Справа № 649/1223/13-а
Суддя: Соловйов В. В.
Дата ухвалення: 2013-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 649/1223/13-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2013 року Великолепетиський
районний суд Херсонської області у
складі

головуючого

Соловйо
ва В.В.

секретаря судових засідань

ОСОБА_1

за
участю: позивача

ОСОБА_2

предст
авника відповідача

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Велика
Лепетиха адміністративну справу за
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Великолепетиської районної державної
адміністрації про стягнення
недоплаченої одноразової щорічної
допомоги учаснику бойових дій

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення
недоплаченої щорічної допомоги
учаснику бойових дій, мотивуючи свої
позовні вимоги тим, що згідно ст. 5 ЗУ
«Про статус ветеранів війни та
гарантії їх соціального захисту»
(надалі Закон) він визнаний учасником
бойових дій. Статтею 12 Закону
передбачено, що йому щорічно до п»ятого
травня повинна надаватися одноразова
грошова допомога в розмірі п»яти
мінімальних пенсій за віком. Ця пільга
встановлена ЗУ № 367-ХГУ (367-14) від 25.12.1998
року, та ч. 1 ЗУ «Про внесення змін до ЗУ
«Про статус ветеранів війни та
гарантії їх соціального захисту».
Постановою Уряду №486 від 11.04.2002 року та
ч. 1 ст. 17 Закону встановлено, що виплата
разової грошової допомоги
здійснюється органами праці та
соціального захисту населення. Так
згідно вимог ЗУ «Про державний бюджет
на 2013 рік» від 06.12.2012 року № 5515-VІ, та п. 3
ст. 27,ст. 28 ЗУ «Про загальнообов»язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 року № 1058 - ХІV - мінімальна пенсія
за віком складає з 01.01.2013 року 894 грн. 00
копійок на місяць. Тому за вимогою ст. 12
Закону України «Про статус ветеранів
війни та гарантії їх соціального
захисту» йому до 5 травня 2013 року мала
бути сплачена одноразова щорічна
допомога, як учаснику бойових дій у
розмірі 4470 грн 00 копійок, натомість
виплачено лише 745 грн 00 копійок. Отже
недоплачено 3725 грн. 00 копійок. Крім
того, позивач вважає, що неправомірні
дії відповідача, невиконання
покладених законом обов»язків
призводить до серйозних погіршень його
матеріального становища. Відповідач
своїми діями порушив вимоги статей 19, 22,
46, 48, 64 Конституції України
недотримання яких призводить до
недотримання норм ЗУ «Про статус
ветеранів війни гарантії їх
соціального захисту». Таке становище
чітко вказує на те, що дії відповідача є
неправомірними, адже ЗУ «Про Державний
бюджет України на 2013 рік» є нормативним
актом рівної юридичної сили з іншими
законами України і не може зупиняти дії
чинних законів у частині встановлених
ними пільг, компенсацій і гарантій, які
фінансуються із бюджетів усіх рівнів.
Крім того, Конституція України
визначає Закон України «Про Державний
бюджет України на 2013 рік» та Закон
України «Про статус ветеранів війни
гарантії їх соціального захисту» є
актами рівної юридичної сили лише з
однією різницею, яка полягає в тому, що
Закон України «Про Державний бюджет
України» приймається щорічно та має
визначений термін. Невиплата
відповідачем в добровільному порядку,
встановлених законодавством грошових
коштів змусила його звернутися до суду
за захистом порушених прав. Зауважив,
що неправомірна поведінка відповідача
є образливою для нього, бо він чесно
виконував свій обов»язок перед
державою, а тепер зазнає сильного
морального хвилювання, оскільки досі
пам»ятає як гинули співвітчизники
виконуючи святий інтернаціональний
обов»язок. Однак тепер, після всього
пережитого він стикається з халатною
недбалістю та байдужістю відповідача.
Адже не вимагає зайвого, а лише
компенсацій передбачених нормами
права держави. Дане становище принижує
його гідність, тому вважає, що крім
виплат гарантованих Законом має право
на відшкодування моральної шкоди, яку
він оцінює у 2000 грн. Позивач просить суд
стягнути з відповідача управління,
праці та соціального захисту населення
Великолепетиської районної державної
адміністрації на його користь суму
недоплаченої одноразової щорічної
грошової допомоги за 2013 рік, як
учаснику бойових дій у розмірі 3725 грн 00
копійок, а також моральну шкоду у
розмірі 2000 гривень. Судові витрати
покласти на відповідача.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2
позов підтримав та просить суд його
задовольнити.

Представник відповідача – ОСОБА_3
позов не визнав, та надав до суду
заперечення на позов, у якому зазначив,
що починаючи з 2004 року в Законах
України «Про державний бюджет України»
щорічно, виходячи з реальних
фінансових ресурсів Державного
бюджету та з огляду на те, що більшість
інших видатків Державного бюджету
мають також спеціальну направленість і
потребують пріоритетного врахування,
передбачається забезпечення
фінансовими ресурсами потреби в коштах
в обсязі, необхідному для виплати
допомоги, компенсацій та доплат, в
розмірах, встановлених законами про
Державний бюджет на відповідний рік та
постановами Кабінету Міністрів
України. Відповідно до статті 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни та
гарантії їх соціального захисту» від
25.12.1998 року № 367-XIV в редакціях даного
закону зазначено: «Щорічно до 5 травня
учасникам бойових дій виплачується
разова грошова допомога у розмірі, який
визначається Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України», та не містить посилань
щодо виплати разової грошової допомоги
у розмірі декількох мінімальних
пенсій. Згідно із постановою Кабінету
Міністрів України від 13 березня 2013 року
№ 149 «Деякі питання виплати у 2013 році
разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та "Про жертви
нацистських переслідувань»
встановлений розмір разової грошової
допомоги учасникам бойових дій
становить 745 грн., про отримання якої
зазначає позивач у своїй позовній
заяві. Кабінет Міністрів України
здійснює застосування норм зазначених
у постановах, виходячи з реальних
можливостей видаткової частини
Державного бюджету України на
відповідний рік. Частиною другою
статті 95 Конституції України
передбачено, що виключно законом про
Державний бюджет України визначаються
будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків.
Відповідно до частини другої статті 4
Бюджетного кодексу України при
здійсненні бюджетного процесу в
Україні положення нормативно-правових
актів застосовується лише в частині, в
якій вони не суперечать положенням
Конституції України, Бюджетного
кодексу України та закону про
державний бюджет України. Відповідно
до пункту 5 статті 51 Бюджетного Кодексу
України розпорядники бюджетних коштів
беруть бюджетні зобов'язання та
провадять видатки тільки в межах
бюджетних асигнувань. Згідно пункту 3
статті 116 Конституції України Кабінет
Міністрів України забезпечує зокрема,
проведення політики у сфері
соціального захисту. Відповідно до
рішення Конституційного суду України
від 25 січня 2012 року № Зрп/2012 де
зазначено «Конституційний суд України
виходить з того, що надання Верховною
радою України права Кабінету Міністрів
України встановлювати у випадках,
передбачених законом, порядок та
розміри соціальних виплат та допомоги,
які фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України,
пов'язується з його функціями,
визначеними у пунктах 2, 3 статті 116
Конституції України. Отже, Кабінет
Міністрів України регулює порядок та
розміри соціальних виплат та допомоги,
які фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України (абз.
7 п. 3). Суди України під час вирішення
справ щодо соціального захисту прав
громадян повинні застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, прийняті і на
виконання Бюджетного кодексу України,
інших законів України, в тому числі
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік (абз. 8 п. 4)». Враховуючи
вищевикладене просить суд відмовити в
повному обсязі в задоволенні позовних
вимог.

Вислухавши пояснення сторін
та вивчивши письмові матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню частково.

Згідно з п.п. 1, 3 ч.3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішення, дій чи
бездіяльності суб’єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією
та законами України, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ст. 5 Закону України “Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” позивач дійсно є
учасником бойових дій, що
підтверджується відповідним
посвідченнями та визнано
представником відповідача, і
відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС не підлягає
дозуванню, а тому відповідно до ч. 5 ст. 12
Закону зі змінами внесеними ЗУ від
25.12.1998 року за №367-ХІV він має право на
отримання до 5 травня кожного року
разову грошову допомогу у розмірі
п”яти мінімальних розмірів пенсії за
віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішення суб’єкта
владних повноважень обов»язок щодо
доказування правомірності свого
рішення покладається на відповідача.

Відповідач посилається на
те, що відповідно до статті 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни та
гарантії їх соціального захисту» від
25.12.1998 року № 367-XIV в редакціях даного
закону зазначено: «Щорічно до 5 травня
учасникам бойових дій виплачується
разова грошова допомога у розмірі, який
визначається Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України», та не містить посилань
щодо виплати разової грошової допомоги
у розмірі декількох мінімальних
пенсій. Згідно із постановою Кабінету
Міністрів України від 13 березня 2013 року
№ 149 «Деякі питання виплати у 2013 році
разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та "Про жертви
нацистських переслідувань»
встановлений розмір разової грошової
допомоги учасникам бойових дій
становить 745 грн., про отримання якої
зазначає позивач у своїй позовній
заяві.

Відповідно до ст. 2 Закону
права і пільги раніше встановлені
законодавством України не можуть бути
скасовані без їх рівноцінної заміни, а
ст. 22 Конституції України також прямо
зазначає, що при прийнятті нових
законів або внесення змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Відповідно до п. 2 Постанови
Пленуму Верховного суду України від
01.11.1996 року №9 «Про застосування
Конституції України» зазначено, що
оскільки Конституція України, як
зазначено в її ст. 8, має вищу юридичну
силу, а її норми є нормами прямої дії,
суди при розгляді конкретних справ
мають оцінювати зміст будь-якого
закону чи іншого нормативного акту з
точки зору його відповідності
Конституції і в усіх необхідних
випадках застосовувати Конституцію як
закон прямої дії. Судові рішення
повинні ґрунтуватися на Конституції, а
також на чинному законодавстві, яке їй
не суперечить.

Тому суд вважає, що при
вирішенні спору підлягають
застосуванню Конституція України та
закони, що їй не суперечать. Отже,
відповідно до ст.ст. 8, 22 Конституції
України та ст.ст. 2, 12 ЗУ “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” позивачі мають
право на отримання у 2013 році разової
грошової допомоги учаснику бойових дій
у розмірі п’яти мінімальних пенсій за
віком, а тому вона повинна бути
відшкодована державою в особі
Управління праці та соціального
захисту населення Великолепетиської
районної державної адміністрації за
рахунок коштів Державного бюджету
України, так розділом ІІ ЗУ про
внесення змін до ЗУ “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” від 25.12.1998 року за
№ 367-ХІV передбачено, що порядок виплати
разової грошової допомоги ветеранам
війни визначається Кабінетом
Міністрів України, який зобов»язано
щорічно у проекті Державного бюджету
України передбачати цільові кошти,
необхідні для виплати разової грошової
допомоги ветеранам війни.

Позивачу за 2013 рік частково виплачена
вказана допомога, що визнано сторонами
і доведенню не підлягає, тому стягненню
з відповідача підлягає різниця між
отриманими коштами та розміром
допомоги, передбаченого ст. 12 ч. 5 Закон,
а тому позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню на суму 3725.00
грн., які повинні бути сплачені на
користь позивача.

Позивачами в порушення
вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України, п. 4 Пленуму
Верховного суду України №4 від 31.03.1995
року “Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди” не вказано в чому
саме полягає заподіяння йому моральної
шкоди, якими протиправними діями вона
заподіяна, чим він керувався при
визначенні її розміру, не надано
доказів заподіяння моральної шкоди, а
тому позовна вимога про стягнення з
відповідача моральної шкоди у розмірі
2000 гривен є необґрунтованою і
задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, суд
відповідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71, ст.
162 КАС України, ст.ст. 2, 12 “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, вважає можливим
визнати неправомірними дій
відповідача в частині відмови у
виплаті позивачам даної допомоги у
розмірі п»яти мінімальних пенсій за
віком, стягнувши з Управління праці та
соціального захисту населення
Великолепетиської районної державної
адміністрації на користь позивача суму
недоплаченої одноразової щорічної
грошової допомоги за 2013 рік, як
учаснику бойових дій у розмірі 3725 грн. 00
копійок, в частині стягнення моральної
шкоди відмовити, а тому позов підлягає
задоволенню частково.

На підставі ст. 6, 8, 22, 56, 75 Конституції
України, ст.ст. 23, 1167, 1175 ЦК України,
ст.ст. 2, 5, 12 ЗУ “Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту”, п.2 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 01.11.1996 року
№9 «Про застосування Конституції
України», п. 4 Пленуму Верховного суду
України №4 від 31.03.1995 року “Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди”, ст.ст. 2,
11, 71, 162, 163, 171-2 Кодексу
Адміністративного Судочинства
України, суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_4 Вікторовича до
Управління праці та соціального
захисту населення Великолепетиської
районної державної адміністрації про
стягнення недоплаченої одноразової
щорічної допомоги учаснику бойових дій
задовольнити частково.

Стягнути з Управління праці
та соціального захисту населення
Великолепетиської районної державної
адміністрації на користь ОСОБА_2 суму
недоплаченої одноразової щорічної
грошової допомоги за 2013 рік, як
учаснику бойових дій у розмірі 3725 (три
тисячі сімсот двадцять п»ять) гривень 00
копійок.

У задоволенні позовної
вимоги ОСОБА_2 про стягнення моральної
шкоди відмовити.

Постанова суду може бути
оскаржена через Великолепетиський
районний суд до Одеського апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга на постанову суду подається
протягом десяти днів після її
проголошення.

Головуючий

підпис

КОПІЯ ВІРНА

Голова
суду

ОСОБА_5