Справа № 253/11744/13-а
Суддя: Кошева О. А.
Дата ухвалення: 2013-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя: Кошева О.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

26 листопада 2013 року
Центрально-Міський районний суд міста
Горлівки Донецької області у складі:

головуючого судді -
Кошевої О.А.,

при секретарі
Нікуленкової Л.М.,

розглянувши в судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України
в Центрально-Міському районі
м.Горлівки Донецької області до
Центрально-Міського відділу
державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції про визнання неправомірною
та скасування вимоги державного
виконавця,

В С Т А Н О В И В :

Позивач – УПФУ в Центрально-Міському
районі м.Горлівки звернулося до
суду з позовом до
Центрально-Міського ВДВС ГМУЮ про
визнання неправомірною та скасування
вимоги державного виконавця, в
обґрунтування позовних вимог
зазначивши, що 06.09.2013 Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м.Горлівки
Донецької області отримана вимога
державного виконавця
Центрально-Міського відділу ДВС
Горлівського міського управління
юстиції ОСОБА_1 нарахувати та доплатити
ОСОБА_2 підвищення до пенсії як дитині
війни відповідно до вимог ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 28 серпня 2010 року в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
яка дорівнює прожитковому мінімуму для
осіб, що втратили працездатність з
урахуванням фактично виплачених сум.
Позивач вважає вимогу державного
виконавця від 11.07.2013 № 6981/05-35 такою, що
суперечить нормам чинного
законодавства, за таких підстав. В
межах своїх повноважень управління
виконало рішення суду - у грудні 2012 року
здійснило перерахунок, визначило суму
доплати (1784,87 грн.), включило її до
відомості, яка підлягає виплаті при
відповідному бюджетному фінансуванні
за рахунок коштів державного бюджету.
Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» від 14.06.2011 № 3491
передбачено, що у 2011 році норми і
положення ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку і розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету держави і
Пенсійного фонду України на 2011 рік.
Таким чином, з прийняттям Верховною
Радою України зазначеного Закону,
визначення порядку та розмірів виплат
указаній категорії громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.
Рішенням Конституційного Суду України
від 26.12.2011 № 20-рп/2011 та від 25.01.2012 №
З-рп/2012 підтверджена законність
повноважень КМУ встановлювати розміри
пенсійних виплат. Законом України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»
встановлено, що в 2013 році норми і
положення ст.ст.5, 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються в порядку та розмірах,
встановлених КМУ виходячи з існуючого
фінансового ресурсу Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Бюджетним Кодексом України від 08.07.2010 №
2456 встановлено, що будь-які бюджетні
зобов'язання та платежі з бюджету
здійснюються лише за наявності
відповідного бюджетного призначення.
Бюджетні призначення, джерелом
фінансування яких є державний бюджет,
визначаються законом про Державний
бюджет.

Для проведення виплат пенсіонерам
даної категорії в розмірах, визначених
рішеннями суду, кошти в державному
бюджеті на 2013 рік не передбачені. І до
цього факту Пенсійний фонд не має
ніякого відношення, і тим паче не може
вплинути на нього. Видатки, необхідні
для виконання судових рішень про
перерахунок та виплату підвищень до
пенсії дітям війни, не передбачені
бюджетною програмою за КПКВК 2506020
«Дотація на виплату пенсій, надбавок та
підвищень до пенсій, призначених за
різними пенсійними програмами», згідно
з якою Пенсійному фонду виділяються
бюджетні асигнування.

Використання коштів Пенсійного фонду
на цілі, не передбачені цим Законом
заборонено.

На підставі наведеного позивач
вважає дії органу ДВС по примусовому
виконанню рішень судів про проведення
нарахування і виплати пенсій згідно
Закону № 796 без виділення на вказані
цілі відповідних асигнувань з
державного бюджету, є незаконними і
такими, що вчиняються з перевищенням
повноважень і суперечать нормам
чинного законодавства, а також -
спонуканням органів виконавчої влади
до вчинення дій з нецільового
використання бюджетних коштів.

Позивач просить суд визнати вимогу
державного виконавця
Центрально-Міського відділу ДВС
Горлівського міського управління
юстиції № 8946/05-35 від 04.09.2013 року щодо
здійснення виплати перерахованої суми
доплати до пенсії ОСОБА_2 неправомірною
та такою, що не підлягає виконанню,
оскільки спонукає управління
Пенсійного фонду України до вчинення
дій з нецільового використання
бюджетних коштів.

Представник позивача, що діє на
підставі договору про надання
правової допомоги – ОСОБА_3 в судове
засідання не з’явилася, надала заяву
про розгляд справи без участі
представника, позовні вимоги
підтримала пояснив обставини справи
відповідно викладеним в
адміністративному позові. Просив
позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з’явився, був
повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи,
встановив слідуючи фактичні
обставини та відповідні їм
правовідносини та прийшов до
наступного:

06.09.2013 Управління Пенсійного фонду
України в Центрально-Міському районі
м.Горлівки Донецької області
отримана вимога державного виконавця
Центрально-Міського відділу ДВС
Горлівського міського управління
юстиції ОСОБА_1 нарахувати та доплатити
ОСОБА_2 підвищення до пенсії як дитині
війни відповідно до вимог ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 28 серпня 2010 року в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
яка дорівнює прожитковому мінімуму для
осіб, що втратили працездатність з
урахуванням фактично виплачених сум.

Згідно п.1 ч.1 ст. 92 Конституції України
передбачено, що виключно Законами
України визначаються права і свободи
людини і громадянина, гарантії цих прав
і свобод.

Управління Пенсійного фонду України
в Центрально-Міському районі
м.Горлівки виконало рішення суду - у
грудні 2012 року здійснило перерахунок,
визначило суму доплати (1784,87 грн.),
включило її до відомості, яка підлягає
виплаті при відповідному бюджетному
фінансуванні за рахунок коштів
державного бюджету.

Згідно ст. 7 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
передбачено, що фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією положень
цього Закону, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Згідно п.9 Положення про Пенсійний фонд
України, затвердженого Указом
Президента України від 06.04.2011 № 3384/2011,
кошти Пенсійного фонду спрямовуються
на фінансування виплати пенсій у
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, допомоги на
поховання та інших соціальних виплат,
які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів
Пенсійного фонду України та
використовуються за призначенням і
вилученню не підлягають.

Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» від 14.06.2011 № 3491
передбачено, що у 2011 році норми і
положення ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку і розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету держави і
Пенсійного фонду України на 2011 рік.
Таким чином, з прийняттям Верховною
Радою України зазначеного Закону,
визначення порядку та розмірів виплат
указаній категорії громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26.12.2011 № 20-рп/2011 та від 25.01.2012 №
З-рп/2012 підтверджена законність
повноважень КМУ встановлювати розміри
пенсійних виплат.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» встановлено, що в 2013
році норми і положення ст.ст.5, 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» застосовуються в порядку та
розмірах, встановлених КМУ виходячи з
існуючого фінансового ресурсу
Державного бюджету України та бюджету
Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Позивач посилається на Бюджетний
Кодекс України від 08.07.2010 № 2456 яким
встановлено, що будь-які бюджетні
зобов'язання та платежі з бюджету
здійснюються лише за наявності
відповідного бюджетного призначення.
Бюджетні призначення, джерелом
фінансування яких є державний бюджет,
визначаються законом про Державний
бюджет. Також зазначає, що для
проведення виплат пенсіонерам даної
категорії в розмірах, визначених
рішеннями суду, кошти в державному
бюджеті на 2013 рік не передбачені. І до
цього факту Пенсійний фонд не має
ніякого відношення, і тим паче не може
вплинути на нього. Видатки, необхідні
для виконання судових рішень про
перерахунок та виплату підвищень до
пенсії дітям війни, не передбачені
бюджетною програмою за КПКВК 2506020
«Дотація на виплату пенсій, надбавок та
підвищень до пенсій, призначених за
різними пенсійними програмами», згідно
з якою Пенсійному фонду виділяються
бюджетні асигнування. Відповідно до
ст. 73 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003р. № 1058 (далі -
Закон № 1058) кошти Пенсійного фонду
використовуються на виплату видатків,
передбачених цим Законом. Використання
коштів Пенсійного фонду на цілі, не
передбачені цим Законом заборонено.
Частинами 4 та 5 Постанови № 845
перелічено виключний перелік випадків,
в яких здійснюється списання коштів з
бюджетних рахунків та коло джерел, за
рахунок яких таке списання
відбувається.

На підставі наведеного позивач
вважає дії органу ДВС по примусовому
виконанню рішень судів про проведення
нарахування і виплати пенсій згідно
Закону № 796 без виділення на вказані
цілі відповідних асигнувань з
державного бюджету, є незаконними і
такими, що вчиняються з перевищенням
повноважень і суперечать нормам
чинного законодавства, а також -
спонуканням органів виконавчої влади
до вчинення дій з нецільового
використання бюджетних коштів.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Законом України «Про виконавче
провадження» визначені умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про виконавче
провадження» виконавче провадження -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, зазначених у цьому Законі,
спрямованих на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які здійснюються на
підставах, у спосіб та в межах
повноважень, визначених цим Законом,
іншими нормативно-правовими актами,
виданими відповідно до цього Закону та
інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно ст. 5 ЗУ «Про виконавче
провадження» державний виконавець
здійснює необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом.

Згідно ст. 25 ЗУ «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Згідно ч.2 ст.82 ЗУ «Про виконавче
провадження» боржник має право
оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби виключно в судовому
порядку.

Згідно ч.1 ст. 7 ЗУ «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права у точній відповідності із
законом і не допускати у своїй
діяльності порушення прав та законних
інтересів громадян і юридичних осіб.

Державним виконавцем було направлено
вимогу щодо виконання постанови від
15.04.2013 року, яку позивачем було
отримано 06.09.2013 року.

Згідно ч.2 ст.30 ЗУ «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії з
виконання рішення протягом шести
місяців з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження, а з
виконання рішення немайнового
характеру - у двомісячний строк. Строк
здійснення виконавчого провадження не
включає час відкладення провадження
виконавчих дій або зупинення
виконавчого провадження на період
проведення експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника,
час перебування виконавчого документа
на виконанні в адміністрації
підприємства, установи чи організації,
фізичної особи, фізичної особи -
підприємця, які здійснюють
відрахування із заробітної плати
(заробітку), пенсії та інших доходів
боржника. Строк здійснення зведеного
виконавчого провадження обчислюється
з моменту приєднання до такого
провадження останнього виконавчого
документа.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади й органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією і
законами України.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини,на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України, суд при
вирішені справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
держаної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 181 КАСУ учасники
виконавчого провадження( крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважать, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Враховуючи вищенаведене, суд
приходить до висновку, що дії
державного виконавця ВДВС
Горлівського міського управління
юстиції є правомірними і його вимога
законною.

На підставі ч.1 ст. 6 КАС України позовні
вимоги Управління Пенсійного фонду
України в Центрально-Міському районі
м.Горлівки Донецької області
задоволенню не підлягають, оскільки
відсутні правові підстави для
прийняття такого рішення, оскільки
дії відповідача відповідають чинному
законодавству і є правомірними.

На підставі вищевикладеного, суд
вважає, що в задоволенні позовних вимог
Управлінню Пенсійного фонду України
в Центрально-Міському районі
м.Горлівки Донецької області слід
відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 19, 92 Конституції України, ЗУ «Про
виконавче провадження», ст.ст.2-15, 69-71,
86, 94, 99, 104, 122-143, 153-154, 158, 162-163, 167, 185-186, 254
Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог
Управління Пенсійного фонду України
в Центрально-Міському районі
м.Горлівки Донецької області до
Центрально-Міського відділу
державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції про визнання неправомірною
та скасування вимоги державного
виконавця відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до суду апеляційної
інстанції через Центрально-Міський
районний суд міста Горлівки протягом
десяти днів після проголошення
постанови.

Суддя:

О. А. Кошева