Справа № 587/820/13-а
Суддя: Дашутін І. В.
Дата ухвалення: 2013-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 587/820/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2013 року

м. Суми

Сумський районний суд Сумської області
в складі:

головуючого судді – Дашутіна І.В.

при секретарі – Макошенець С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в Сумському
районі про визнання незаконним дій та
скасування рішення про відрахування
переплати пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з
даним адміністративним позовом, в
якому просила визнати незаконними дії
та скасувати рішення Управління
Пенсійного фонду України в Сумському
районі № 466 від 18.10.2012 року про
утримання грошових коштів в розмірі –
954 грн. 30 коп. з неї.

В судовому засіданні представник
позивачки позов підтримав.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував.

Заслухавши представників сторін та
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що у задоволенні даного позову
слід відмовити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 11.03.2009р. № 198
управлінням було нараховано та
виплачено позивачці підвищення до
пенсії, як непрацюючій пенсіонерці за
період з 01.04.2009 по 31.12.2009р та здійснено
перерахунок пенсії відповідно до ст. 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 01.10.2011 по
31.10.2012р. Взагалом позивачці було
нараховано та надміру виплачено 954грн.
30коп. Рішенням міжвідомчі комісії при
управлінні Пенсійного фонду України в
Сумському районі було вирішено
утримати суми надміру сплачені
позивачці, в зв'язку з неповідомленням
останньою про працевлаштування на
роботу.

ОСОБА_1 оскаржила до суду рішення
постійно діючої міжвідомчі комісії при
УПФ України в Сумському районі. Вказана
комісія діє на підставі Порядку
відшкодування коштів, надміру
виплачених за призначеними пенсіями,
та списання сум переплат пенсій та
грошової допомоги, що є безнадійними до
стягнення затвердженого Постановою
Правління Пенсійного фонду України від
21.03.2003 р. № 6-4, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 15.05.2003 р №
374/7695.

Свої вимоги позивачка аргументує тим,
що на час припинення своєї
підприємницької діяльності, порядок її
припинення визначався Інструкцією про
порядок обліку платників податків,
затвердженої наказом № 80 від 19.02.1998р.
ДПА України. Однак, доводи позивачки в
цій частині є необгрунтованими,
оскільки вказаною інструкцією
регулюється виключно порядок зняття з
обліку в органах Державної податкової
інспекції, а порядок припинення
підприємницької діяльності
регулюється Законом України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003
року №755-ІУ (далі - Закон), який діяв на
момент припинення підприємницької
діяльності позивачки (в редакції на
момент ухвалення постанови Донецьким
окружним адміністративним судом від
04.08.2009 про припинення підприємницької
діяльності позивача) (а.с. 18, 19).

Згідно зі ст. 1 Закону його дія
поширюється на державну реєстрацію
всіх юридичних осіб незалежно від
організаційно-правової форми, форми
власності та підпорядкування, а також
фізичних осіб – підприємців.

Відповідно до ч. 1 ст. 46. Закону державна
реєстрація припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця
проводиться у разі постановлення
судового рішення про припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону Фізична
особа позбавляється статусу
підприємця з дати внесення до Єдиного
державного реєстру запису про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця,
а не з дати проведення перевірки, як
стверджує позивачка.

Згідно ч. 5 ст. 49 Закону порядок
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності за судовим
рішенням здійснюється за процедурами,
встановленими ч. 9-18 ст. 47 цього Закону.

Відповідно до ч. 9 ст. 47 Закону для
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою — підприємцем подає
державному реєстратору такі документи:
1) заповнену реєстраційну картку на
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
ФОП; 2) свідоцтво про державну
реєстрацію ФОП; 3) довідку відповідного
органу державної податкової служби про
відсутність заборгованості по
податках, зборах (обов'язкових
платежах); 4) довідку відповідного
органу Пенсійного фонду України про
відсутність заборгованості; 5) довідки
відповідних органів фондів
соціального страхування про
відсутність заборгованості або про те,
що вона не перебувала на обліку.

З огляду на зазначене, постановлення
судом рішення про припинення позивачем
підприємницької діяльності саме по
собі не є достатньою підставою для
скасування державної реєстрації без
подання особою відповідних документів
державному реєстратору.

Обов'язку суду направляти до органів
державної реєстрації копії судового
рішення не кореспондує обов'язок
органів державної реєстрації
автоматично скасовувати державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця
після отримання такого рішення від
суду.

Отже, відповідно до ч. 9 ст. 47 Закону
обов'язок звернення до органу
державної реєстрації покладено на
суб'єкта підприємницької діяльності, а
не на суд чи орган державної податкової
служби.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців позивач
перебуває в стані припинення
підприємницької діяльності (а.с. 43).

Згідно з абз. 2 ч. 15 ст. 47 Закону дата
внесення до Єдиного державного реєстру
запису про проведення державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичною особою —
підприємцем є датою державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичною особою —
підприємцем.

Отже, неподання позивачем усіх
необхідних документів, визначених ч. 9
ст. 47 Закону свідчить про недотримання
позивачем запровадженої державою
реєстраційної дисципліни припинення
підприємницької діяльності.

Таким чином, якщо особа, державна
реєстрація якої не скасована в
установленому законом порядку,
вважається суб'єктом підприємницької
діяльності.

Тобто, на момент прийняття рішення
комісією стосовно утримання надміру
переплаченої пенсії з позивачки,
остання мала статус ФОП, про що на
момент призначення їй пенсії вона не
повідомила управління в установленому
Законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» суми пенсій,
виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку. Отже, дії
управління по утриманню вказаних сум є
законними, тобто рішення управління
про утримання коштів з пенсії
позивачки є законним та обґрунтованим.

Враховуючи викладене, необхідно
відмовити в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 до УПФ
України в Сумському районі про
визнання незаконним дій та скасування
рішення про відрахування переплати
пенсії в зв’язку з його
необґрунтованістю.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 159-161 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Сумському районі про визнання
незаконним дій та скасування рішення
про відрахування переплати пенсії в
зв’язку з його необґрунтованістю.

Постанова суду може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги через суд першої
інстанції, з одночасним направленням
її копії до суду апеляційної інстанції
протягом 10 днів з дня її проголошення. У
разі відкладення складання повного
тексту постанови, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після спливу строку на подачу
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
буде подано.

Суддя

І.В. Дашутін