своєму працевлаштуванню, відвідувати
центр зайнятості у визначений і
погоджений з ними час, з пред'явленням
при кожному відвідуванні паспорта,
брати участь у семінарах, інших масових
заходах, що проводяться державною
службою зайнятості з метою надання
допомоги громадянам у пошуку
підходящої роботи і роботодавцям у
доборі працівників. При цьому
періодичність відвідування центру
зайнятості зазначеними особами
визначається з урахуванням ситуації на
ринку праці, наявності підходящої
роботи та місця проживання
громадянина, але не рідше ніж один раз
на 30 календарних днів.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно наказу від 15.06.2011 р. №НТ110615
відповідача було відраховано з числа
слухачів Інституту післядипломної
освіти "УКРСТЕНО" у зв'язку з пропуском
занять без поважних причин. На підставі
вказаного наказу Дніпровським
районним центром зайнятості міста
Києва було видано наказ від 15.06.2011 р.
№НТ110615, яким припинено виплату
відповідачу матеріальної допомоги у
період його професійного навчання по
причині його відрахування з даного
навчального закладу.

На запит Окружного адміністративного
суду міста Києва Київською міською
психоневрологічною лікарнею №2 та
Київською міською клінічною
психоневрологічною лікарнею №1 були
надані листи, в яких повідомлялося про
перебування ОСОБА_2 на лікуванні під
час проходження ним навчання в
Інституті післядипломної освіти
"УКРСТЕНО".

Так в своєму листі від 02.02.2012 р. № 178
Київська міська психоневрологічна
лікарня №2 повідомила суд про те, що
ОСОБА_2 з вересня 2011 року знаходиться
під наглядом психіатра Київської
міської психоневрологічної лікарні №2
з діагнозом "Шизофренія, параноїдна
форма, групи інвалідності немає" (а.с. 45).
При цьому, зі змісту даного листа
вбачається, що вперше відповідач
звернувся до дільничного психіатра
24.06.2011 р., у зв'язку з чим йому було
призначено амбулаторне лікування, і
тільки з 03.07.2011 р. відповідача було
госпіталізовано до Київської міської
клінічної психоневрологічної лікарні
№1, де він пробув до 05.08.2011 р.

Аналогічна за змістом інформація
міститься також в листі Київської
міської клінічної психоневрологічної
лікарні №1 від 03.02.2012 р. № 1-01/149 (а.с. 47).

Відповідно до пункту 14 Порядку N 219 (в
редакції, що діяла на момент виникннн
спірних правовідносин), громадяни, які
з поважної причини, підтвердженої
відповідним документом, не змогли
своєчасно звернутися до центру
зайнятості у строк, установлений для
відвідування, зокрема для надання
статусу безробітного, повинні
звернутися до центру зайнятості у день,
що настає після видужання чи
закінчення дії обставин, зумовлених
іншою поважною причиною.

Пунктом 20 Порядку N 219 (в редакції, що
діяла на момент виникннн спірних
правовідносин), визначено підстави для
зняття з обліку громадян,
зареєстрованих як таких, що шукають
роботу і безробітних, зокрема частиною
2 передбачено випадок невідвідування
безробітним центру зайнятості
протягом 30 і більше календарних днів
без поважних причин після закінчення
встановленого строку відвідування.

Зважаючи на те, що відповідача згідно
наказу Інституту післядипломної
освіти "УКРСТЕНО" від 14.06.2011 р. №16-Е було
відраховано з числа слухачів Інституту
післядипломної освіти "УКРСТЕНО" з
15.06.2011р., а перше його звернення до
дільничного психіатра було
зафіксовано 24.06.2011 року та продовжилося
подальшим лікуванням відповідача в
Київській міській психоневрологічній
лікарні №2 в період з 03.07.2011 р. по 05.08.2011
р., колегія суддів приходить до
висновку про правомірність дій
Київського міського центру зайнятості
по винесенню наказів про припинення
позивачу виплати допомоги по
безробіттю та зняття його з
реєстраційного обліку Київського
міського центру зайнятості.

У зв'язку з цим, заявлені позивачем
вимоги в частині стягнення
безпідставно отриманої відповідачем
матеріальної допомоги у період
професійного навчання, а також
вартість навчання в загальному розмірі
5 350,72 грн., колегія суддів знаходить
обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що постанова суду першої
інстанції ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги повністю
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому вбачаються підстави
для скасування постанови Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05 березня 2012 року та ухвалення нового
рішення, яким адміністративний позов
Київського міського центру зайнятості
до ОСОБА_2 про стягнення коштів, слід
задовольнити.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київського міського
центру зайнятості - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 05 березня 2012 року -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов Київського
міського центру зайнятості до ОСОБА_2
про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Київського міського центру зайнятості
грошові кошти в сумі 5 350 (п'ять тисяч
триста п'ятдесят) гривень 72 копійки, в
якості безпідставно отриманої
матеріальної допомоги у період
професійного навчання.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання в повному обсязі, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя
Я.М. Собків В.Ю. Ключкович І.Й.
Петрик

Головуючий суддя

Собків Я.М.

Судді:

Ключкович В.Ю.

Петрик І.Й.