Справа № 2а-300/10
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2012-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2012 р. Справа № 28455/10/9104
28210/109104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючого судді
Каралюса В.М.,

суддів
Гулида Р.М., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 30 березня 2010 року про
залишення позовної заяви без руху та на
ухвалу Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 05 травня 2010
року про повернення позовної заяви у
справі за позовом ОСОБА_1 до Управління
ДАІ МВС України в м. Києві про
скасування постанови про
адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2010 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Управління ДАІ МВС України в
м. Києві, в якому просив скасувати
постанову серії АА № 251722 від 21 березня
2010 року про накладення на нього
адміністративного стягнення в розмірі
340 грн.

Ухвалою Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 30 березня
2010 року адміністративний позов ОСОБА_1
до Управління ДАІ МВС України в м. Києві
про оскарження дій суб'єкта владних
повноважень по притягненню особи до
адміністративної відповідальності
залишено без руху, надавши позивачу
строк для усунення недоліків до 23
квітня 2010 року. Роз'яснено позивачу, що
у разі невиконання зазначених вимог
закону в установлений строк, заява буде
повернена позивачу.

Ухвала мотивована тим, що позовна заява
подана з порушенням вимог ст. 106 КАС
України щодо форми та змісту заяви.
Крім того, позивачем не сплачене
державне мито або не зазначено
клопотання про звільнення від сплати
судового збору, не зазначено прізвища,
ім'я та по-батькові відповідача, його
адреса.

Ухвалою Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 05 травня 2010
року адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління ДАІ МВС України в м. Києві
про оскарження дій суб'єкта владних
повноважень по притягненню особи до
адміністративної відповідальності
визнано неподаним та повернено
позивачу.

Вказана ухвала суду першої інстанції
мотивована тим, що у визначений суддею
строк недоліки не були усунуті, а тому
відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 108 КАС України
позовну заяву слід вважати неподаною
та повернути позивачу.

Не погодившись з такими рішеннями суду
їх оскаржив позивач, подавши
відповідні апеляційні скарги. Апелянт
просить скасувати ухвали про залишення
позовної заяви без руху та про
повернення позовної заяви та направити
справу до суду першої інстанції для
продовження розгляду справи по суті.

В обґрунтування вимог апеляційних
скарг зазначає, що згідно ч. 4 ст. 288
КУпАП особоа, яка оскаржила постанову у
справі про адміністративне
правопорушення, звільняється від
сплати державного мита. В заяві вказано
дані відповідача в особі державного
органу УДАІ ГУ МВС України в м. Києві,
який несе відповідальність за дії
своїх працівників. Окрім того, ніякої
ухвали про залишення позовної заяви
без руху у встановлений законодавством
строк не отримаував, а тому не міг
виправити недоліки.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, а тому, колегія суддів, у
відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС
України, вважає за можливе розглядати
справу у порядку письмового
провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1-2 ст. 55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом. Кожному
гарантується право на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Згідно ч.2 ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
- ніхто не може бути позбавлений права
на розгляд його справи в
адміністративному суді, до підсудності
якого вона віднесена цим Кодексом.

Процесуальним засобом реалізації
вказаного вище права у
адміністративному судочинстві є
звернення до адміністративного суду із
письмовою позовною заявою.

Вимоги, яким повинна відповідати
позовна заява, встановлені ст. 106
Кодексу адміністративного судочинства
України. Зокрема, у позовній заяві
зазначаються: 1) найменування
адміністративного суду, до якого
подається позовна заява; 2) ім'я
(найменування) позивача, поштова
адреса, а також номер засобу зв'язку,
адреса електронної пошти, якщо такі є; 3)
ім'я (найменування) відповідача, посада
і місце служби посадової чи службової
особи, поштова адреса, а також номер
засобу зв'язку, адреса електронної
пошти, якщо такі відомі; 4) зміст
позовних вимог згідно з частиною
третьою статті 105 цього Кодексу і
виклад обставин, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, а в разі
подання позову до декількох
відповідачів, - зміст позовних вимог
щодо кожного з відповідачів; 5) у разі
необхідності - клопотання про
звільнення від сплати судового збору;
про звільнення від оплати правової
допомоги і забезпечення надання
правової допомоги, якщо відповідний
орган відмовив особі у забезпеченні
правової допомоги; про призначення
судової експертизи; про витребування
доказів; про виклик свідків, заява про
поновлення строку звернення до
адміністративного суду тощо; 6) перелік
документів та інших матеріалів, що
додаються. На підтвердження обставин,
якими обґрунтовуються позовні вимоги,
позивач зазначає докази, про які йому
відомо і які можуть бути використані
судом. До позовної заяви додаються її
копії та копії всіх документів, що
приєднуються до неї, відповідно до
кількості відповідачів і третіх осіб,
крім випадків подання
адміністративного позову суб'єктом
владних повноважень. Суб'єкт владних
повноважень при поданні
адміністративного позову зобов'язаний
додати до позовної заяви доказ
надіслання відповідачу і третім особам
копії позовної заяви та доданих до неї
документів. До позовної заяви
додається також документ про сплату
судового збору, крім випадків, коли
його не належить сплачувати. Позовна
заява підписується позивачем або його
представником із зазначенням дати її
підписання. Якщо позовна заява
подається представником, то у ній
зазначаються ім'я представника, його
поштова адреса, а також номер засобу
зв'язку, адреса електронної пошти, якщо
такі є. Одночасно з позовною заявою
подається довіреність чи інший
документ, що підтверджує повноваження
представника.

Згідно ч.1 ст. 108 Кодексу
адміністративного судочинства України
суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
встановлених статтею 106 цього Кодексу,
постановляє ухвалу про залишення
позовної заяви без руху, у якій
зазначається недоліки позовної заяви,
спосіб їх усунення і встановлюється
строк, достатній для усунення
недоліків.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем зазначено адресу та вказано
дані відповідача в особі державного
органу УДАІ ГУ МВС України в м. Києві,
який несе відповідальність за дії
своїх працівників

Окрім того, приймаючи ухвалу від 30.03.2010
року судом першої інстанції не
враховано, що звертаючись у суд із
адміністративним позовом, позивач
вправі самостійно визначати зміст
позовних вимог та особу, яка повинна
відповідати за адміністративним
позовом, а якщо, суд першої інстанції,
встановить, що адміністративний позов
звернено або не до тієї особи, яка
повинна відповідати за
адміністративним позовом, в силу норми
ст. 52 КАС України може за згодою
позивача допустити заміну первинного
відповідача належним відповідачем,
якщо це не потягне за собою зміни
підсудності адміністративної справи.

Колегія суддів вважає, що з'ясування та
уточнення цих обставин слід проводити
в процесі підготовки справи до
судового розгляду та в процесі
попереднього судового засідання з
метою забезпечення всебічного та
об'єктивного вирішення справи протягом
розумного строку.

Приймаючи ухвалу від 30.03.2010 року, судом
першої інстанції також не враховано
норми ст. 288 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, в силу
якої особа, яка оскаржила постанову у
справі про адміністративне
правопорушення, звільняється від
сплати державного мита.

Відтак, суд першої інстанції
зобов'язаний був врахувати, що з огляду
на вимоги ст.106 КАС України позивачем
було подано позовну заяву, що таким
відповідала, а тому законних підстав
для залишення позовної заяви без руху в
порядку ст.108 КАС України не було.

Щодо оскарженої позивачем ухвали суду
першої інстанції від 05.05.2010 року
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Кодексу
адміністративного судочинства
України, особи, які беруть участь у
справі, а також особи, які не брали
участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їхні права, свободи,
інтереси чи обов'язки, не можуть бути
обмежені у праві на отримання в
адміністративному суді як усної, так і
письмової інформації щодо результатів
розгляду справи. Ніхто не може бути
обмежений у праві на отримання в
адміністративному суді інформації про
дату, час і місце розгляду своєї справи
та ухвалені в ній судові рішення.
Як вбачається із супровідного листа
суду першої інстанції, позивачу
направлено ухвалу від 30.03.2010 р. про
усунення недоліків, які вказані в цій
ухвалі, проте доказів того, що позивач
отримав поштове відправленні із копією
ухвали до закінчення строку,
встановленого судом, в справі не
вбачається.

Згідно з ч. 9 ст. 103 КАС України строк не
вважається пропущеним, якщо до його
закінчення позовна заява, скарга, інші
документи чи матеріали або грошові
кошти здано на пошту чи передані іншими
відповідними засобами зв'язку.

Таким чином, колегія суддів вважає що
апелянт був об'єктивно позбавлений
можливості усунути недоліки позовної
заяви в строки визначені в ухвалі суду
про залишення позовної заяви без руху.

Відтак, при винесені оскаржуваної
ухвали на думку колегії суддів суд
першої інстанції зобов'язаний був
врахувати ту обставину, що копія ухвали
про залишення позовної заяви без руху
позивачу вчасно надіслана не була.

З огляду на це колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції не мав законних
підстав для застосування п.1 ч.3 ст.108 КАС
України, та застосування наслідків,
пердбачених вище вказаною статтею.

Відповідно до п. 1 ч 3 ст. 199 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право скасувати ухвалу
суду і постановити нову ухвалу з
направленням справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду
справи.

Підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушенням
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що оскаржувані ухвали
прийняті з порушення судом норм
процесуального права, а тому
апеляційну скаргу слід задовольнити,
ухвали суду першої інстанції
скасувати, а справу направити до суду
першої інстанції для продовження
розгляду справи.

Зважаючи на викладене та керуючись ст.
ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205,
ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 30 березня
2010 року про залишення позовної заяви
без руху та ухвалу Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 05 травня 2010 року у справі №
2а-300/10 скасувати та направити справу до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі та
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
Р.М. Гулид

суддя
В.З. Улицький