Справа № 157/1798/13-а
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/1798/13-а
Провадження №2-а/157/73/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року місто
Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд
Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря - Мельницької Г.П.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Монця В.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до державного
інспектора з охорони навколишнього
природного середовища Державної
екологічної інспекції у Волинській
області Монця Володимира Степановича
про скасування постанови про
накладення адміністративного
стягнення,

встановив:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся у суд
з позовом, в якому зазначає, що
постановою державного інспектора з
охорони навколишнього природного
середовища Монця В.С. від 09 грудня 2013
року № 002031 його визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 85
КУпАП, та накладено стягнення у виді
штрафу у розмірі 170 гривень. Згідно з
постановою він 24 листопада 2013 року
біля 10 години знаходився з мисливською
рушницею марки "ТОЗ-34" 12 калібру, дозвіл
НОМЕР_1, в урочищі "Довгий Волок"
кварталу 32-33 Пнівненського лісництва,
які як мисливські угіддя закріплені за
Камінь-Каширською районною
організацією «Українське товариство
мисливців і рибалок» без дозволу на
добування мисливських тварин
(ліцензія, відстрілочна картка), чим
порушив аб. 4 ч. 1 ст. 23 Закону
України "Про тваринний світ", абз. 4 п. 1
ст. 14, п. 1 ст. 20 Закону України "Про
мисливське господарство та полювання".
Вважає постанову незаконною, оскільки
в його діях відсутній склад і подія
адміністративного правопорушення. З 24
лютого 2013 року по даний час він працює
майстром лісу Пнівненського лісництва
ДП "Камінь-Каширське лісове
господарство", має у власності
мисливську рушницю ТОЗ-34 та дозвіл на
зберігання і носіння зброї НОМЕР_1,
виданий 23 березня 2011 року начальником
УГБ УМВС України у Волинській області
Шумиком А.П. 24 листопада 2013 року він
дійсно перебував у мисливських угіддях
Пнівненського лісництва, оскільки
проводив їх обхід і мав при собі
мисливську рушницю, однак полювання не
здійснював, а знаходився у них у зв'язку
із здійсненням своїх посадових
обов'язків, що передбачені Положенням
про державну лісову охорону, а саме з
метою державного контролю за
додержанням вимог лісового та
мисливського законодавства. У цей час у
лісі його зустрів старший єгер
Камінь-Каширської районної
організації «Українське товариство
мисливців і рибалок» Довгун В.І. та, не
взявши до уваги його пояснення з
приводу перебування у вказаному
обході, склав відносно нього протокол
про вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 85
КУпАП. Просить скасувати постанову в
справі про накладення
адміністративного стягнення серії №
002031 від 09 грудня 2013 року, а справу
провадженням закрити за відсутністю в
його діях складу адміністративного
правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
позовні вимоги підтримав у повному
об'ємі з викладених у позовній заяві
підстав і просив їх задовольнити.

Відповідач Монець В.С. позов не визнав і
просив відмовити у його задоволенні, та
пояснив, що позивача правомірно
притягнуто до адміністративної
відповідальності і постанова про
накладення на останнього
адміністративного стягнення є
законною та обґрунтованою.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази у справі,
суд доходить висновку, що позов
належить задовольнити частково,
зважаючи на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП
завданнями провадження в справах про
адміністративне правопорушення є
всебічне, повне і об'єктивне з'ясування
обставин кожної справи, вирішення її в
точній відповідності із законом.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не
може бути підданий заходу впливу в
зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про
адміністративні правопорушення
здійснюється на основі суворого
додержання законності.

Згідно зі ст. 62 Конституції України
обвинувачення не може ґрунтуватися на
припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

Судом встановлено, що постановою №
002031 від 09 грудня 2013 року ОСОБА_1
притягнуто до адміністративної
відповідальності та накладено
стягнення у виді штрафу у розмірі 170
гривень за вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 85
КУпАП.

У цій постанові та у протоколі
про адміністративне правопорушення
вказано, що ОСОБА_1 24 листопада 2013 року
о 10 годині знаходився з мисливською
рушницею ТОЗ-34 калібр 12, дозвіл НОМЕР_1 в
урочищі "Довгий Волок" (кв. 32-33
Пнівненського лісництва, які як
мисливські угіддя, закріплені за
Камінь-Каширською районною
організацією «Українське товариство
мисливців і рибалок») без дозволу на
добування мисливських тварин
(ліцензія, відстрільна картка), чим
порушив абз. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України
"Про тваринний світ", абз. 4 п. 1 ст. 14, п. 1
ст. 20 Закону України "Про мисливське
господарство та полювання" та вчинив
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 85 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч.
1 ст. 85 КУпАП настає за порушення правил
полювання (полювання без належного на
те дозволу, в заборонених місцях, у
заборонений час, забороненими
знаряддями або способами, на
заборонених для добування тварин,
допускання собак у мисливські угіддя
без нагляду, полювання з порушенням
установленого для певної території
(регіону, мисливського господарства,
обходу тощо) порядку здійснення
полювання), яке не мало наслідком
добування, знищення або поранення
тварин, а також транспортування або
перенесення добутих тварин чи їх
частин без відмітки цього факту в
контрольній картці обліку добутої
дичини і порушень правил полювання та в
дозволі на їх добування.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про
мисливське господарство та полювання"
до полювання прирівнюється:
перебування осіб у межах мисливських
угідь, у тому числі на польових і
лісових дорогах (крім доріг загального
користування), з будь-якою стрілецькою
зброєю або з капканами та іншими
знаряддями добування звірів і птахів,
або з собаками мисливських порід чи
ловчими звірами і птахами, або з
продукцією полювання (крім випадків
регулювання чисельності диких тварин,
польових випробувань і змагань
мисливських собак (не нижче обласного
рівня).

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що позивач ОСОБА_1 працює в
ДП «Камінь-Каширське лісове
господарство» майстром лісу
Пнівненського лісництва.

Відповідно до п. 5 Положення про
державну лісову охорону, що
затверджене постановою Кабінету
Міністрів України від 16.09.2009 року № 976, і
додатку до нього, майстер лісу
державного лісогосподарського
(лісомисливського) підприємства,
державного мисливського господарства
належить до посадових осіб
держлісоохорони.

Як вбачається з наказу № 183-а від 20.11.2013
року по ДП «Камінь-Каширське лісове
господарство», з метою попередження
самовільних рубок дерев у хвойних
насадженнях на новорічні ялинки та
оперативності по виявленню фактів
порушень правил полювання у
передноворічний період 2014 р.,
лісову охорону ДП «Камінь-Каширське
лісове господарство» зобов'язано щодня
проводити рейди у дерлісфонді
підприємства по вчасному виявленню
порушень лісового законодавства.

Наведене підтверджує доводи позивача
про те, що він перебував у мисливських
угіддях з мисливською рушницею з метою
виконання своїх посадових обов'язків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в
справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 71 КАС України,
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача.

Враховуючи те, що позивач не визнав
своєї вини, а відповідач, як суб'єкт
владних повноважень, правомірності
свого рішення про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності перед судом не довів,
суд доходить висновку, що оскаржувану
постанову слід скасувати як незаконну.

Вимога позивача про закриття
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення не
належить до компетенції
адміністративного суду, оскільки,
відповідно до ч. 3 ст. 284
КУпАП, право на закриття провадження у
справі покладено на орган (посадову
особу) який (яка) виносить постанову по
справі про адміністративне
правопорушення, і тому у її задоволенні
належить відмовити.

Судові витрати по справі слід віднести
за рахунок держави, оскільки
відповідно до ч. 5 ст. 288 КУпАП особа, яка
оскаржила постанову у справі про
адміністративне правопорушення
звільняється від сплати державного
мита.

Керуючись ст. 62 Конституції України,
ст.ст. 7, 85, 245, 251 КУпАП, ст. ст. 9-12,
71, 86, 158-163, 171-2 КАС України, суд, -

постановив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову № 002031 від 09 грудня
2013 року державного інспектора з
охорони навколишнього природного
середовища Державної екологічної
інспекції у Волинській області Монця
Володимира Степановича, якою позивача
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 85 КУпАП, та
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу у розмірі 170 гривень.

У решті позову відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий: О. В. Антонюк