Справа № 581/924/13-а
Суддя: Бутенко Д. В.
Дата ухвалення: 2013-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 581/924/13-а
Провадження № 2-а/581/25/13
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 грудня 2013 року

Липоводолинський районний суд
Сумської області в складі: головуючого
– судді Бутенка Д.В., при секретарі
судового засідання Якименко Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Сумській області про визнання
постанови державного виконавця
протиправною та її скасування,
зобов’язання відкрити виконавче
провадження, –

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вищевказаним адміністративним
позовом, в якому зазначав про те, що
постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції в
Сумській області ОСОБА_2 від 04 грудня 2013
року відмовлено у відкритті
виконавчого провадження за заявою його
представника про виконання
виконавчого листа № 1811/1529/2012, виданого
25 жовтня 2013 року Липоводолинським
районним судом Сумської області, про
зобов’язання керівника органу
приватизації Липоводолинської
селищної ради Липоводолинського
району Сумської області –
Липоводолинського селищного голову
ОСОБА_3 одноразово внести зміни до
правовстановлюючого документа на
житло. Указане рішення державного
виконавця мотивувалося тим, що у
відомостях боржника зазначено
посадову особу – Липоводолинського
селищного голову, а код боржника –
органу приватизації Липоводолинської
селищної ради, що є обставиною, яка
виключає здійснення виконавчого
провадження. Просив визнати
оскаржувану постанову протиправною,
скасувавши її, та зобов’язати
відповідача відкрити виконавче
провадження за заявою ОСОБА_4 примусове
виконання рішення суду.

У судовому засіданні ОСОБА_1
підтримав заявлений позов з
вищевикладених підстав у повному
обсязі, просив суд визнати
протиправною та скасувати постанову
про відмову у відкритті виконавчого
провадження від 04 грудня 2013 року у
виконавчому провадженні № 41066531 і
зобов’язати відповідача відкрити
виконавче провадження за його заявою
про примусове виконання рішення суду.
Уточнив, що про прийняте рішення
державного виконавця він дізнався 10
грудня 2013 року, коли отримав поштою
відповідного листа з додатками.

Представник відповідача до
суду не з’явився, подав заяву про
розгляд справи у його відсутність. У
письмовому відгуку на позов вказав, що
діяв правомірно при прийнятті
оскаржуваного рішення та в межах
чинного Закону України «Про виконавче
провадження».

Заслухавши позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає позов ОСОБА_1 частково
обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та
вбачається з матеріалів справи, 03
грудня 2013 року представник ОСОБА_1 –
ОСОБА_5 звернувся до начальника відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Сумській області із завою про
відкриття виконавчого провадження по
виконавчому листу, виданого
Липоводолинським районним судом
Сумської області 25 жовтня 2013 року по
справі адміністративного судочинства
№ 1811/1529/12 з доданням документу в
підтвердження повноважень особи, яка
підписала таку заяву, та самого
виконавчого листа. Постановою старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішення
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Сумській області ОСОБА_2 від 04 грудня 2013
року відмовлено у прийнятті до
провадження виконавчого листа №
1811/1529/12, виданого стягувачу ОСОБА_1
Липоводолинським районним судом
Сумської області 25 жовтня 2013 року, та у
відкритті виконавчого провадження з
його примусового виконання (виконавче
провадження № 41066531). Оскаржувана
постанова мотивувалась тим, що у
відомостях боржника, зазначено
посадову особу – Липоводолинського
селищного голову, а код боржника –
органу приватизації Липоводолинської
селищної ради; підстава для відмови у
відкритті виконавчого провадження
обґрунтовувалась посиланням на п.8 ч.1
ст. 26 Закону України «Про виконавче
провадження» - інші, передбачені
законом підстави, які виключають
проведення виконавчого провадження.

При вирішенні даного спору
суд застосовує норми закону.

Пунктом 3 ч.1 ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
у виконавчому документі зазначається
повне найменування (для юридичних осіб)
або ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові) (для фізичних осіб) стягувача
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб - платників податків) або номер і
серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

Пункт 8 ч.1 ст. 26 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачає, що
у відкритті виконавчого провадження
може бути відмовлено за наявності
інших передбачених законом обставин,
що виключають здійснення виконавчого
провадження. Закон України «Про
виконавче провадження» чіткого
переліку таких підстав не визначає,
однак зі змісту цього закону випливає,
що такими обставинами може бути
визначена законом заборона щодо
звернення стягнення на певне майно
боржника (речі, що заборонено
реалізовувати на території України
тощо) та інші підстави, які визначені в
інших законах України (зокрема, у
Митному кодексі України, Кодексі
України про адміністративні
правопорушення тощо).

При вирішенні даного
адміністративного спору суд виходить з
наступних висновків:

- оскаржувана постанова не містила
посилань на законні підстави, що
виключають здійснення виконавчого
провадження. За змістом вищевказаної
норми закону такою обставиною не може
бути зазначення у відомостях про
боржника – посадову особу –
Липоводолинського селищного голову,
коду – органу приватизації
Липоводолинської селищної ради. На
думку суду, у даному випадку має місце
вільне тлумачення закону державним
виконавцем, що є недопустимим;

- у ході розгляду Липоводолинським
районним судом Сумської області
адміністративного спору, за
результатами якого прийнято рішення та
видано 25 жовтня 2013 року виконавчий лист
№ 1811/1529/12, встановлено обставину
пред’явлення позову і в наступному
вирішення спору судом саме до
одноособового керівника органу
приватизації Липоводолинської
селищної ради Сумської області ОСОБА_3,
який бездіяв виключно як суб’єкт
владних повноважень при неприйнятті
рішення по заяві ОСОБА_1 щодо внесення
виправлень у правовстановлюючому
документі на житло. При цьому, суд
урахував, що орган приватизації
місцевої ради створено саме місцевою
радою смт. Липова Долина, а відповідач
ОСОБА_3 лише очолював за посадою
вказаний орган, і не міг бути залучений
відповідачем у справі
адміністративного судочинства в
якості фізичної особи. Отже, при
відсутності доказів реєстрацій органу
приватизації в якості юридичної особи
у виконавчому документі вказано код
боржника в особі селищної ради смт.
Липова Долина Сумської області як
юридичної особи, а не ОСОБА_3 як
фізичної особи;

- виданий ОСОБА_1 25 жовтня 2013 року
місцевим судом виконавчий лист №
1811/1529/12 про зобов’язання керівника
органу приватизації Липоводолинської
селищної ради Липоводолинського
району Сумської області –
Липоводолинського селищного голову
ОСОБА_3 одноразово внести зміни у
свідоцтво про право власності на житло,
не мав описок та помилок щодо коду
боржника (селищної ради, як юридичної
особи), по змісту та формі відповідав
вимогам Закону України «Про виконавче
провадження».

З огляду на вищевикладене, суд вважає,
що при прийнятті оскаржуваної
постанови посадова особа відповідача
діяла не у спосіб, що визначений
законом, і недобросовісно, а тому
прийняте нею рішення підлягає визнання
протиправним (воно унеможливлює
подальше виконання фізичною особою
судового рішення у справі
адміністративного судочинства) та
скасуванню.

З приводу вимоги про зобов’язання
відповідача відкрити провадження по
вищевказаному виконавчому листу, суд
виходить з наступного.

Відкриття виконавчого провадження є
виключною компетенцією державного
виконавця за вимогами ст. 25 ч.1 Закону
України «Про виконавче провадження» і
суд не може перебирати на себе функцій
та повноваження інших державних
органів, а тому у задоволенні цієї
вимоги слід відмовити як через її
безпідставність. До цього, для даної
категорії справ адміністративного
судочинства постановлення судового
рішення про зобов’язання відкрити
виконавче провадження, як способу
захисту порушеного права, законом не
передбачено і може бути за певних умов
розглядатися як втручання у здійснення
виконавчого провадження, що є
неприпустимим. З цих підстав судом не
можуть бути застосовані положення ч.2,3
ст.162 КАС України.

Керуючись ст. ст. 162,163,181 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати
постанову старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Сумській області
ОСОБА_2 про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 04 грудня
2013 року за заявою ОСОБА_1 у виконавчому
провадженні № 41066531.

Відмовити у задоволенні іншої частини
позовних вимог.

Зобов'язати головне управління
державної казначейської служби
України у Сумській області стягнути з
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_1 судові витрати зі сплати
судового збору у сумі 68 гривень 82 коп.
шляхом їх безспірного списання з
рахунку управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Сумській області.

Постанову суду може бути оскаржено до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Липоводолинський районний суд
Сумської області шляхом подачі скарги
в десятиденний строк з дня отримання її
копії.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Д. В. Бутенко