Справа № 805/15419/13-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2013-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2013 р.
Справа №805/15419/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 12 година
20 хвилин

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Бабіча
С.І. за участю секретаря судового
засідання Ковальського А.В.,

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1;

відповідача - Берідзе Є.Ж.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адмінстративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Донецькій області
про визнання протиправними та
скасування рішення від 14 жовтня 2013 року
про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів та постанови
№175 від 14 жовтня 2013 року про накладення
штрафних санкцій у вигляді штрафу в
розмірі 4 250,00 гривень,

В С Т А Н О В
И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Донецькій області про
визнання протиправними та скасування
рішення від 14 жовтня 2013 року про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
та постанови № 175 від 14 жовтня 2013 року
про накладення штрафних санкцій у
вигляді штрафу в розмірі 4 250,00 гривень.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
відповідач зазначив в акті перевірки
про порушення позивачем вимог не
чинного на момент перевірки технічного
регламенту, а тому безпідставно та
незаконно прийняв рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
від 14.10.2013 року та постанову № 175 від 14
жовтня 2013 року про накладення штрафних
санкцій у вигляді штрафу в розмірі 4 250,00
гривень.

Відповідач проти позову заперечував,
посилючись на те, що рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
від 14 жовтня 2013 року, яке просить
скасувати позивач є лише проектом
рішення. Відповідне рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
щодо позивача було прийнято 18.10.2013 року
за № 02/161; це рішення позивачем
добровільно виконано та рішенням
відповідача від 20.11.2013 року № 02/183,
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів щодо позивача
від 18.10.2013 року № 02/161 - скасовано.

Щодо постанови про накладення штрафу,
відповідач вказує на те, що надані в
ході перевірки декларації не можна
вважати належними деклараціями, в
розумінні Технічного регламенту
безпеки машин, затвердженого
постановою КМУ від 30.01.2013 року № 62.

Відповідач звертає увагу суду на те, що
дійсний Технічний регламент безпеки
машин, затв. Постановою КМУ від 30.01.2013 №
62 (яким було замінено Технічний
регламент безпеки машин та
устаткування, затверджений постановою
КМУ від 12.10.10 № 933) містить ті ж самі
вимоги стосовно характеристик
продукції в частині порушень, що були
визначені посадовими особами
відповідача.

У судовому засіданні було залишено без
розгляду заяву позивача про
забезпечення позову, оскільки її не
оплачено судовим збором, відповідно до
вимог пп. 7 п. 3 ч.2 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір".

Повно та всебічно дослідивши всі
обставини даної справи, докази, надані
сторонами, суд прийшов до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову, з огляду на наступні обставини.

На підставі наказу № 504 від 07.10.2013 р. та
направлення від 07.10.2013 р. № 02/292
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Донецькій області
проведена планова виїзна
документальна перевірка з питань
перевірки характеристик продукції, що
реалізується позивачем вимогам Закону
України "Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції" (далі
- закон № 2735).

За результатами перевірки був
складений акт перевірки характеристик
продукції № 02/200 від 11 жовтня 2013 р. (далі
- акт), в якому зазначено про
встановлення розповсюдження продукції
без декларації про відповідність
вимогам Додатку 7 п. 3 та п. 53 Технічного
регламенту безпеки машин та
устаткування, затвердженого
Постановою Кабінету міністрів України
від 12.10.2010 р. № 933.

Так, при перевірці апарата для миття
(очищення) струменем води високого
тиску без підігріву К2.400, арт. 1.674-100.0,
апарату для миття (очищення) струменем
води високого тиску без підігріву К2.120,
арт. 1.163-104.0, міні - мийки К 3.500, арт. 1.180-
100.0, апарату для миття (очищення)
струменем води високого тиску без
підігріву К7.700, арт. 1.168-601.0, встановлено
їх розповсюдження без декларації про
відповідність вимогам Технічного
регламенту безпеки машин та
устаткування, затвердженого
Постановою Кабінету міністрів України
від 12.10.2010 р. № 933.

На момент підписання акту перевірки
надані декларації, які оформлені
неналежним чином у відповідності до
вимог зазначеного технічного
регламенту, а саме:

- у наданих деклараціях відсуне
найменування і місцезнаходження
представника, уповноваженого
виробником на складання та надання
запити технічної документації
(технічного файлу), найменування,
місцезнаходження та ідентифікаційний
номер призначеного органу з оцінки
відповідності, який провів у
відповідних випадках перевірку типу...
і номер сертифіката відповідності типу
машин (як того вимагає Додаток 7 п. 3
Технічного регламенту безпеки машин та
устаткування, затвердженого
Постановою Кабінету міністрів України
від 12.10.2010 р. № 933.

При перевірці апарату для миття
(очищення) струменем води високого
тиску без підігріву К5.200, арт. 1.630-701.0,
встановлено його розповсюдження без
декларації про відповідність вимогам
Технічного регламенту безпеки машин та
устаткування, затвердженого
Постановою Кабінету міністрів України
від 12.10.2010 р. № 933.

На момент підписання акту перевірки
надана декларація, яка оформлена
неналежним чином у відповідності до
вимог зазначеного технічного
регламенту, а саме:

- у наданій декларації відсуне
найменування і місцезнаходження
представника, уповноваженого
виробником на складання та надання
запити технічної документації
(технічного файлу).

При перевірці апаратів високого тиску
для мийки автомобілів без підігріву
води PW 1500 SP, 1400 K та PW 1700 SP, встановлено їх
розповсюдження з порушенням вимог
Технічного регламенту у частині
маркування, а саме:

- відсутнє розбірливе позначення року
вироблення.

Суд зазначає про те, що вказаний акт та
протокол № 02/176 П від 11.10.2013 року про
виявлені порушення вимог ст. 44 закону №
2735 підписано уповноваженим
представником позивача без заперечень.

Більше того, в акті ним зазначено про
те, що інформація, яка була відсутня
наданих деклараціях, буде доведена до
відомі виробника та про те, що усі
виявлені порушення будуть усунені у
строк.

Як стверджує позивач, відповідачем, на
підставі вказаного акту, було винесено
рішення від 14 жовтня 2013 року про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
та постанову № 175 від 14 жовтня 2013 року
про накладення штрафних санкцій у
вигляді штрафу в розмірі 4 250,00 гривень.

Позивач просить скасувати рішення про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів від 14 жовтня 2013 року.

Проте судом встановлено, що визначене
позивачем як спірне рішення, є лише
проектом рішення, складеним
відповідачем відповідно до вимог ст. 33
Закону № 2735.

Відповідно до п. 11 ст. 33 закону № 2735, до
прийняття рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
орган ринкового нагляду надає
(надсилає) суб'єкту господарювання,
щодо якого передбачається прийняти
рішення, проект відповідного рішення з
пропозицією надати в письмовій формі
свої пояснення, заперечення до проекту
рішення, інформацію про вжиття ним
заходів, спрямованих на запобігання
або уникнення ризиків суспільним
інтересам, усунення невідповідності
продукції, що є предметом проекту
рішення, встановленим вимогам.

За своєю правовою природою даний
проект не передбачає застосування
штрафної санкції, тобто не породжує
правовідносини, що можуть бути
предметом спору, який підлягає
вирішенню в порядку адміністративного
судочинства. Таким проектом рішення до
суб'єкта господарювання не
застосовується обмежувальний
(корегувальний) захід, оскільки він є
проектом рішення, яке лише може бути
прийнято в майбутньому.

На копії оскаржуваного рішення, що
додано позивачем до позовної заяви,
відсутній номер рішення та міститься
відмітка "проект".

До того ж, судом встановлено, що
рішенням від 20.11.2013 року № 02/183 про
внесення змін до рішення чи скасування
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів, рішення про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів від 18.10.2013 № 02/161 (що прийняте
після проекту рішення від 14.10.2013 року)
скасовано, у зв'язку з його повним
виконанням позивачем.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в
частині скасування рішення від 14
жовтня 2013 року про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
є безпідставними, необгрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Законом України «Про стандарти,
технічні регламенти та процедури
оцінки відповідності» встановлено, що
технічний регламент - закон України або
нормативно- правовий акт, прийнятий
Кабінетом Міністрів України, у якому
визначено характеристики продукції
або пов'язані з нею процеси чи способи
виробництва, а також вимоги до послуг,
включаючи відповідні положення,
дотримання яких є обов'язковим. Він
може також містити вимоги до
термінології, позначок, пакування,
маркування чи етикетування, які
застосовуються до певної продукції,
процесу чи способу виробництва.

Дійсно, в акті перевірки характеристик
продукції від 11.10.2013 року № 02/200
відносно виявленого порушення в
посиланнях на нормативно-правовий акт
чи нормативний документ, вимоги якого
порушені, міститься посилання на
порушення вимог Технічного регламенту
безпеки машин та устаткування,
затвердженого постановою КМУ від 12.10.2010
року № 933.

Відповідач вказує на те, що такі дії
викликані тим, що декларації про
відповідність, що надавались позивачем
посадовим особам відповідача при
проведенні перевірки, свідчать про
відповідність продукції вимогам
Технічного регламенту безпеки машин та
устаткування № 933 від 12.10.2010 року.

Суд вважає за необхідне зазначити про
те, що дійсний Технічний регламент
безпеки машин, затверджений постановою
КМУ від 30.01.2013 № 62 (яким було замінено
Технічний регламент безпеки машин та
устаткування, затверджений постановою
КМУ від 12.10.10 № 933) містить ті ж самі
вимоги стосовно характеристик
продукції в частині порушень, що були
визначені посадовими особами
Інспекції (додаток 7 п.3 та 53 Технічного
регламенту безпеки машин та
устаткування, затвердженого
постановою КМУ від 12.10.10 № 933).

А саме (за Технічним регламентом
безпеки машин, затвердженим постановою
КМУ від 30.01.2013 № 62 (далі - ТР):

1. Інструкція із складання і декларація
про вбудовування повинні
супроводжувати незавершену машину до
моменту її вбудовування в кінцеву
машину і з цього моменту інструкція
стає невід'ємною частиною технічної
документації такої машини (п. 17 ТР).

2. Декларація про відповідність машини
повинна містити такі дані:

- повне найменування і
місцезнаходження виробника, і, якщо це
необхідно, його уповноваженого
представника;

- повне найменування і
місцезнаходження представника,
уповноваженого виробником на
складення та надання на запити
технічної документації (технічного
файла);

- опис і ідентифікаційні дані
машини, що включають узагальнене
найменування, функції, модель, тип,
серійний номер і комерційну назву;

- відомості про те, що машина
відповідає положенням Технічного
регламенту безпеки машин, і у разі
потреби відомості про відповідність
машини іншим технічним регламентам
та/або іншим вимогам, яким відповідає
машина;

- найменування, місцезнаходження
та ідентифікаційний номер
призначеного органу з оцінки
відповідності, який провів перевірку
типу, порядок проведення якої
передбачено у додатку 15 до Технічного
регламенту безпеки машин, і номер
сертифіката перевірки типу машини;

- у разі необхідності
найменування, місцезнаходження та
ідентифікаційний номер призначеного
органу з оцінки відповідності, яким
схвалено систему управління якістю,
порядок схвалення якої встановлено у
додатку 16 до Технічного регламенту
безпеки машин;

- посилання у разі необхідності на:

національні стандарти, зазначені у
пункті 11 Технічного регламенту безпеки
машин, що застосовуються;

інші нормативні документи, що
застосовуються;

місце і дата декларування;

зазначення персональних даних і підпис
особи, уповноваженої на оформлення
декларації від імені виробника або
його уповноваженого представника
(додаток 7 п. 3 ТР).

1. Усі машини повинні мати видиме,
розбірливе та незмивне маркування, яке
містить такі мінімальні дані:

- рік вироблення, тобто рік, у якому
виробничий процес завершено (п. 53 ТР).

Таким чином, надані позивачем в ході
перевірки декларації не можна вважати
належними деклараціями в розумінні ані
Технічного регламенту безпеки машин,
затвердженого Постановою КМУ від 12.10.10
року № 933, ані постановою КМУ від 30.01.2013
№ 62.

Постанова про накладення штрафних
санкцій від 14 жовтня 2013 № 175р винесена
за порушення вимог п. 3 ч. 3 закону №
«Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції», а саме:
за розповсюдження продукції без
декларації про відповідність, якщо
згідно з технічним регламентом
продукція при її розповсюдженні має
супроводжуватися такою декларацією.

Враховуючи наявність зафіксованих
відповідачем порушень, саме по собі
зазначення невідповідності декларації
та продукції вимогам технічного
регламенту, який втратив чинність, за
наявності чинного технічного
регламенту, який містить ті самі вимоги
до декларацій та продукції, не може
бути підставою для скасування
постанови про накладення штрафних
санкцій від 14.10.2013 року.

В поясненнях до акту позивачем було
зазначено, що порушення будут усунуті,
тобто позивач погодився із виявленими
порушеннями вимог чинного
законодавства, виявленими та
зафіксованими в ході перевірки.

Таким чином, відповідачем правомірно
винесено постанову про накладення
штрафних санкцій від 14.10.2013 року № 175 р
про накладення на позивача відповідно
до п.3 ч.3 ст. 44 закону № 2735.

Отже, керуючись наданими йому законом
повноваженнями відповідач, як суб'єкт
влдадних повноважень, виконував
покладені на нього обов'язки та в ході
планової перевірки встановив і
зафіксував порушення законодавства в
сфері ринкового нагляду та прийняв
рішення про накладення штрафних
санкцій на підставі відповідної норми
закону.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є
безпідставними, необгрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню
повністю.

Відповідно до ст. 94 КАС України, судові
витрати у вигляді судового збору в сумі
114,70 грн, понесені позивачем,
відшкодуванню не підлягають

Керуючись ст. 33, 44 Закону України "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції", ст. ст. 2, 7-11, 17-20,
69-72, 86, 94, 122-154, 158-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

П О С Т А Н О В
И В:

У задоволенні адміністративного
позову фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Донецькій області
про визнання протиправними та
скасування рішення від 14 жовтня 2013 року
про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів та постанови №
175 від 14 жовтня 2013 року про накладення
штрафних санкцій у вигляді штрафу в
розмірі 4 250,00 гривень - відмовити
повністю.

Постанова прийнята в нарадчій кімнаті,
її вступна та резолютивна частини
проголошені в судовому засіданні 17
грудня 2013 року.

Постанова складена у повному обсязі 23
грудня 2013 року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України
(проголошення вступної та резолютивної
частин постанови), а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Бабіч С.І.