Справа № 812/7730/13-а
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Солоніченко
Суддя-доповідач - Яковенко М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року
справа №812/7730/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя:
Яковенко М.М.

судді:
Ханова Р.Ф., Гайдар А.В.

при секретарі судового засідання
Крамська С.О.

за участю позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 13 листопада
2013 року по адміністративній справі №
812/7730/13-а за позовом фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Алчевську
Луганської області про визнання
протиправними дій, зобов'язання
скасувати вимогу про сплату боргу №
Ф-279 від 04.01.2013 року, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Алчевську Луганської області про
визнання протиправними дій,
зобов'язання скасувати вимогу про
сплату боргу № Ф-279 від 04.01.2013 року.

В обґрунтування заявлених вимог
позивачем зазначено, що пред'явлені
відповідачем претензії стосуються
періоду з 01.01.11. по 31.12.11. В цей період був
чинним Указ Президента України № 746/99
від 28.06.1999 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва». Указ
Президента втратив чинність лише 01.01.12
із вступом в дію Закону України № 4014-VI
від 04.11.11. «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності». Норми п. п. 5, 6
Указу передбачали, що суб'єкт малого
підприємництва, який сплачує єдиний
податок, не є платником збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування. звільняється від
обов'язку нарахування. Відрахування та
перерахування до державних цільових
фондів зборів, пов'язаних з виплатою
заробітної плати працівникам, які
перебувають з ним у трудових
відносинах, включаючи членів його
сім'ї.

Відповідач, складаючи
оскаржувану Вимогу, керувався нормами
Закону України № 2464-VI від 08.07.2010 «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», який набрав
чинності 01.01.2011, не враховує при цьому
норми вказаного Указу Президента
України, дія яких тривала до 31.12.11 р.

Такі дії відповідача
позивач вважає протиправними, а дії
керівника Управління - перевищенням
повноважень та /або некомпетентністю.
На думку позивача, у період з 01.01.11. по
31.12.11. він не мав обов'язку щодо сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 13 листопада
2013 року по адміністративній справі №
812/7730/13-а у задоволенні позову
відмовлено (а.с.68, 69-70).

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції позивач звернувся з
апеляційною скаргою, пославшись на
незаконність та необґрунтованість
постанови суду першої інстанції,
прийняту с порушенням гарантій,
встановлених ч.1 ст.6 Конвенції про
захист прав людини та основоположних
свобод, просив постанову суду першої
інстанції скасувати і прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі. (а.с.76-77).

Позивач в судовому засіданні підтримав
апеляційну скаргу у повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином був повідомлений про час та місце
розгляду справи.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
вважає за необхідне апеляційну скаргу
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований як фізична
особа-підприємець 13.01.2009 виконавчим
комітетом Алчевської міської ради
Луганської області, перебуває на
податковому обліку як платник єдиного
податку (а.с.11-14).

Відповідачем - Управлінням пенсійного
фонду України в м. Алчевську
повідомленням-розрахунком № 279 від
04.01.2013 та Вимогою про сплату боргу № 279
від 04.01.2013 визначено до сплати за весь
період 2011 рік суму єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в розмірі 4010,30
грн. (а.с.54,55).

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а також умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначає Закон
України від 08.07.2010 №2464-УІ «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон
№2464).

Згідно із п. 3 Прикінцевих та перехідних
положень Закону №2464 з дня набрання
чинності цим Законом (01.01.2011) платники
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування вважаються платниками
єдиного внеску.

Згідно із п.4 ч. 1 ст.4 Закону № 2464 фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності є
платниками єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Тобто, норми
Закону 2464, визначають позивача
платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Підставою для звільнення від сплати за
себе єдиного внеску фізичних
осіб-підприємців, які обрали особливий
спосіб оподаткування частина 4 ст. 4
Закону 2464. Як встановив суд першої
інстанції, вказані підстави для
звільнення позивача від сплати єдиного
внеску в даному випадку відсутні.

Процедуру нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування
страхувальниками, визначеними Законом
2464, нарахування і сплати фінансових
санкцій органами Пенсійного фонду
України, стягнення заборгованості зі
сплати страхових коштів визначає
Інструкція про порядок нарахування і
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затверджена
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 27.09.2010 № 21-5, зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 27 жовтня
2010 р. за № 994/18289 .

Відповідно до п.п. 6.2., 6.3, 6.4 Інструкції
сума єдиного внеску, своєчасно не
нарахована та/або не сплачена
платниками у строки, визначені
відповідно до Закону підпунктом 4.3.6
пункту 4.3, абзацом другим підпункту 4.5.2,
підпунктом 4.5.3 пункту 4.5 та підпунктом
4.6.2 пункту 4.6 розділу IV цієї Інструкції,
обчислена органами Пенсійного фонду
України у випадках, передбачених
Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
штрафів.

Вимога формується на підставі даних
особових рахунків платників на суму
боргу, що перевищує 10 грн.

Вимога про сплату боргу формується на
підставі актів документальних
перевірок, інформації органів
державної податкової служби, звітів
платника про нарахування єдиного
внеску та облікових даних з карток
особових рахунків платників за формою
згідно з додатком 4 до цієї Інструкції
(для платника - юридичної особи) або за
формою згідно з додатком 5 до цієї
Інструкції (для платника - фізичної
особи).

Відповідно до п.3 ч.І ст.7 Закону України
№2464 для даної категорії платників
єдиного внеску (фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, що
обрали особливий спосіб оподаткування)
єдиний внесок нараховується у розмірі
34,7% від суми, що визначається такими
платниками самостійно, при цьому сума
єдиного внеску не може бути меншою за
розмір мінімального страхового внеску.
Зазначені платники зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий період, не
пізніше 20-го числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом. При цьому
базовим звітним періодом є календарний
рік (ч.8 ст.9 Закону)

Враховуючи розмір мінімальної
заробітної плати у 2011 році мінімальний
страховий внесок становить: у січні,
лютому, березні - 326,53 грн., квітні,
травні, червні, липні, серпні, вересні, -
333,12 грн., жовтні, листопаді - 341,80 грн.,
грудні - 348,39 грн. (щомісяця).

Колегія суддів зазначає, що нарахована
позивачу до сплати за 2011 рік сума
єдиного внеску становить 4010,30 грн.,
відповідає наведеним вимогам.

Оцінюючи доводи позивача щодо
неправомірності формування
відповідачем вимоги щодо нарахування
вказаної суми з огляду на дію у період з
01.01.11. по 31.12.11. Указу Президента України
№ 746/99 від 28.06.1999 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»,
колегія суддів враховує наступне.

Колегія суддів погоджується з доводами
позивача, що Указ втратив чинність (у
зв'язку з припиненням дії Указу
Президента України від 3 липня 1998 року N
727/98 згідно із Законом України від 4
листопада 2011 року N 4014-VI) з 01.01.2012 року.

П. 6 Указу передбачав, що суб'єкт малого
підприємництва, який сплачує єдиний
податок, не є платником, зокрема, збору
на обов'язкове соціальне страхування
та збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування.

Разом з цим, при вирішенні питання про
наявність у позивача обов'язку щодо
сплати єдиного внеску за 2011 рік, слід
виходити з того, що за приписами ст. 106
Конституції України Президент України
на основі та на виконання Конституції і
законів України видає укази і
розпорядження, які є обов'язковими до
виконання на території України.

Як правильно зазначив суд першої
інстанції, Закон України № 2464 має вищу
юридичну силу відносно Указу
Президента України № 746/99 від 28.06.1999.

Відповідно до частини 4 статті 9 КАС у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
Закон № 2464 є спеціальним законом, який
регулює правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а
також умови та порядок його
нарахування і сплати.

Закон 2464 набрав чинності з 01.01.2011 р.,
тобто після видання Указу Президента №
746/99 від 28.06.1999, а тому, як за своєю
юридичною силою, так і за часом набуття
(якщо вважати, що однакові
нормативно-правові акти регулюють
однакові правовідносини), застосуванню
підлягає саме положення Закону №2464.

В силу норм ст. 2 Закону 2464 дія цього
Закону поширюється на відносини, що
виникають під час провадження
діяльності, пов'язаної із збором та
веденням обліку єдиного внеску. Дія
інших нормативно-правових актів може
поширюватися на зазначені відносини
лише у випадках, передбачених цим
Законом, або в частині, що не суперечить
цьому Закону. У правовідносинах, що
склались між позивачем та
відповідачем, застосуванню підлягають
норми спеціального Закону, який
передбачає обов'язок позивача щодо
нарахування та сплати єдиного внеску, в
тому числі за період з 01.01.11 р. по 31.12.11 р.

З урахуванням наведених норм, спірна
вимога №Ф-279 від 04.01.2013 року прийнята
відповідачем на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України та законами.

Посилання апелянта, що постанову суду
прийнято з порушенням гарантій ч.1 ст.6
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод є безпідставним
та не обґрунтованим. Таких порушень,
які зазначені позивачем, як то
справедливості судового рішення в
контексті Конвенції, судом апеляційної
інстанції не встановлено,

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції є
обґрунтованим, прийняте на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, які підтверджуються доказами,
та ухвалив постанову з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення без
змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність та
законність прийнятого судом першої
інстанції рішення.

Керуючись статтями 2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 196,
198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 13 листопада
2013 року по адміністративній справі №
812/7730/13-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина ухвали
постановлена у нарадчій кімнаті та
проголошена у судовому засіданні 13
січня 2014 року. У повному обсязі
складена 14 січня 2014 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів, - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий суддя
М.М. Яковенко

Судді
Р.Ф. Ханова

А.В. Гайдар