Справа № 2-а-12219/08
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2013-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" грудня 2013 р. м. Київ
К/9991/1020/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження

касаційну скаргу Тернопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції

на постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від
16.02.2009

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17.12.2010

у справі № 2-а-12219/08

за позовом Тернопільської об'єднаної
державної податкової інспекції

до Приватного підприємства «Тааюр»

про звернення стягнення на активи
боржника, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 16.02.2009,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17.12.2010, в задоволенні позову
відмовлено.

Тернопільська ОДПІ подала касаційну
скаргу, в якій просить скасувати
вказані судові рішення та ухвалити
нове рішення про стягнення з
відповідача на користь держбюджету за
рахунок активів заборгованість в сумі
1000 грн. з плати за патент на здійснення
роздрібної торгівлі. Посилається на
порушення судами норм матеріального
права, наголошуючи на тому, що
відповідач узгодив податкове
зобов'язання з плати за торговий патент
під час його придбання, що не є
узгодженням у розумінні Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000 № 2181-ІІІ, тому позивач не
застосовував заходи з погашення
податкового боргу, передбачені ст. 6
цього Закону.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

ПП «Тааюр» придбано торговий патент на
здійснення торговельної діяльності на
підставі заяви від 28.01.2008 терміном дії
на один рік.

18.06.2008 та 14.07.2008 відповідачем надіслано
до позивача повідомлення про
припинення господарської діяльності, а
04.07.2008 про втрату торгового патенту під
час виїзної торгівлі.

Позивач подав позов про звернення
стягнення на активи платника податків
у рахунок погашення його податкового
боргу, оскільки станом на 04.12.2008 в
обліковій картці відповідача
обліковується заборгованість з плати
за придбання торгового патенту на
здійснення роздрібної торгівлі в сумі
1000 грн.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 2 Закону
України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності» від 23.03.1996
№ 98/96-ВР суб'єкт підприємницької
діяльності, який припинив діяльність,
яка відповідно до цього Закону
підлягає патентуванню, до 15 числа
місяця, що передує звітному, письмово
повідомляє про припинення такої
діяльності відповідний державний
податковий орган. При цьому торговий
патент підлягає поверненню до
державного податкового органу, що
видав його, а суб'єкту підприємницької
діяльності повертається надмірно
сплачена сума вартості торгового
патенту.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 14 Закону
України «Про систему оподаткування»
від 25.06.1991 № 1251-ХІІ плата за торговий
патент на деякі види підприємницької
діяльності належить до
загальнодержавних податків і зборів
(обов'язкових платежів).

Порядок погашення зобов'язань
юридичних або фізичних осіб перед
бюджетами та державними цільовими
фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів), процедура
оскарження дій органів стягнення
встановлені Законом України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000 № 2181-ІІІ (далі Закону № 2181-ІІІ0.

Відповідно до п.п. 4.2.1. п. 4.2 ст. 4 Закону №
2181-ІІІ якщо згідно з нормами цього
пункту сума податкового зобов'язання
розраховується контролюючим органом,
платник податків не несе
відповідальності за своєчасність,
достовірність та повноту нарахування
такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне і повне
погашення нарахованого податкового
зобов'язання та має право на оскарження
цієї суми у порядку, встановленому цим
Законом.

Відповідно до п.п. 6.2.1. п. 6.2 ст. 6 Закону №
2181-ІІІ у разі коли платник податків не
сплачує узгоджену суму податкового
зобов'язання в установлені строки,
податковий орган надсилає такому
платнику податків податкові вимоги.

Таким чином, право на примусове
стягнення податкового боргу у
контролюючого органу виникає після
надіслання (вручення) останнім
платникові податків першої та другої
податкових вимог.

З огляду на викладене, суд касаційної
інстанції вважає за правильне
погодитись з висновками судів
попередніх інстанцій про необхідність
відмови в задоволенні позову.

Підстав для задоволення касаційної
скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Тернопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції залишити без задоволення, а
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 16.02.2009 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17.12.2010 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, передбачених
статтею 237 Кодексу адміністративного,
за заявою, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун