Справа № 813/9221/13-а
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2014-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючий суддя
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання
неправомірною бездіяльності Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області,
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області, третя особа без
самостійних вимог на стороні
відповідача Державна податкова
інспекція у Личаківському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області,
Головне управління Державної
казначейської служби України у
Обставини справи.
Позивачі, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, звернулися
09.12.2013 року до Львівського окружного
адміністративного суду з позовом про:
- визнання неправомірною бездіяльності
ДПІ у Шевченківському районі м. Львова
та ДПІ у Галицькому районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області по невжиттю заходів
щодо повернення коштів, які були
помилково сплачені позивачами;
- зобов'язання відповідачів скерувати
до територіального органу
Казначейства (УДКСУ у Галицькому
районі м. Львова) висновки на
повернення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 помилково
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачами безпідставно відмовлено
у скеруванні до органів казначейства
подань про повернення помилково
сплачених позивачами до бюджету
У судовому засіданні представник
позивачів позовні вимоги підтримав
повністю, зазначив, що вказані кошти не
є грошовими зобов'язаннями, а тому
мають бути повернуті шляхом скерування
відповідачами подання до органу
Представник відповідача 1, Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області не
прибув, заперечень на позов не подав.
Представник відповідача 2, Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області, проти позову
заперечив повністю з тих підстав, що
позивачами податок з доходів фізичних
осіб сплачений до місцевого бюджету
Галицького району м. Львова, а ДПІ у
Шевченківському районі м. Львова не є
тим органом, що контролює справляння
платежів до місцевого бюджету
Галицького району м. Львова. Просить у
задоволенні позову відмовити.
Від третьої особи без самостійних
вимог на стороні відповідача,
Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області правової позиції у
спорі не надходило, представник не
Представник третьої особи без
самостійних вимог на стороні
відповідача, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Львівській області, пояснив,
що підставою для повернення коштів є
або висновок контролюючого органу, або
рішення суду, відтак підстав повертати
позивачам кошти у органу Казначейства
немає.

Суд заслухав пояснення представника
позивачів, представника відповідача та
представника третьої особи, всебічно і
повно з'ясував всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінив докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті та

встановив:

Згідно витягу №26217647 від 26.05.2010р. (а.с.14)
позивачами на підставі договору
купівлі-продажу від 28.04.2010р.,
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі
правочинів за № 863 (а.с.19-24), придбано
квартиру АДРЕСА_1.

У подальшому позивачами 03.07.2013р.
вказану квартиру відчужено іншій
фізичній особі на підставі договору
купівлі-продажу від 03.07.2013р.,
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі
правочинів за № 6425 (16-18) та сплачено
03.07.2013 року до місцевого бюджету
Галицького району м. Львова податок з
фізичних осіб в сумі 16440 грн. (а.с.15).

Листом ДПІ у Личаківському районі м.
Львова Львівській області ДПС від
12.07.2013 № 10962 /10/06-00 ОСОБА_5 надано
консультацію, що "дохід, отриманий
платником податку від продажу (обміну)
не частіше одного разу протягом
звітного податкового року житлового
будинку, квартири або їх частини,
кімнати, садового (дачного) будинку
(включаючи земельну ділянку, на якій
розташовані такі об'єкти, а також
господарсько-побутові споруди та
будівлі, розташовані на такій
земельній ділянці), а також земельної
ділянки, що не перевищує норми
безоплатної передачі, визначеної ст. 121
Земельного кодексу України залежно від
її призначення, та за умови перебування
такого майна у власності платника
податку понад три роки, не
оподатковується.

З наведених Вами обставин та поданих
документів вбачається, що квартира
АДРЕСА_1 перебуває у Вашій власності з
моменту державної реєстрації договору
і трьохрічний термін перебування
квартири у Вашій власності минає 28.04.2013
року".

ДПІ у Шевченківському районі м. Львова
ГУ Міндоходів у Львівській області на
звернення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 листами від
02.09.2013р. і 03.09.2013 року (а.с.28-30) повідомило
позивачів про необхідність звернення
для повернення помилково сплачених, на
думку позивачів, коштів до Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області.

За результатами розгляду заяв
позивачів, ДПІ у Галицькому районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
повідомило позивачів, що " Згідно з п.43.3
ст.43 Податкового Кодексу обов'язковою
умовою для здійснення повернення сум
грошового зобов'язання є подання
платником податків заяви про таке
повернення (крім повернення надміру
утриманих (сплачених) сум податку з
доходів фізичних осіб, які
розраховуються органом державної
податкової служби на підставі поданої
платником податків податкової
декларації за звітний календарний рік
шляхом проведення перерахунку за
загальним річним оподатковуваним
доходом платника податку) протягом 1095
днів від дня виникнення помилково
та/або надміру сплаченої суми. Отже, ДПІ
у Галицькому районі м. Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області може
надати підтвердження стосовно
повернення надміру або зайво сплачених
коштів тільки по громадянах, які за
наслідками річного декларування
подали декларацію про майновий стан і
доходи за місцем своєї реєстрації в ДПІ
у Галицькому районі м. Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області.
Виходячи з вище наведеного рішення про
повернення коштів може бути розглянуто
ДПІ у Шевченківському районі м. Львова
ГУ Міндоходів у Львівській області за
місцем реєстрації платника після
подання Вами декларації про майновий
стан та доходи за 2013рік під час
проведення кампанії декларування у
2014році".

Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч.1 ст.2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч.2
цієї ж статті можуть бути оскаржені
будь-які рішення, дії чи бездіяльність
суб'єктів владних повноважень, крім
випадків, коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Закріплений у ч.1 ст.11 КАС України
принцип змагальності сторін
передбачає, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу
адміністративного судочинства України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Згідно з п.1.1.ст.1 Податкового кодексу
України (далі ПК України), відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, вичерпний перелік
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулюються
Податковим кодексом України.

Суми коштів, які на певну дату надійшли
до відповідного бюджету від юридичних
осіб (їх філій, відділень, інших
відокремлених підрозділів, що не мають
статусу юридичної особи) або фізичних
осіб (які мають статус суб'єктів
підприємницької діяльності або не
мають такого статусу), що не є
платниками таких грошових зобов'язань
є у розумінні п.14.1.182 ПК України
помилково сплаченими грошовими
зобов'язаннями.

Умови повернення помилково та/або
надміру сплачених грошових зобов'язань
визначені ст. 43 ПК України, відповідно
до п.43.3 якої, обов'язковою умовою для
здійснення повернення сум грошового
зобов'язання є подання платником
податків заяви про таке повернення
(крім повернення надміру утриманих
(сплачених) сум податку з доходів
фізичних осіб, які розраховуються
контролюючим органом на підставі
поданої платником податків податкової
декларації за звітний календарний рік
шляхом проведення перерахунку за
загальним річним оподатковуваним
доходом платника податку) протягом 1095
днів від дня виникнення помилково
та/або надміру сплаченої суми.

Відповідно до п.5 Порядку взаємодії
органів державної податкової служби,
місцевих фінансових органів та органів
Державного казначейства України в
процесі повернення платникам податків
помилково та/або надміру сплачених сум
грошових зобов'язань, затвердженого
спільним наказом Державної податкової
адміністрації України, Міністерства
фінансів України, Державного
казначейства України N 974/1597/499 від 21.12.2010
р., повернення помилково та/або надміру
сплачених сум грошових зобов'язань у
випадках, передбачених податковим
законодавством, здійснюється виключно
на підставі заяви платника податку (за
винятком повернення надміру утриманих
(сплачених) сум податку на доходи
фізичних осіб, які розраховуються
органом державної податкової служби на
підставі поданої платником податків
податкової декларації за звітний
календарний рік шляхом проведення
перерахунку за загальним річним
оподатковуваним доходом платника
податку), яка може бути подана протягом
1095 днів від дня виникнення помилково
та/або надміру сплаченої суми.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Крім того, згідно з ч.2 ст.71 КАС України,
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Оскільки судом встановлено сплату
позивачами 03.07.2013 року коштів в сумі 16440
грн. з призначенням платежу податок на
доходи фізичних осіб, то такі кошти
згідно п.14.1.182 ПК України вважаються
помилково сплаченими грошовими
зобов'язаннями, а їх повернення згідно
п.43.3 ст. 43 ПК України здійснюється при
проведенні розрахунку контролюючим
органом на підставі поданої платником
податків податкової декларації за
звітний календарний рік шляхом
проведення перерахунку за загальним
річним оподатковуваним доходом
платника податку, а не шляхом подання
висновку органу Казначейства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Оскільки для повернення сплачених
позивачами коштів встановлений інший
порядок, суд не вправі зобов'язувати
відповідачів діяти не у відповідності,
не на підставі та не в межах
повноважень і не у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
відповідно до вимог ч.3 ст. 2 КАС України
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Встановлені судом вищенаведені
фактичні обставини справи у
співставленні з нормами діючого
законодавства, якими у своїй
діяльності керуються відповідачі,
доводять безпідставність позовних
вимог, тому позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові
витрати слід покласти на позивачів.

Керуючись ст. ст. 7-14, 50, 71, 86, 143, 158, 160-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

1. У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивачів.

Постанова набирає законної сили в
строк та в порядку, передбаченому ст.254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена в строк
та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано 13.01.2014р. о 10:00 год.

Суддя
Коморний О.І.