Справа № 9101/182787/2012
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2013-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2013 р. справа № 2а-1111/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна
А.О. Панченко О.М.

розглянувши у письмовому
провадженні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної у м.
Дніпродзержинську ради
Дніпропетровської області на
постанову Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 25 травня
2011 року у справі № 2а-1111/11 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у м. Дніпродзержинську ради
Дніпропетровської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

28 березня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної у м.
Дніпродзержинську ради
Дніпропетровської області, в якому
просив визнати незаконними дії та
зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення, як особі,
котра постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
передбаченої ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2010-2011
роки та в подальшому.

Постановою Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 25 травня
2011 року позов задоволено частково:
визнано дії Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної у м.
Дніпродзержинську ради
Дніпропетровської області
протиправними та зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік відповідно до
вимог ст. 48 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат, з
урахування суми фактично проведених
виплат. У задоволенні решти позову
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити у задоволенні
позову в повному обсязі посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог, суд
апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 має статус особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи ІІ категорії, та
користується пільгами, встановленими
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та має право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що у 2010 році
нарахування одноразової допомоги на
оздоровлення повинно здійснюватися
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Застосування відповідачем положень
постанови Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 при нарахуванні
одноразової допомоги на оздоровлення
суперечить положенням «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Тому висновки суду першої інстанції
щодо незаконності виплати одноразової
допомоги позивачу відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 є
обґрунтованими.

Щодо нарахування та виплати щорічної
допомоги на оздоровлення в подальшому,
суд зазначає, що виходячи з вимог
статті 6 Кодексу адміністративного
судочинства України, захисту підлягає
вже порушене право, а не те, яке може
бути порушено у майбутньому і щодо
якого невідомо, буде воно порушено чи
ні. Необхідною умовою для звернення
особи до суду з адміністративним
позовом є обов'язкова наявність
порушення прав, свобод чи інтересів
цієї особи у сфері публічно-правових
відносин.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що судом першої
інстанції повно встановлено обставини
справи та надана правильна юридична
оцінка, у зв'язку з чим підстави для
задоволення апеляційної скарги та
скасування постанови суду відсутні.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198,
205, 206 Кодексу адміністративного
судочинства України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної у м.
Дніпродзержинську ради
Дніпропетровської області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 25 травня
2011 року у справі № 2а-1111/11 - залишити без
змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко