Справа № 21-447а13
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2013-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у складі:

головуючого Кривенка В.В.,

суддів: Гусака М.Б., Коротких О.А.,
Кривенди О.В., Маринченка В.Л.,
Панталієнка П.В., Прокопенка О.Б.,
Терлецького О.О., Тітова Ю.Г., -

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за позовом ОСОБА_1
до Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Миколаївській області
(далі - УМВС, МВС відповідно), управління
праці та соціального захисту населення
Южноукраїнської міської ради
Миколаївської області (далі -
управління соцзахисту) про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до УМВС та управління
соцзахисту, у якому просив: визнати
незаконною та неправомірною відмову
УМВС щодо видачі довідки про
підтвердження права на передбачені
статтею 22 Закону України від 20 грудня
1992 року № 565-ХІІ «Про міліцію» (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин; далі - Закон № 565-ХІІ)
пільги по оплаті житла та всіх видів
комунальних послуг і зобов'язати
видати таку довідку; підтвердити йому
статус пенсіонера МВС за вислугу років
та зберегти за ним та членами його сім'ї
право на пільги після звільнення на
пенсію; зобов'язати управління
соцзахисту включити позивача згідно із
Законом № 565-ХІІ та постановою Кабінету
Міністрів України від 29 січня 2003 року №
117 «Про Єдиний державний
автоматизований реєстр осіб, які мають
право на пільги» до Єдиного державного
автоматизованого реєстру осіб, які
мають право на пільги (далі - Реєстр).

На обґрунтування позову ОСОБА_1
зазначив, що йому незаконно відмовлено
у видачі вказаної довідки та не
включено до Реєстру, оскільки пенсію
йому призначено за вислугу років і він
має право на пільги, передбачені
статтею 22 Закону № 565-ХІІ.

Суди встановили, що майор міліції
ОСОБА_1 на підставі наказу УМВС від 26
листопада 2007 року № 138 ос згідно з
підпунктом «в» пункту 64 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів
Української РСР від 29 липня 1991 року № 114
(у редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин; далі - Положення), -
через обмежений стан здоров'я - був
звільнений з органів МВС у запас
Збройних Сил з посади старшого
дільничного інспектора міліції СДІМ
Южноукраїнського МВ. Йому було
призначено пенсію за вислугу років.

У 2009 році позивач звернувся до УМВС із
заявою про видачу довідки про право на
50-процентну знижку по оплаті жилої
площі та комунальних послуг відповідно
до статті 22 Закону № 565-ХІІ, у
задоволенні якої йому було відмовлено
з посиланням на те, що його було
звільнено через обмежений стан
здоров'я. У тому ж році ОСОБА_1 звернувся
до управління соцзахисту із заявами
про включення його до Реєстру, але йому
було відмовлено з посиланням на
відсутність документа, який дає право
на пільги.

Миколаївський окружний
адміністративний суд постановою від 22
березня 2010 року позов задовольнив
частково: визнав незаконною та
неправомірною відмову УМВС щодо видачі
довідки про підтвердження права на
передбачені статтею 22 Закону № 565-ХІІ
пільги по оплаті житла та всіх видів
комунальних послуг та зобов'язав
видати таку довідку. У задоволенні
решти позовних вимог відмовив.

Одеський апеляційний адміністративний
суд постановою від 24 березня 2011 року
рішення суду першої інстанції скасував
та прийняв нове, яким позов задовольнив
частково: зобов'язав управління
соцзахисту включити ОСОБА_1 до Реєстру;
в задоволенні решти позовних вимог
відмовив.

Вищий адміністративний суд України
постановою від 5 лютого 2013 року рішення
судів попередніх інстанцій скасував, у
задоволенні позову відмовив.

У заяві про перегляд судових рішень
Верховним Судом України з підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС), ОСОБА_1
просить скасувати постанову Вищого
адміністративного суду України від 5
лютого 2013 року, посилаючись на
неоднакове застосування ним одних і
тих самих норм матеріального права, а
саме статті 22 Закону № 565-ХІІ та
Положення.

Касаційний суд, допускаючи цю справу до
провадження Верховного Суду України,
виходив із того, що заявник додав копію
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 25 липня 2013 року (№
К/9991/12871/11), в якій інакше, ніж у справі,
що розглядається, застосовано одні і ті
ж норми матеріального права.

Перевіривши наведені у заяві доводи,
колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України дійшла висновку, що заява
не підлягає задоволенню з таких
підстав.

За правилами пункту 1 частини першої
статті 237 КАС одним із мотивів
перегляду Верховним Судом України
судових рішень в адміністративних
справах є неоднакове застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

У справі, що розглядається, касаційний
суд, відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, виходив із того, що
оскільки позивача звільнено з органів
внутрішніх справ України на підставі
підпункту «в» пункту 64 Положення -
через обмежений стан здоров'я - в запас,
то право на збереження пільг,
передбачене статтею 22 Закону № 565-ХІІ,
на нього не поширюється.

У судовому рішенні від 25 липня 2013 року
(№ К/9991/12871/11), на яке заявник
посилається як на підставу для допуску
справи до провадження Верховного Суду
України, касаційний суд виходив із
того, що оскільки працівник міліції,
звільнений через обмежений стан
здоров'я відповідно до підпункту «в»
пункту 64 Положення, отримує пенсію,
призначену згідно зі статтею 12 Закону
України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» за вислугу років, то
за правилами частини шостої статті 22
Закону № 565-ХІІ за ним зберігаються
встановлені цим Законом пільги.

Проте колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України постановою від 12
листопада 2013 року (№ 21-398а13) вище
наведене рішення касаційної інстанції
скасувала, а справу направила на новий
розгляд до цього ж суду.

Зазначене не дає можливості дійти
висновку про неоднакове застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах.

Відповідно до частини першої статті 244
КАС Верховний Суд України відмовляє у
задоволенні заяви, якщо обставини, які
стали підставою для перегляду справи,
не підтвердилися.

Ураховуючи наведене та керуючись
статтями 241, 242, 244 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Судової палати
в адміністративних справах Верховного
Суду України

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Постанова є остаточною і не може бути
оскаржена, крім випадку, встановленого
пунктом 2 частини першої статті 237
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
В.В.
Кривенко

Судді: М.Б. Гусак О.В. Кривенда П.В.
Панталієнко О.О. ТерлецькийО.А.
Коротких В.Л. Маринченко О.Б. Прокопенко
Ю.Г. Тітов