Справа № 456/4648/13-а
Суддя: Янів Н. М.
Дата ухвалення: 2013-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/4648/13-а
Провадження № 2-а/456/167/2013
ПОСТАНОВА

іменем України

"05" грудня 2013 р. Стрийський
міськрайонний суд Львівської області у
складі:

головуючого-судді
Яніва Н. М.

при секретарі -
Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Стрий
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області, тимчасово
виконуючого обов»язки начальника
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області про визнання
нечинною та скасування постанови по
справі про адміністративне
правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду
із зазначеним позовом до відповідачів
та просить постановити рішення, яким
визнати протиправною та скасувати
постанову т.в.о. начальника Інспекції
ДАБК у Львівській області ОСОБА_2 №
4/270-Ф по справі про адміністративне
правопорушення від 14.08.2013р., про
накладення на неї, адміністративного
стягнення за ч. 12 ст. 96 КУпАП, у вигляді
штрафу в сумі 8500 грн..

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим,
що 07.08.2013р. головним державним
інспектором відділу державного
контролю за будівництвом об»єктів
Південного напрямку у Львівській
області ОСОБА_3 протиправно, в
порушення вимог п. 7 Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 23.05.2011
року № 553, проведено позапланову
перевірку дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил
реконструкції та експлуатації
нежитлових приміщень в нежитловій
будівлі на вул. Франка, 43 в м. Моршин.

Згідно рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 14.06.2013р. позивач по справі є
власником приміщень нежитлової
будівлі по вул. І.Франка, 43 у м. Моршин
Львівської області, а саме приміщення
№ 58 заг. пл. 15,6 кв.м., № 226 заг.пл. 1,4 кв.м.,
№ 73 заг. пл. 27.0 кв.м., всього 44.0 кв.м. –
2,52/100 ідеальних частин нежитлової
будівлі, які вона набула від КП
«Вікторія». В свою чергу КП «Вікторія»
була власником вказаних приміщень з 1996
року, які здійснювали ремонтні роботи
за адресою м. Моршин, вул. І.Франка, 43( в
тому числі і в тих, що були згодом
передані позивачу). Приміщення за
вказаною адресою вона не будувала, не
обладнувала і не переобладнувала, а
тому здавати в експлуатацію не
зобов»язана. Однак з метою запобігти
можливим непорозумінням з органами
влади в наступному, 26.03.2013р. вона цінним
листом з описом вкладеного направила
до інспекції ДАБК у Львівській області
заяву про прийняття в експлуатацію
об»єкта – приміщень за адресою вул.
І.Франка, 43 у м. Моршин, до якої було
додано декларацію про готовність
об»єкта до експлуатації. Лист з
декларацією, як вбачається з поштової
квитанції, направлено відповідачу
26.03.2013р. ( Інспекції ДАБК у Львівській
області за адресою м. Львів, вул.
Г.Чупринки, 71) і такий був ними
отриманий 28.03.2013р. за дорученням ОСОБА_4
та сама декларація була зареєстрована.
Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про регулювання
містобудівної діяльності», п. 11, 17
Порядку прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об»єктів,
згідно ЗУ «Про дозвільну систему у
сфері господарської діяльності»,
декларацію про готовність об»єкта по
експлуатації належить вважати
зареєстрованою не пізніше 09.04.2013р., тому
найпізніше з 25.04.2013р. ( тобто через
десять робочих днів з дня закінчення
встановленого строку для

видачі або відмови у видачі документа
дозвільного характеру) вона як суб»єкт
господарювання мала право провадити
дії щодо здійснення господарської
діяльності. Не зважаючи на те, що вона
мала право і змогу на законних
підставах експлуатувати належній їй на
праві власності приміщення, їх вона не
експлуатувала і не експлуатує. Однак
перевіряючий безпідставно, побачивши
її в приміщенні зробив висновок про
здійснення нею в даному приміщенні
діяльності та склав акт та протокол, що
лягли в основу оскаржуваної постанови.
Крім того, Закон України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
прийнято Верховною Радою України у
2011р., а Порядок прийняття в
експлуатацію закінчених будівельних
об»єктів», затверджено постановою
Кабінету Міністрів також у 2011р.. Закони
та інші нормативні акти зворотної дії в
часі не мають, і їх чинність не
поширюється на об»єкти будівництва,
які були збудовані до 2011р..

Також, згідно п. 7 Постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Порядку здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю»
від 23.05.2011 № 553 при проведенні перевірки
перевіряючим не було представлено
направлення на проведення
позапланової перевірки, а як
вбачається з акту перевірки,
позапланова перевірка була проведена
не на підставі направлення на
перевірку, а на підставі скарг ОСОБА_5
та ОСОБА_6.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, пославшись на обставини
викладені у позовній заяві, додатково
пояснив, що позивач по справі є
співвласником приміщень нежитлової
будівлі по вул. І.Франка, 43 у м.Моршин.
Згідно виписки з єдиного державного
реєстру та свідоцтва платника єдиного
податку позивач має право займатися
підприємницькою діяльністю по наданню
послуг косметолога і таку господарську
діяльність вона проводить в м. Моршин в
приміщенні санаторію «Лаванда» згідно
договору оренди № ДП 14/0-2013 від 01.01.2013р..
Згідно умов даного договору
Орендодавець ДП «СКК «Моршинкурорт»
ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» передає
Орендарю ФОП ОСОБА_1 в строкове платне
користування житлове приміщення, яке
розташоване на першому поверсі їдальні
Відділення «Санаторій «Лаванда», що
знаходиться за адресою м. Моршин, вул.
І.Франка, 33, загальною площею 21,5 кв.м.
для організації роботи косметичного
кабінету. Вказане майно знаходиться на
балансі Орендодавця. Орендна плата за
орендоване майно становить без ПДВ за
перший місяць оренди 1187, 65 грн., за
кожний наступний місяць з урахуванням
індексу інфляції за минулий місяць.
Даний факт свідчить, що позивач
здійснює підприємницьку діяльність,
однак не в оспорюваному приміщення, а в
орендованому нею приміщенні за адресою
м. Моршин, вул. І.Франка, 33( приміщення
санаторію «Лаванда»). А тому виходячи з
того, що оскаржувана постанова
винесена на підставі акту, складеного
особою, що не мала на це права, оскільки
для проведення перевірки скерована не
була, постанова є такою, що підлягає
скасуванню, оскільки складена на
підставі неналежних доказів та
документів, що створені всупереч
закону та не мають законної сили,
просить оскаржувану постанову
скасувати.

Представник відповідача інспекції
ДАБК у Львівській області позовні
вимоги заперечив повністю з підстав
викладених в письмовому запереченні,
крім того суду пояснив, що на підставі
звернень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 11.07.2013р.,
т.в.о. ОСОБА_2 винесено наказ № 956/9-у від
01.08.2013р., на підставі якого видано
направлення № 05-929-3/н від 01.08.2013р. про
здійснення позапланової перевірки, в
результаті якої встановлено що ОСОБА_1
експлуатувалося нежитлове приміщення
№ 58, №226 буд. 43 по вул. І.Франка в м.
Моршин як перукарня, без прийняття в
експлуатацію. Щодо покликань позивача,
що вищевказане нежитлове приміщення –
перукарня вважається прийнятим в
експлуатацію з 10.05.2013р., спростовується
тим, що згідно ст. 39 ЗУ «Про регулювання
містобудівної діяльності» не містить
посилань на те, що реєстрація
декларації про готовність об»єкта до
експлуатації здійснюється з
дотриманням вимог ЗУ «Про дозвільну
систему у сфері господарської
діяльності», а також не має посилань на
принцип «Мовчазної згоди», хоча згідно
ст. 36 даного Закону, для декларації
принцип «мовчазної згоди» передбачено.
У переліку документів дозвільного
характеру затвердженого ЗУ «Про
перелік документів дозвільного
характеру у сфері

господарської діяльності» від 19.05.2011р.
№ 3392-VІ, відсутня декларація про
готовність об»єкта до експлуатації.
Крім того, позивачем не була подана
декларація про готовність об»єкта до
експлуатації до адміністратора в
дозвільному центрі. Враховуючи
зазначене просить, покликання позивача
про те, що Інспекція винесла
оскаржувану постанову всупереч вимог
законодавства, не брати до уваги і це не
є підставою для скасування постанови.
Тому просить в задоволенні позовних
вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з»явився, про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про причини неявки суд не
повідомив.

Суд, заслухавши пояснення
представника позивача, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, оцінивши докази у сукупності,
вважає, що позовна заява підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 07.08.2013р. головним
інспектором відділу державного
контролю за будівництвом об»єктів
Південного напрямку на підставі скарг
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 від 19.07.2013р. проведено
позапланову перевірку дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм державних стандартів і правил
реконструкції та експлуатації
нежитлових приміщень в нежитловій
будівлі по вул. І.Франка, 43 в м. Моршин.
За результатами перевірки складено акт
№ 24/43, яким встановлено, що
реконструкцію нежитлових приміщень по
вул. І.Франка, 43 в м. Моршин було
самовільно проведено у 2012р. КП
«Вікторія», і такі експлуатуються, без
прийняття в експлуатацію. За
наслідками складеного акту, 14.08.2013р.
т.в.о. начальника інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області ОСОБА_2 винесено
постанову № 4/270-ф, про притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності за ч. 12 ст. 96 КУпАП та
накладено на неї адмінстягнення у
вигляді штрафу в розмірі 8500 грн..
Позивачу ставиться в провину те, що нею
використовується нежитлове приміщення
по вул. І.Франка, 43 в м. Моршин без
введення в експлуатацію.

Однак в акті вказано, що спірне
приміщення експлуатується як масажний
кабінет, а в оскаржуваній постанові,
зазначено, що приміщення
експлуатується під перукарню.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб»єкта владних
повноважень обов»язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

В оскаржуваній постанові не
зазначено жодного доказу, на підставі
якого було прийнято рішення про
винність позивача у вчиненні
адміністративного правопорушення та
накладення на неї адміністративного
стягнення, відсутні пояснення свідків.
Доказів вини позивача суду надано не
було, а надані позивачем копія
оскаржуваної постанови не може бути
належним доказом вини у вчиненні
адміністративного правопорушення.

А навпаки судом встановлено, що ОСОБА_8
згідно рішення Стрийського
міськрайоного суду від 14.06.2013р. є
власником приміщення нежитлової
будівлі по вул. Франка, 43 у м. Моршин, які
набула від КП «Вікторія», що були
власником таких з 1996р..

Згідно виписки з єдиного державного
реєстру та свідоцтва платника єдиного
податку позивач має право займатися
підприємницькою діяльністю по наданню
послуг косметолога і таку господарську
діяльність вона проводить в м. Моршин, в
приміщенні санаторію «Лаванда», що
стверджується договором оренди № ДП
14/0-2013 від 01.01.2013р. Даний факт свідчить,
що позивач здійснює підприємницьку
діяльність, однак не в оспорюваному
приміщення, а в орендованому нею
приміщенні за адресою м. Моршин, вул.
І.Франка, 33 (приміщення санаторію
«Лавада»), дане підтверджується також
квитанціями про сплату орендної плати.

Крім того, матеріалами справи
встановлено, що ОСОБА_1 подала
відповідачу декларацію про готовність
об»єкта до експлуатації, яку 26.03.2013р.
направила листом на адресу Інспекції
ДАБК (м. Львів, вул. Г.Чупринки, 71), яка
відповідачем отримана та
зареєстрована. З моменту реєстрації
даної декларації вона є документом, що
засвідчує факти, які мають юридичне
значення. На час розгляду справи дана
декларація про готовність об»єкта до
експлуатації є чинною.

Відповідно до ч.1 ст. 39 ЗУ «Про
регулювання містобудівної діяльності»
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об»єктів, що належить до
І-ІІІ категорій складності, та
об»єктів, будівництво яких
здійснювалося на підставі
будівельного паспорта, здійснюється
шляхом реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об»єкта до
експлуатації.

Відповідно до ч. 4 вказаної статті
згаданого Закону, прийняття рішення
про реєстрацію (повернення) декларації
про готовність об»єкта до
експлуатації, видачу (відмову у видачі)
сертифіката здійснюється органами
державного архітектурно-будівельного
контролю протягом десяти робочих днів
з дати подання відповідних документів.
Відповідно до частини 5 вказаної статті
згаданого Закону датою прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об»єкта є дата реєстрації декларації
про готовність об»єкта до експлуатації
або видачі сертифіката. Відповідно до
ч. 6 вказаної статті згаданого Закону
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
повертають декларацію про готовність
об»єкта до експлуатації замовникові,
якщо декларація подана чи оформлена з
порушенням установлених вимог, з
обґрунтуванням причини у строк,
передбачений для її реєстрації.
Відмова у видачі сертифіката,
відповідно до ч. 7 ст. 39 згаданого
Закону, надається замовникові у строк,
передбачений для його видачі.

Відповідно до п.11 Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об»єктів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 13
квітня 2011р. № 461 датою прийняття в
експлуатацію об»єкта є дата реєстрації
декларації або видачі сертифіката.

Відповідно до п. 17 Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об»єктів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 13
квітня № 461, реєстрація декларації
здійснюється з дотриманням вимог
Закону України «Про дозвільну систему
у сфері господарської діяльності».
Відповідно до ч. 6 ст. 4-1 Закону України
«Про дозвільну систему у сфері
господарської діяльності» у разі якщо
у встановлений законом строк суб»єкту
господарювання не видано або не
направлено документ дозвільного
характеру або рішення про відмову у
його видачі, то через десять робочих
днів з дня закінчення встановленого
строку для видачі або відмови у видачі
документа дозвільного характеру
суб»єкт господарювання має право
провадити певні дії щодо здійснення
господарської діяльності або видів
господарської діяльності. Копія заяви
(опису прийняття документів) з
відміткою про дату їх прийняття є
підтвердженням подачі заяви та
документів державному адміністратору
або дозвільному органу. Днем видачі
документа дозвільного характеру
вважається останній день строку
розгляду заяви дозвільним органом,
передбаченого законом.

Подана ОСОБА_1. С.В. у березні 2013р.
декларація про готовність об»єкта до
експлуатації, отримана відповідачем
28.03.2013р. та відповідно мала б бути
зареєстрована не пізніше 09.04.2013р., тому
найпізніше з 25.04.2013р.( тобто через
десять робочих днів з дня закінчення
встановленого строку для видачі або
відмови у видачі документа дозвільного
характеру), позивач як суб»єкт
господарювання мала право провадити
дії щодо здійснення господарської
діяльності.

Відповідно до п. 7 Постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Порядку здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю»
від 23.05.2011р. № 553, позаплановою
перевіркою вважається перевірка, яка
не передбачена планом роботи
інспекції. Відповідно до ч. 4 п. 7
зазначеного порядку, під час
проведення позапланової перевірки
посадова особа інспекції зобов»язана
пред»явити службове посвідчення та
направлення для проведення
позапланової перевірки. Посилання
позивача на те, що під час проведення
позапланової перевірки інспекція не
представила направлення для
проведення позапланової перевірки
спростовується наданим в судовому
засіданні представником відповідача
копій наказу про проведення
позапланової перевірки та самого
направлення.

Акт № 23/43 перевірки дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
від 07.08.2013р., суд не бере

до уваги, так як він одержаний з
порушенням закону, зокрема п. 7 Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011 року №553,
так як право на проведення
позапланової перевірки експлуатації
об»єктів будівництва, які завершені
будівництвом та не прийняті в
експлуатацію, відповідач мав протягом
трьох місяців з дня подання
зазначеного документу.

Відповідно до ст. 11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.
Кожна особа, яка звернулася за судовим
захистом, розпоряджається своїми
вимогами на свій розсуд, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Таким
правом користуються й особи, в
інтересах яких подано
адміністративний позов, за винятком
тих, які не мають адміністративної
процесуальної дієздатності. Суд вживає
передбачені законом заходи, необхідні
для з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Також, згідно положенням ст. 256 КУпАП у
протоколі про адміністративне
правопорушення зазначаються пояснення
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності і
вона має право подати зауваження щодо
змісту протоколу. Однак, ні в акті
перевірки, ні в протоколі про
адміністративне правопорушення не
вказано відомостей з приводу пояснень
самої особи яка притягувалась до
відповідальності і не відмічено, що
особа відмовилась від дачі пояснень.

Дії відповідача по винесенню
постанови № 4/270-Ф по справі про
адміністративне правопорушення від
14.08.2013р., про накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення за ч. 12 ст.
96 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 8500грн.
не узгоджуються з вимогами ч. 2 ст. 19
Конституції України, а відтак
наявні підстави для її скасування.

Суд переконаний, що наведені
обставини у своїй сукупності дають
підстави вважати оскаржувану
постанову протиправною, оскільки при
її прийнятті відповідач не діяв у
спосіб, що передбачений чинним
законодавством, а тому, зазначена
постанова підлягає скасуванню, а позов
- до задоволення.

Керуючись ст.ст.11, 71, 86, 158-163 КАС
України, ст. 293 КпАП України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити.

Постанову тимчасово виконуючого
обов»язки начальника інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області ОСОБА_2 №
4/270-Ф від 14.08.2013 року про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за ч. 12 ст. 96 КпАП
України – скасувати, а провадження по
справі закрити.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Суддя ОСОБА_9