Справа № 2а-1670/4064/11
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2014-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
УХВАЛА

08 січня 2014 року м. ПолтаваСправа №
2а-1670/4064/11

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Супруна Є.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання - Дубовик
О.І.,

заявника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за
нововиявленими обставинами судового
рішення у справі №2а-1670/4064/11 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Диканської районної державної
адміністрації Полтавської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

25.12.2013 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського
окружного адміністративного суду із
заявою про перегляд за нововиявленими
обставинами постанови Полтавського
окружного адміністративного суду від
26.05.2011 у справі №2а-1670/4064/11 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Диканської районної державної
адміністрації Полтавської області про
визнання протиправною відмови у
виплаті грошової допомоги при
звільненні з державної служби у
розмірі 10 місячних посадових окладів
та зобов'язання виплатити цю грошову
допомогу. З цих же мотивів просить
також скасувати ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 20.09.2011 та ухвалу Вищого
адміністративного суду України від
02.07.2013, якими рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

Обґрунтовуючи наявність нововиявлених
обставин, заявник стверджує, що
рішенням Конституційного Суду України
від 26.11.2013 у справі №1-14/2013 за
конституційним зверненням громадянки
ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення
положення частини тринадцятої статті 37
Закону України "Про державну службу" в
системному зв'язку з положеннями
пункту 2 частини першої, частини другої
статті 40 Кодексу законів про працю
України, статті 21 Закону України "Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні" визнано
неконституційним і таким, що
суперечить частині 1 статті 37 Закону
України "Про державну службу" невиплату
державним службовцям при достроковому
виході на пенсію 10 посадових окладів.

У судовому засіданні заявник підтримав
свої вимоги, просив заяву задовольнити.

Відповідач явку уповноваженого
представника у судове засідання не
забезпечив, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином.

Згідно з частиною другою статті 252
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
осіб, які були належним чином
повідомлені, не перешкоджає розгляду
заяви і перегляду судового рішення.

Суд, заслухавши пояснення заявника,
вивчивши матеріали справи, приходить
до висновку, що заяву про перегляд
судового рішення за нововиявленими
обставинами слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

Частиною другою статті 245 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено вичерпний перелік підстав
для перегляду судового рішення за
нововиявленими обставинами, а саме:

1) істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи;

2) встановлення вироком суду, що набрав
законної сили, завідомо неправдивих
показань свідка, завідомо
неправильного висновку експерта,
завідомо неправильного перекладу,
фальшивості документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необґрунтованого
рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав
законної сили, вини судді у вчиненні
злочину, внаслідок якого було ухвалено
незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке
стало підставою для прийняття
постанови чи постановлення ухвали, що
належить переглянути;

5) встановлення Конституційним Судом
України неконституційності закону,
іншого правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконано.

Мотивуючи подану заяву, ОСОБА_1
посилається на наявність обставин,
передбачених пунктом 5 частини другої
статті 245 Кодексу адміністративного
судочинства України, та вказує на
невірне застосування судами положень
частини тринадцятої статті 37 Закону
України "Про державну службу".

Перевіряючи доводи наведені заявником,
суд встановив, що постановою
Полтавського окружного
адміністративного суду від 26.05.2011 у
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Диканської районної державної
адміністрації Полтавської області про
визнання протиправною відмови у
виплаті грошової допомоги при
звільненні з державної служби у
розмірі 10 місячних посадових окладів,
зобов'язання виплатити грошову
допомогу при звільненні з державної
служби у розмірі 14 040,00 грн. відмовлено.
Ухвалюючи вказане рішення, суд
посилався на приписи частини
тринадцятої статті 37 Закону України
"Про державну службу", якою передбачено,
що державним службовцям у разі виходу
на пенсію за наявності стажу державної
служби не менше 10 років виплачується
грошова допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів. Виходячи зі змісту
даної норми, суд дійшов висновку, що
обов'язковою умовою для виплати
вказаної допомоги є звільнення
працівника з посади державного
службовця у зв'язку з виходом на пенсію
лише при досягненні граничного
пенсійного віку, тоді як позивач
звільнився з державної служби до
досягнення ним такого віку.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20.09.2011
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду залишено без
змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 02.07.2013 постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду залишено без
змін.

Разом з тим 26.11.2013 Конституційним Судом
України було прийнято рішення у справі
№1-14/2013 за конституційним зверненням
громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного
тлумачення положення частини
тринадцятої статті 37 Закону України
"Про державну службу" в системному
зв'язку з положеннями пункту 2 частини
першої, частини другої статті 40 Кодексу
законів про працю України, статті 21
Закону України "Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні". Зазначеним рішенням
встановлено, що в аспекті
конституційного звернення положення
частини тринадцятої статті 37 Закону
України "Про державну службу" від 16.12.1993
№3723-ХІІ з наступними змінами в
системному зв'язку з положеннями
пункту 2 частини першої, частини другої
статті 40 Кодексу законів про працю
України, статті 21 Закону України "Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні" від 16.12.1993
№3721-ХІІ з наступними змінами необхідно
розуміти так, що у разі дострокового
виходу на пенсію державного службовця
з посади в органах державної влади
відповідно до чинного законодавства
державний службовець за наявності
стажу державної служби не менше 10 років
і страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", має право на отримання
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів, яке не пов'язане з
досягненням пенсійного віку
визначеного в частині першій статті 37
Закону України "Про державну службу".

Таким чином питання щодо
неконституційності положень
будь-якого нормативно-правового акту
даним рішенням не розглядалося.
Натомість дане рішення
Конституційного Суду України лише
тлумачить положення частини
тринадцятої статті 37 Закону України
"Про державну службу".

У зв'язку з цим суд звертає увагу на
положення пункту 5 частини другої
статті 245 Кодексу адміністративного
судочинства України, яким передбачено
необхідність встановлення
Конституційним Судом України
неконституційності закону, іншого
правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи.

З огляду на приведене, помилковим слід
визнати твердження заявника, який
хибно вважає, що Конституційний Суд
України визнав неконституційним
невиплату державним службовцям при
достроковому виході на пенсію 10
посадових окладів, оскільки питання
конституційності є прийнятним для
застосування лише відносно певного
нормативно-правового акту чи його
окремих положень, проте аж ніяк не
відносно певних дій суб'єкта владних
повноважень.

Відтак вимога ОСОБА_1 про перегляд за
нововиявленими обставинами постанови
Полтавського окружного
адміністративного суду від 26.05.2011 у
справі №2а-1670/4064/11 є безпідставною.

У відповідності до частини першої
статті 253 Кодексу адміністративного
судочинства України суд може скасувати
постанову чи ухвалу у справі і прийняти
нову постанову чи ухвалу або залишити
заяву про перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами без
задоволення.

З огляду на вищевикладене суд
приходить до висновку про відсутність
законних підстав для задоволення заяви
про перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами.

З урахуванням наведеного, керуючись
статтями 165, 245, 253 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
перегляд за нововиявленими
обставинами судового рішення у справі
№2а-1670/4064/11 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали з одночасним надісланням
її копії до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 09.01.2014.

Суддя
Є.Б.
Супрун