Справа № 814/4763/13-а
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2013-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

26 грудня 2013 року
Справа № 814/4763/13-а

Миколаївський окружний
адміністративний суд, у складі
головуючого судді Устинова І.А.
розглянув у письмовому провадженні
адміністративну справу

за позовомДержавної податкової
інспекції у Центральному районі
м.Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області,
доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Фабула-Н",
Реєстраційної служби Миколаївського
міського управління юстиції,
провизнання недійсними установчі
документи, припинення юридичної особи,
В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у
Центральному районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області (далі-позивач)
звернулась до суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фабула-Н»
(далі-відповідач 1, товариство, ТОВ),
Реєстраційної служби Миколаївського
міського управління юстиції
Миколаївської області (далі-відповідач
2, Реєстраційна служба) з вимогою
визнати недійсними установчі та
реєстраційні документи ТОВ «Фабула-Н»
з моменту реєстрації юридичної та
припинити ТОВ «Фабула-Н» (), зареєстроване Виконавчим
комітетом Миколаївської міської ради.

Від представників позивача та
відповідача 2 надійшли клопотання про
розгляд справи в порядку письмового
провадження.

Відповідач 1 у судове засідання не
прибув, про дату, час і місце судового
розгляду попереджений належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України,
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні, але
прибули не всі особи, які беруть участь
у справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні. Суд вважає, що в
адміністративній справі достатньо
матеріалів для її розгляду в
письмовому провадженні.

Дослідивши всі матеріали справи,
оцінивши наявні докази в їх сукупності,
суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фабула-Н»
зареєстровано як юридичну особу
виконавчим комітетом Миколаївської
міської ради 03.02.2009 року. Юридична
адреса товариства: пр.-т. леніна, 171, буд.
130, м. Миколаїв ().

Відповідач-1 перебуває на податкову
обліку як платник податків у позивача.

На підставі того, що засновник ТОВ
«Фабула-Н» не здійснював від імені
підприємства безпосередньої
самостійної діяльності, направленої на
отримання прибутку позивач дійшов
висновку, що юридична особа є фіктивною
та має бути припиненою, а установчі
документи товариства визнані
недійсними. На підставі
вищевикладеного позивач просить суд
задовольнити позов.

В свою чергу, відповідач-2 заперечив
проти позову з огляду на його
безпідставність та необґрунтованість;
всі дії органом державної реєстрації
були вчинені відповідно до положень
Закону "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" (далі-Закон).

Крім того, відповідач-2 зазначив, що
згідно з ч.4. ст.53 даного Закону
відповідальність за внесення завідомо
неправдивих відомостей, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, несуть особи, які подають
державному реєстратору відповідні
документи.

Також відповідач-2 звернув увагу, що
нормами Закону не передбачено
процедури визнання установчих та
реєстраційних документів не дійсними,
визнання недійсним статуту та
свідоцтва про реєстрацію, а
передбачено тільки (ст.38 Закону)
процедура припинення юридичної особи
на підставі визнання недійсним запису
про проведення державної реєстрації
через порушення закону, допущені при
створені юридичної особи, які не можна
усунути.

Розглянувши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для вирішення
спору по суті, суд дійшов висновку про
необґрунтованість позовних вимог з
наступних підстав.

Частина 2 статті 19 Конституції України
визначає, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.2, ч.1 ст.3 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців" (далі - Закон) відносини,
які виникають у сфері державної
реєстрації юридичних осіб, регулюються
Конституцією України, цим Законом та
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону.

Отже, вказаний Закон є спеціальним
нормативно-правовим актом, прийнятий з
метою регулювання правовідносин, які
виникають у сфері державної реєстрації
юридичних осіб, у тому числі і внесення
змін до відомостей про юридичну особу,
які містяться в Єдиному державному
реєстрі, та скасування державної
реєстрації змін до їх установчих
документів.

На підставі наявних доказів судом було
встановлено, що засновником є ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, тобто засновником даної
юридичної особи є не тільки ОСОБА_1, як
зазначено в позові, а і ОСОБА_2

Відповідно до вимог до ст.29 Закону для
державної реєстрації змін до
установчих документів юридичної особи
державному реєстратору надається
відповідний перелік документів.

Згідно з правовими нормами Закону
перелік підстав для відмови у
проведенні державної реєстрації
юридичної особи є вичерпним,
розширеному тлумаченню не підлягає.

Відмова у проведенні державної
реєстрації юридичної особи з інших
підстав не допускається.

Будь-якого обов'язку державного
реєстратора засвідчуватися у
справжності наміру особи, що надає
документи на державну реєстрацію
займатися підприємницькою діяльністю
у подальшому, наявності у неї мети у
подальшому ухилятись від сплати
податків, здійснювати перевірку
справжності підпису засновників на
реєстраційних картках, рішеннях або
протоколах засновників, справжності
відтисків печаток на документах чинним
законодавством не встановлено.

Позивачем не надано суду будь-яких
доказів порушення державним
реєстратором положень Закону "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців".

У зв'язку із вказаним, суд зазначає, що
відповідно до п.67.2 ст.67 ПКУ органи
податкової служби мають право
звертатися до суду про винесення
судового рішення щодо: припинення
юридичних осіб або підприємницької
діяльності фізичних осіб-підприємців;
відміни державної реєстрації
припинення юридичних осіб або
підприємницької діяльності фізичних
осіб-підприємців; скасування державної
реєстрації змін до установчих
документів.

Позивачем не надано суду будь - яких
доказів наявності порушень чинного
законодавства під час первинної
реєстрації (створення) товариства або
наявності недоліків у статутних
(реєстраційних) документах ТОВ "Дімгруп
ЛТД".

Таким чином, позовна вимога про
визнання недійсними установчих та
реєстраційних документів відповідача-1
з моменту реєстрації юридичної особи є
необґрунтованою та не підкріпленою
належними доказами.

Слід також зазначити, що відповідно до
пп.20.1.12. п.20.1. ст.20 ПК України органи
державної податкової служби мають
право у випадках, встановлених законом,
звертатися до суду щодо припинення
юридичної особи, про визнання
недійсними установчих документів.

В той же час, відповідно до ч.1 та ч.2 ст.38
Закону "Про державну реєстрацію
юридичних та фізичних осіб" підставами
для постановлення судового рішення
щодо припинення юридичної особи,
зокрема є: визнання недійсним запису
про проведення державної реєстрації
через порушення закону, допущені при
створенні юридичної особи, які не можна
усунути; провадження нею діяльності, що
суперечить установчим документам, або
такої, що заборонена законом;
невідповідність мінімального розміру
статутного фонду юридичної особи
вимогам закону; неподання протягом
року органам державної податкової
служби податкових декларацій,
документів фінансової звітності
відповідно до закону; наявність в
Єдиному державному реєстрі запису про
відсутність юридичної особи за
вказаним її місцезнаходженням.

Позивачем не надано суду будь - яких
доказів на підтвердження наявності
обставин (підстав) передбачених
Законом для припинення юридичної
особи.

Крім того, суд зазначає, що однією з
вимог позивача було витребування у
відповідача 2 установчих документів
ТОВ «Фабула-Н», але в ході розгляду
справи судом було встановлено, що
згідно протоколу виїмки від 06.08.2010 року
дані установчі документи відповідача 1
були вилучені позивачем (арк. с. 48).

Ухвалою суду від 12.12.2013 року було
зобов'язано позивача надати суду
докази, у тому числі і установчі
документи відповідача 1, але позивачем
не було виконано цю ухвалу і не надано
суду належних доказів.

Суд також зазначає, що суб'єкт владних
повноважень має діяти виключно в межах
та у спосіб, що встановлені законом,
оскільки він виконує державні функції,
і лише держава шляхом законодавчого
регулювання визначає його завдання,
межі його повноважень та спосіб, у який
він здійснює ці повноваження.
Розширене тлумачення суб'єктом владних
повноважень способів здійснення своїх
повноважень не допускається (Постанова
Колегії суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України від 09.10.2012р. та від 16.10.2012р.).

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що мотивація та
докази, наведені у позовній заяві, не
дають адміністративному суду підстав
для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.5 Закону України
"Про судовий збір" позивач звільнений
від сплати судового збору.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення 10-денного строку з дня
проголошення/отримання постанови, якщо
протягом цього часу не буде подано
апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили постанови
за наслідками апеляційного
провадження.

Порядок та строки апеляційного
оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя
І. А. Устинов