Справа № 9101/182003/2012
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2013-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2013 р. справа № 2а-4637/11
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді
Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна
А.О. Панченко О.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Саксаганському районі м.Кривого Рогу

на постанову Саксаганського районного
суду м.Кривого Рогу від 22 липня 2011 року

у справі № 2а-4637/11

за позовом: ОСОБА_1

до: управління Пенсійного фонду
України в Саксаганському районі
м.Кривого Рогу

про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

08 червня 2011 року позивач звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в
Саксаганському районі м.Кривого Рогу
та просить зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок пенсії з моменту
звернення із застосуванням показника
заробітної плати працівників у
середньому на одну застраховану особу
по Україні за 2009 рік та виплатити
різницю між розрахованими та фактично
виплаченими сумами.

Ухвалою Саксаганського районного суду
м.Кривого Рогу від 22 червня 2011 року
позов ОСОБА_1 за період з 01.01.2009 року по
08.12.2010 року залишено без розгляду у
зв'язку з пропуском строку звернення до
суду з адміністративним позовом.

Постановою Саксаганського
районного суду м.Кривого Рогу від 22
липня 2011 року позов задоволено
частково визнано протиправними дії та
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату пенсії
відповідно до ч. 1 ст. 40 та ч. 4 ст. 42
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників на одну застраховану особу
в цілому по Україні, за календарний рік,
що передує року перерахунку пенсії за
2009 рік з 08.12.2010 року.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати оскаржувану постанову та
постановити нове рішення, яким
повністю відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що
перерахунок пенсії, у зв'язку зі
збільшенням стажу та заробітної плати
повинен здійснюватися на підставі
ст.ст.40, 42 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Проте, зробивши правильний
висновок щодо норм матеріального права
суд першої інстанції не вірно
застосував ці норми права у спірних
правовідносинах.

Так, перерахунок пенсій із
заробітної плати, отриманої після
призначення пенсії чи попереднього
перерахунку та збільшеного страхового
стажу регулюється статтею 42 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування " № 1058
від 9 липня 2003 року (далі Закон № 1058-IV),
частина 4 якої передбачає, що у разі
якщо застрахована особа після
призначення пенсії продовжувала
працювати, провадиться перерахунок
пенсії з урахуванням страхового стажу
після призначення пенсії. Кожний
наступний перерахунок пенсії
провадиться не раніш як через 2 роки
після попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсій. Перерахунок пенсій
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону.

Така редакція вказаної норми
права існує після визнання
неконституційними змін, внесених
підпунктом "б" підпункту 10 пункту 35
Розділу 2 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" від 28 грудня 2007 року № 107-

VI визнаних такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року №10-рп/2008.

Визнані неконституційними зміни
надавали можливість перераховувати
пенсію із заробітної плати за періоди
страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40
цього Закону, із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії.

В той же час, ч. 4 ст. 42 Закону №
1058-IV, чинна на час виникнення спірних
правовідносин між сторонами, не
передбачала можливості перерахунку
пенсії із застосування показника
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визначені
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Отже, з дня ухвалення рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року №10-рп/2008, відповідач був
позбавлений можливості застосувати
норми права, які визнані
неконституційними та які надавали
можливість перераховувати пенсію із
заробітної плати за періоди страхового
стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього
Закону, із застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії.

Таким чином, зобов'язавши відповідача
здійснити перерахунок пенсії позивача
у такий спосіб, суд фактично зобов'язав
відповідача діяти не на підставі та не
спосіб, що передбачені Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", що суперечить
вимогам ст..19 Конституції України.

За таких обставин, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що судом першої інстанції було
допущено порушення норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, а тому постанова суду
підлягає скасуванню з постановленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

На підставі викладеного,
керуючись пунктом 3 частини 1 статті 198,
пунктом 4 частини 1 статті 202, статтею 207
КАС України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Саксаганському районі м.Кривого Рогу -
задовольнити.

Постанову Саксаганського
районного суду м.Кривого Рогу від 22
липня 2011 року у справі №2а-4637/11 -
скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовити.

Постанова суду є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко