Справа № 826/6540/13-а
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2013-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2013 року № 826/6540/13-а
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Шрамко Ю.Т., розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовом Приватного акціонерного
товариства "Укрбудгазресурс" до
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі м. Києва
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення
№000728/22-02 від 29.12.2012 р. ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство
"Укрбудгазресурс", (далі - позивач),
звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі м. Києва Державної податкової
служби, (далі - відповідач), про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення
№000728/22-02 від 29.12.2012 р.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
відповідач помилково дійшов висновку
про порушення позивачем вимог
податкового законодавства, оскільки
останнім не було допущено за
результатами фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ "Будасістентс" за
період, що перевірявся, порушень вимог
законодавства при здійсненні
господарської діяльності. Позивач
звертав увагу суду на те, що відповідач
неправомірно самостійно (без рішення
суду) визнав недійсними договори між
позивачем та зазначеним контрагентом,
в силу чого, оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є протиправним та
підлягає скасуванню.
Відповідач позовні вимоги не визнав,
просив у задоволенні позову відмовити
повністю, оскільки висновки акту
перевірки та оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є законним та
обґрунтованим, прийнятим на підставі, в
межах повноважень та у спосіб,
визначений законодавством України.
Необхідність у заслуховуванні свідка
чи експерта у справі відсутня, так само,
як і відсутні перешкоди для розгляду
справи у судовому засіданні.
У судове засідання 11.07.2013 року не прибув
належним чином повідомлений про дату,
час та місце розгляду справи
представник відповідача, з урахуванням
вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судом було ухвалено
продовжувати розгляд справи у
письмовому провадженні.
Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
та вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва
Відповідачем була проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка позивача з питань
правомірності дотримання податкового
законодавства при взаємовідносинах з
ТОВ "Будасістентс" за серпень 2012 р., за
результатами якої, відповідачем було
складено Акт про результати
документальної невиїзної позапланової
перевірки ПрАТ "Укрбудгазресурс" (код
дотримання податкового законодавства
при взаємовідносинах з ТОВ
період серпень 2012 р. від 13.12.2012 р.
№8857/22-2/30638584 (надалі - Акт перевірки
№8857/22-2/30638584).
Згідно висновків, викладених в Акті
перевірки №8857/22-2/30638584, позивачем
порушено вимоги п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.4,
п.201.6, п.201.7, п.201.8, п.201.10 ст.201 Податкового
кодексу України, в результаті чого,
позивачем занижено податок на додану
На підставі вказаного Акту перевірки
№8857/22-2/30638584 відповідачем було
повідомлення-рішення №000728/22-02 від
29.12.2012 р., яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 101791,00
(фінансовими) санкціями.
Приватне акціонерне товариство
"Укрбудгазресурс" зареєстровано
Солом'янською районною у м. Києві
державною адміністрацією 31.12.1999 р.,
взято на податковий облік у ДПІ у
Солом'янському районі м. Києва 06.01.2000 р.,
у періоді, що перевірявся, було
зареєстровано як платник податку на
Судом встановлено, що між ПрАТ
"Укрбудгазресурс", як замовником, та ТОВ
"Будасістентс", як виконавцем, був
укладений Договір №01/08 від 01.08.2012 р.
(надалі - Договір №01/08), відповідно до
умов якого виконавець зобов'язується
виконати для замовника проектні роботи
з доопрацювання розділів робочих
проектів "Технічне переоснащення
АГНКС", а замовник - прийняти та
оплатити роботи. Сторони визначили
наступний перелік Автомобільних
газонаповнювальних компресорних
станцій для виконання робіт: АГНКС
КИЇВ-2 - м. Київ, вул.
Григоровича-Барського, 2; АГНКС
МИКОЛАЇВ -1 - м. Миколаїв, Херсонське
шосе, 102 а; АГНКС КРЕМЕНЧУК-1 - Полтавська
обл., м. Кременчук, пров. Шишкіна, 31;
АГНКС КІРОВОГРАД-1 - Кіровоградська
обл., Кіровоградський р-н, с. Обознівка,
вул. Ливарна, 2; АГНКС-ДНІПРОПЕТРОВСЬК-3 -
м. Дніпропетровськ, вул. Поштова, 139;
АГНКС МАКІЇВКА-1 - Донецька обл., м.
Макіївка, вул. Кореневського, 1; АГНКС
ГОРЛІВКА-2 - Донецька обл., м. Горлівка,
вул. Мініна-Пожарського, 62 а. Вартість
робіт по кожному об'єкту визначається у
кошторисах, що є додатками до цього
договору. Загальна вартість договору
визначається як сумарна вартість робіт
по кожному об'єкту та складає 488600,00 грн.,
З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та ТОВ "Будасістентс" також
були складені Технічне завдання до
Договору №01/08, зведений кошторис № 1 та
кошториси №№ 1-7 на проектні
(вишукувальні) роботи, оформлені в
якості додатків до Договору № 01/08.
На виконання умов Договору №01/08 ТОВ
"Будасістентс" надало, передбачені
даним договором послуги, що
підтверджується актом
прийому-передачі проектної
документації від 18.09.2012 р. та актом
приймання-передачі виконаних робіт №1
від 18.09.2012 р. на загальну суму 488600,00 грн.,
Судом встановлено, що ТОВ
"Будасістентс" було оформлено на
користь позивача податкову накладну
№153 від 30.08.2012 р. на суму 488600,00 грн., в т.ч.
Зазначена податкова накладна
оформлена у відповідності до вимог
ст.201 Податкового кодексу України та
містять всі реквізити, передбачені
зазначеною нормою закону для первинних
Факт оплати позивачем послуг, наданих
ТОВ "Будасістентс" згідно Договору №01/08
підтверджується, дослідженими судом,
належним чином засвідченою
банківською випискою та платіжним
дорученням №734 від 30.08.2012 р. з відміткою
банку про проведення операції.
Судом також встановлено, що на час
існування спірних правовідносин,
контрагент позивача, - ТОВ
"Будасістентс" було належним чином
зареєстроване як юридична особа та як
платник податку на додану вартість,
відтак мало належний обсяг
правосуб'єктності для здійснення
господарських операцій.
Згідно з дослідженою судом, наданою
позивачем податковою декларацією з ПДВ
з додатками, зокрема, в розрізі
контрагентів за серпень 2012 р., всі
господарсько-фінансові операції
позивача з ТОВ "Будасістентс" та
третіми особами знайшли відображення в
податковому обліку в повному обсязі.
Зауважень по наданій декларації,
порядку її оформлення представник
відповідача не заявив.
Суд констатує, що згідно вимог чинного
законодавства України, обов'язок
контролювати звітність контрагентів
на суб'єктів підприємницької
діяльності не покладено, також, суб'єкт
підприємницької діяльності не має
права контролювати звітність або
своєчасність сплати податків іншими
особами. Якщо віднесення сум до складу
податкового кредиту відбувається на
підставі належним чином оформлених
розрахункових, платіжних та інших
документів, обов'язковість ведення
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку, дії платника
податку є правомірними.
Суд критично відноситься до посилання
відповідача на Акт ДПІ у Солом'янському
районі м. Києва ДПС про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
підтвердження господарських відносин
з ТОВ "Нафтогазавтоматика" (код 31456899),
ТОВ "Свіг" (код 24266889), ТОВ "Оксі
Консалтинг" (код 38106194), ПП "Енергострім"
(код 36947956), Тарант-Енерго" (код 30577113),
ПрАТ "Укрбудгазресурс" (код 30638584) за
серпень 2012 р. від 22.10.2012 р. №967/23-317/38077682
як на доказ недійсності чи нікчемності
правочинів між позивачем та ТОВ
"Будасістентс", оскільки відповідно до
ч.4 ст.70 Кодексу адміністративного
судочинства України обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору. Також, суд звертає увагу,
що відповідач не звертався до суду з
позовом про визнання Договору №01/08
недійсним і станом на час розгляду
справи суду не надані будь-які докази
про притягнення до відповідальності
посадових осіб ТОВ "Будасістентс" чи
Відповідно до ст. 61 Конституції
України, юридична відповідальність
особи має індивідуальний характер.
Законодавством України не передбачена
відповідальність юридичної особи за
зобов'язаннями іншої юридичної особи, в
тому числі за податковими
Вирішуючи питання реальності
виконання договору з метою
використання отриманого за вказаним
договором у власній господарській
діяльності, суд звертає увагу на
Відповідно до визначення ч. 1 ст. 3
Господарського кодексу України, під
господарською діяльністю у цьому
Кодексі розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
Статтею 204 Цивільного кодексу України
встановлено, що правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.
Згідно з ч.1 ст.207 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.
Суд не приймає до уваги доводи
представника відповідача про
нікчемність Договору №01/08, укладеного
між позивачем та ТОВ "Будасістентс",
оскільки ці доводи ґрунтуються на
припущеннях, не підтверджуються
належними доказами та спростовуються
доказами, наданими представником
Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 203
Цивільного кодексу України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно з ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу
України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 цього Кодексу.
Частина друга ст. 215 Цивільного кодексу
України передбачає, що недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
За правилами ч. 1 ст. 216 Цивільного
кодексу України недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.
Відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу
України, правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.
Частиною третьою цієї статті
Цивільного кодексу України визначено,
що у разі недодержання вимоги щодо
відповідності правочину інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам такий правочин може бути
визнаний недійсним. Якщо визнаний
судом недійсний правочин було вчинено
з метою, що завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, то при
наявності умислу у обох сторін - в разі
виконання правочину обома сторонами - в
дохід держави за рішенням суду
стягується все одержане ними за угодою,
а в разі виконання правочину однією
стороною з іншої сторони за рішенням
суду стягується в дохід держави все
одержане нею і все належне - з неї
першій стороні на відшкодування
одержаного. При наявності умислу лише
у однієї із сторін все одержане нею за
правочином повинно бути повернуто
іншій стороні, а одержане останньою або
належне їй на відшкодування виконаного
за рішенням суду стягується в дохід
Для застосування санкцій, передбачених
ст. 228 Цивільного кодексу України,
необхідними є наявність умислу на
укладення угоди з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, наприклад, вчинення
удаваного правочину з метою приховання
ухилення від сплати податків чи з метою
неправомірного одержання з державного
бюджету коштів шляхом відшкодування
податку на додану вартість у разі його
несплати контрагентом до бюджету.
Доказами в адміністративному
судочинстві, за визначенням частини
першої ст. 69 Кодексу адміністративного
судочинства України, є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення осіб, які беруть участь у
справі, та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи. Ці дані встановлюються судом на
підставі пояснень сторін, третіх осіб
та їхніх представників, показань
свідків, письмових і речових доказів,
висновків експертів.
У відповідності до частини першої та
четвертої ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства
України, належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмету
доказування. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
Відповідачем не наведено, а судом не
встановлено, підстав, що дозволяли б
дійти висновку про нікчемність чи
недійсність вище вказаного правочину,
укладеного між позивачем та ТОВ
"Будасістентс", а також не надано
доказів, які б свідчили, що правочини в
межах спірних правовідносин, є такими,
що порушують публічний порядок чи
спрямовані на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
Суд також звертає увагу, що, в силу
положень ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу
України, питання недійсності правочину
у разі недодержання вимоги щодо його
відповідності інтересам держави і
суспільства, його моральним засадам
вирішується виключно судом.
Відповідно до п. 201.8., 201,9 та п.201.10. ст.201
Податкового кодексу України, право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Не дає права на віднесення сум податку
до податкового кредиту податкова
накладна, складена платником,
звільненим від сплати податку за
рішенням суду, після набрання чинності
таким рішенням суду. Податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п.184.1 ст.184 ПК України,
реєстрація платника податку на додану
вартість діє до дати анулювання
реєстрації платника податку.

Зі змісту наведених положень
Податкового кодексу України випливає,
що у податковому обліку податкова
накладна є тим документом, який
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань і визначається
як розрахунковий документ, що
підтверджує вчинення певної
господарської операції, за якою
виникають податкові зобов'язання,
породжує у платника податку обов'язки
та права щодо нарахування та сплати
податку на додану вартість, характер
яких залежить від статусу платника
(продавець чи покупець), в тому числі
підтверджує право покупця на
нарахування податкового кредиту.
Податкова накладна має силу
податкового і одночасно
розрахункового документа за умови її
складання особою, зареєстрованою як
платник податку у порядку,
передбаченому статтею 201 Податкового
кодексу України.

Відповідно до п.198.1 та п.198.3 Податкового
кодексу України, право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.
Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу
України встановлено, що не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Судом встановлено, що результати
виконання робіт за Договором №01/08, ПрАТ
"Укрбудгазресурс" використовував в
оподатковуваних операціях у межах
здійснення господарської діяльності, а
саме - з метою забезпечення належного
виконання робіт, замовлених ДП
"Укравтогаз" щодо розроблення робочих
проектів "Технічне переоснащення АГНКС
ДП "Укравтогаз", що підтверджується,
наявними в матеріалах справи,
Договором №97-У від 20.08.2010 р. та
додатковими угодами, факт виконання
умов якого підтверджується актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
та банківськими виписками.

З огляду на те, що судом було
встановлено наявність усіх
обов'язкових підстав для формування
позивачем податкового кредиту за
результатами господарських відносин
із вказаним контрагентом за спірний
період, суд дійшов висновку про
відсутність у відповідача підстав для
донарахування позивачу суми податку на
додану вартість та застосування
штрафних (фінансових) санкцій
оскаржуваним податковим
повідомленням-рішенням.

Із зазначеного вище вбачається, що
відповідач помилково вважав, що
первинні документи були складені ТОВ
"Будасістентс" з порушенням вимог
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність" та
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. №88, не несуть доказовості
відносно змісту здійсненної операції,
та не є документами, які можуть бути
підставою для відображення в облікових
регістрах бухгалтерського та
податкового обліку.

З логічного аналізу, зазначених вище
норм, та фактичних обставин справи суд
приходить до висновку, що позивачем не
було допущено порушень вимог
податкового законодавства, що
спричинило заниження податку на додану
вартість на суму 81433,00 грн., в т.ч. за
серпень 2012 р. - на суму 81433,00 грн.

Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч.2 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Відповідачем не було доведено
правомірність та обґрунтованість
прийнятого податкового
повідомлення-рішення №000728/22-02 від
29.12.2012 р.

Позивачем надано суду достатні докази
в обґрунтування позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Приймаючи до уваги викладене в
сукупності, керуючись вимогами ст. ст.
69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Приватного акціонерного
товариства "Укрбудгазресурс"
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі м. Києва
Державної податкової служби №000728/22-02
від 29.12.2012 р.

3. Судові витрати в сумі 1017,91 грн. (одна
тисяча сімнадцять гривень дев'яносто
одна копійка) присудити на користь
Приватного акціонерного товариства
"Укрбудгазресурс" (ідентифікаційний
код 30638584) за рахунок Державного бюджету
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку повністю або частково за
правилами, встановленими ст. ст. 185-187
КАС України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
Ю.Т. Шрамко