Справа № 817/3212/13-а
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2013-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3212/13-а

30 грудня 2013 року 12год. 44хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Борискіна С.А. за участю секретаря
судового засідання Вавелюк А.І та
сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: представник Ніколайчук С.М.

відповідача: представники Білик М.В.,
Захарчук Ж.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Тандемсвіт" до
Костопільська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Тандемсвіт» (далі -
ТОВ «Тандемсвіт») звернулося з позовом
до Костопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області (далі - Костопільська ОДПІ) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень: від 14
травня 2013 року №, яким визначено
грошове зобов'язання за платежем
податок на прибуток в сумі 264 822,50 грн., у
тому числі: за основним платежем - 252 106,00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 12 716,50 грн.; від 14 травня 2013
року №, яким визначено грошове
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість в сумі 472,50 грн., у тому
числі: за основним платежем - 378,00 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями -
94,50 грн.; від 30 липня 2013 року №,
яким визначено грошове зобов'язання з
платежем податок на доходи фізичних
осіб у сумі 1020 грн. штрафної
(фінансової) санкції.

Обґрунтовуючи позов ТОВ «Тандемсвіт»
зазначає, що правомірно віднесло у 4
кварталі 2011 року до доходу від
операційної діяльності доходи від
експорту товарів за контрактною
(фактурною) вартістю. Товариство
відобразило в 2012 році у складі валових
витрати з ремонту і поліпшення об'єктів
основних засобів в межах, дозволених
законом. Господарські операції з ДП
«Соснівське лісове господарство» та
ТОВ ВТК «Інфополіпром» є товарними та
такими, що фактично виконувались. На
підтвердження названих обставин
позивач надав первинні документи за
спірними господарськими операціями, на
підставі яких здійснив формування сум
витрат та податкового кредиту;
облікові документи щодо
оприбуткування товарно-матеріальних
цінностей та первинні документи про
подальше їх використання. Крім того, в
акті перевірки відповідачем не
наведено конкретні порушення із
зазначенням окремих працівників та сум
доходів, за якими встановлено
перекручення даних, зазначених у
податковому розрахунку форми № 1-ДФ,
тому застосування штрафної
(фінансової) санкції в сумі 1020,00 грн. є
неправомірним.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав із
зазначених у ньому підстав, просив суд
позовні вимоги задовольнити повністю.

Представники відповідача позов не
визнали, надали додаткові докази, а
також пояснили наступне. Так, в період з
11 березня по 12 квітня 2013 року
ревізорами Костопільської МДПІ була
проведена виїзна планова перевірка ТОВ
«Тандемсвіт» з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2011 року по
31.12.2012 року, за наслідками якої складено
акт №199/22/35056921 від 19.04.2013 року.
Зазначеною перевіркою виявлені
порушення, зокрема:

- вимог пп.135.5.11, п.135.5 ст.135, пп. 153.2.1,
153.2.3 п.153.2 ст.153, п.138.2 ст.138, пп. 139.1.9 п.139.1
ст.139 Податкового кодексу України,
внаслідок чого позивачем занижено
податок на прибуток на суму 252106, 00 грн.,
в тому числі за 4 квартал 2011 року на суму
201240,00 грн., за 4 квартал 2012 року на суму
50866,00 грн.;

- пунктів 198.1, 198.3 ст.198 Податкового
кодексу України, внаслідок чого
занижено податок на додану вартість на
суму 378,00 грн. за травень 2012 року;

- п.119.2 ст.119, п.176.2 ст.176 Податкового
кодексу України та п.1.2 ст.1 Порядку
заповнення та подання податковими
агентами податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, і сум
утриманого з них податку,
затвердженого наказом ДПА України від
24.12.2012 року №1020, зареєстрованого у
Міністерстві юстиції України 13.01.2011
року за №46/18784.

Вважають, що виявлені порушення
повністю знайшли своє підтвердження у
акті перевірки, а відтак спірні
податкові повідомлення - рішення
відповідають вимогам чинного
законодавства, винесені правомірно.
Просили суд у задоволенні позовних
вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши подані суду
письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі усіх обставин справи в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає до задоволення
частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ТОВ «Тандемсвіт»
зареєстроване 10.04.2007 р. виконавчим
комітетом Рівненської міської ради,
взяте на податковий облік з 13.04.2007 р. та
зареєстроване платником податку на
додану вартість з 06.07.2007 р. згідно
свідоцтва №100089544 (т.1 а.с.18, 85-86).

Костопільською міжрайонною державною
податковою інспекцією Рівненської
області Державної податкової служби,
правонаступником якої є Костопільська
ОДПІ ГУ Міндоходів у Рівненській
області, з 11.03.2013 року по 12.04.2013 року
проведено виїзну планову перевірку ТОВ
«Тандемсвіт» з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2011 року по
31.12.2012 року. Результати перевірки
оформлено актом №199/22/35056921 від 19.04.2013
року (т.1, а.с.20-57).

Перевіркою виявлені порушення,
зокрема:

- вимог пп.135.5.11, п.135.5 ст.135, пп. 153.2.1,
153.2.3 п.153.2 ст.153, п.138.2 ст.138, пп. 139.1.9 п.139.1
ст.139 Податкового кодексу України,
внаслідок чого позивачем занижено
податок на прибуток на суму 252106, 00 грн.,
в тому числі за 4 квартал 2011 року на суму
201240,00 грн., за 4 квартал 2012 року на суму
50866,00 грн.;

- пунктів 198.1, 198.3 ст.198 Податкового
кодексу України, внаслідок чого
занижено податок на додану вартість на
суму 378,00 грн. за травень 2012 року;

- п.119.2 ст.119, п.176.2 ст.176 Податкового
кодексу України та п.1.2 ст.1 Порядку
заповнення та подання податковими
агентами податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, і сум
утриманого з них податку,
затвердженого наказом ДПА України від
24.12.2012 року №1020, зареєстрованого у
Міністерстві юстиції України 13.01.2011
року за №46/18784.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийняті:

- податкове повідомлення-рішення
від 14 травня 2013 року №, яким
визначено для ТОВ «Тандемсвіт» грошове
зобов'язання за податком на прибуток в
сумі 264 822,50 грн., у тому числі: за
основним платежем - 252 106,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 12
716,50 грн. (т.1 а.с.12);

- податкове повідомлення-рішення
від 14 травня 2013 року №, яким
визначено для ТОВ «Тандемсвіт» грошове
зобов'язання за податком на додану
вартість в сумі 472,50 грн., у тому числі:
за основним платежем - 378,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 94,50
грн. (т.1, а.с.14);

- податкове повідомлення-рішення
від 14 травня 2013 року №, яким
визначено для ТОВ «Тандемсвіт»
грошове зобов'язання за податком на
доходи фізичних осіб в сумі 25 107,37 грн., у
тому числі: за основним платежем - 10 378,57
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 14 728,80 грн. (т.1, а.с.58);

ТОВ «Тандемсвіт» не погодилось з цими
податковими повідомленнями-рішеннями
та здійснило їх адміністративне
оскарження.

Рішенням про результати розгляду
скарги від 26.07.2013 р. №117/10с/10-210/155 Головне
управління Міндоходів у Рівненській
області скасувало податкове
повідомлення-рішення від 14.05.2013 року
№ в частині збільшення суми
грошового зобов'язання по податку на
доходи фізичних осіб в сумі 10378,57 грн.
основного платежу і 13708,80 грн. штрафної
(фінансової) санкції, а в іншій частині
зазначене податкове
повідомлення-рішення в сумі 1020 грн.
штрафної (фінансової) санкції по
податку на доходи фізичних осіб та
податкові повідомлення-рішення від
14.05.2013 року №, № залишено без
змін, а скарга - без задоволення (т.1
а.с.60-64).

Рішенням Міністерства доходів і зборів
України від 27.08.13 №9687/6/99-99-10-01-15 про
результати розгляду скарги податкові
повідомлення-рішення відповідача від
14.05.2013 року №, №, № з
урахуванням рішення, прийнятого за
розглядом первинної скарги, залишено
без змін, а скаргу - без задоволення(т.1
а.с.65-68).

Враховуючи, що Головне управління
Міндоходів у Рівненській області
частково скасувало податкове
повідомлення-рішення від 14.05.2013 року
№, то Костопільською ОДПІ було
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 30.07.2013 року
№, яким визначено ТОВ
«Тандемсвіт» грошове зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб у сумі
1020 грн. штрафної (фінансової) санкції
(т.1 а.с.16).

Відповідно до вимог пп. 60.1.3 п. 60.1 та п. 60.4
ст. 60 Податкового кодексу України
податкове повідомлення-рішення
відповідача від 14.05.2013 року №
вважається відкликаним з дня
надходження позивачу податкового
повідомлення-рішення від 30.07.2013 року
№, яке містить зменшену суму
грошового зобов'язання. Отже, позивач
правильно дійшов висновку, що
подальшому оскарженню в судовому
порядку підлягає саме податкове
повідомлення-рішення від 30.07.2013 року
№.

Надаючи правову оцінку податковому
повідомленню-рішенню № від 14.05.2013
року, суд виходить з наступного.

Це податкове повідомлення-рішення
базується на висновках відповідача про
порушення позивачем пп. 135.5.11 п. 135.5 ст.
135, пп. 153.2.1, 153.2.3 п. 153.2 ст. 153, п. 138.2
ст. 138, пп. 139.1.9 п.139.1 ст. 139, п. 146.12 ст. 146
Податкового кодексу України та
заниження ним податку на прибуток на
суму 252 106,00 грн., які зроблені
відповідачем у акті перевірки. Так, на
думку відповідача, заниження податку
на прибуток відбулося за наступними
операціями:

- на суму 59317,00 грн. за операціями
позивача з продажу товарів пов'язаним
юридичним особам у 4 кварталі 2011 року;

- на суму 141923,00 грн. за фіктивними
операціями позивача з придбання
лісоматеріалів у ДП «Соснівське лісове
господарство» у 4 кварталі 2011 року;

- на суму 50866,00 грн. у зв'язку з
віднесенням позивачем до валових
витрат по ремонту та поліпшенню
основних фондів, що перевищують 10
відсотків балансової вартості
основних фондів.

Зокрема, в акті перевірки (арк. 8 акта)
відповідач зазначив: у зв'язку з тим, що
покупці-нерезиденти є пов'язаними
особами для ТзОВ «Тандемсвіт», що
знаходяться на іншій системі
оподаткування, то в порушення
підпунктів 153.2.1, 153.2.3 пункту 153.2 статті
153 Податкового кодексу України не
визначено доходи від реалізації
готової продукції за 4 квартал 2011 року
за звичайними цінами в розмірі 257900 грн.,
внаслідок чого занижено доходи, що
впливають на визначення об'єкта
оподаткування на зазначену суму. При
цьому у Додатку 5 до акту перевірки
відповідачем зазначені вантажно-митні
декларації з експорту товарів ТОВ
«Тандемсвіт» за 4 квартал 2011 року, в
тому числі ті, фактурна вартість товару
у яких є нижчою від собівартості
реалізованої продукції на загальну
суму 257900,00 грн. (п.3, 4, 8, 9, 10, 11, 13, 15, 17, 19, 21,
22, 23, 24, 26, 27, 28 Додатку 5) (т.1 а.с.55-56).

Суд, дослідивши у судовому засіданні
зазначені вантажно-митні декларації,
дані оборотно-сальдових відомостей
товариства вважає правомірними такі
висновки відповідача з огляду на
наступне.

Згідно з пп. 153.2.1 п. 153.2 ст. 153 Податкового
кодексу України дохід, отриманий
платником податку від продажу товарів
(виконання робіт, надання послуг)
пов'язаним особам, визначається
відповідно до договірних цін, але не
менших від звичайних цін на такі
товари, роботи, послуги, що діяли на
дату такого продажу, у разі, якщо
договірна ціна на такі товари
(роботи, послуги) відрізняється
більше ніж на 20 відсотків від
звичайної ціни на такі товари (роботи,
послуги).

Відповідно до пп. 153.2.3 п. 153.2 ст. 153
Податкового кодексу України положення
підпунктів 153.2.1 і 153.2.2 цього пункту
поширюються також на операції з
особами, які: не є платниками цього
податку; сплачують податок за іншими
ставками, ніж платник податку на
прибуток.

З пунктів 1, 2 розділу ХІХ Прикінцеві
положення Податкового кодексу України
слідує, що визначення та порядок
застосування звичайної ціни до 1 січня
2013 року регулюється положеннями пункту
1.20 статті 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Згідно з пп.1.20.8 п.1.20 ст.1 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», обов'язок доведення того,
що ціна договору не відповідає рівню
звичайної ціни у випадках,
визначених цим Законом, покладається
на податковий орган у порядку,
встановленому законом.

Згідно з пп. 1.20.5-1 вказаного Закону, якщо
звичайна ціна не може бути визначена з
використанням норм попередніх
підпунктів цього пункту, то для доказів
її обґрунтування застосовуються
правила, визначені національними
положеннями (стандартами)
бухгалтерського обліку, а також
національними стандартами з питань
оцінки майна та майнових прав.
Відповідно до п.8 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 15 «Доходи»,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 29.11.1999 року № 290
Зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 14 грудня 1999 року за № 860/4153
визначено, що дохід від реалізації
продукції (товарів, інших активів)
визначається у разі наявності всіх
наведених нижче умов:

- покупцеві передані ризики та
вигоди, пов'язані з правом власності на
продукцію (товар, інший актив);

- підприємство не здійснює надалі
управління та контроль за реалізованою
продукцією (товарами, іншими активами);

- сума доходу (виручка) може бути
достовірно визначена;

- є впевненість, що в результаті
операції відбудеться збільшення
економічних вигод підприємства, а
витрати, пов'язані з цією операцією,
можуть бути достовірно визначені.

Згідно з п.11 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 16 «Витрати»,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України № 318 від 31.12.99 року,
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 19 січня 2000 року за № 27/4248,
собівартість реалізованої продукції
(робіт, послуг) складається з
виробничої собівартості продукції
(робіт, послуг), яка була реалізована
протягом звітного періоду,
нерозподілених постійних
загальновиробничих витрат та
наднормативних виробничих витрат.

Відповідно до пп. 14.1.228 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг це
витрати, що прямо пов'язані з
виробництвом та/або придбанням
реалізованих протягом звітного
податкового періоду товарів, виконаних
робіт, наданих послуг, які визначаються
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку, що
застосовуються в частині, яка не
суперечить положенням розділу ІІІ
Податкового кодексу України.

У Методичних рекомендаціях з
формування собівартості продукції
(робіт, послуг) в промисловості,
затверджених Наказом Мінпромполітики
від 09.07.2007 року № 373, під виробничою
собівартістю промислової продукції
розуміються виражені у грошовій формі
поточні витрати підприємства на її
виробництво. Повна собівартість
товарів (робіт, послуг) - це сума витрат,
яка пов'язана з виробництвом,
управлінням та реалізацією продукції.

Дохід, отриманий від продажу готової
продукції пов'язаним особам, має
визначатись за приписами пп.153.2.1 пп.153.1
ст.153 ПК України.

Операція з продажу товарів за ціною
нижче собівартості - це потенційно
збиткова операція для підприємства,
адже фінансові та матеріальні ресурси
вже використані у процесі виробництва
та реалізації товарів (робіт, послуг)
необхідно поновити за рахунок покупця
при продажу продукції.

Відтак суд вважає правомірними дії
Костопільської ОДПІ щодо визначення
доходів позивача від реалізації
готової продукції за 4 квартал 2011 року
за звичайними цінами в розмірі 257900 грн.
та збільшення зобов'язання з податку на
прибуток на суму 59317,00 грн., а відтак у
задоволенні позовних вимог у цій
частині відмовляє.

В акті перевірки (арк. 14) відповідач
також зазначає, що на порушення пункту
138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України
платником податку завищено валові
витрати за 4 квартал 2011 року у сумі 617055
грн. у зв'язку з тим, що позивачем
віднесені до складу валових витрати з
придбання товарів, які не підтверджені
відповідними розрахунковими та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачено правилами
ведення бухгалтерського обліку.
Зокрема, в акті перевірки відповідач
вказує, що у ТОВ «Тандемсвіт» відсутні
бухгалтерські документи, що
підтверджують факт транспортування
сировини від ДП «Соснівський лісгосп».

Вирішуючи спір у цій частині суд
зазначає таке.

09.09.2011 року ТОВ «Тандемсвіт» та
Державне підприємство «Соснівське
лісове господарство» уклали договір
купівлі-продажу необробленої деревини
№588/1130л-11(т.1, а.с.198). Згідно умов цього
договору позивач придбавав у
зазначеного контрагента в 4 кварталі 2011
року необроблену деревину (далі -
сировина).

Судом встановлено, що при виконанні
умов договору (п. 5.4) сторонами
складався комплект товаросупровідних
документів: товарно-транспортна
накладна (т.1 а.с.145-197), рахунок-фактура
(т.1, а.с.244), податкова накладна від 30.11.2011
року № 29 (т.1, а.с.243), специфікація (т.1
а.с.214-242).

Умовою поставки за цим договором є
франко-нижній склад Продавця
(державного підприємство «Соснівське
лісове господарство»).

Відповідно до пп. 4.1.27 п. 4.1 ст. 4
Податкового кодексу України витрати -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Згідно п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу
України витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із витрат операційної
діяльності, інших витрат, крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138
Податкового кодексу України витрати
операційної діяльності включають
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку та витрати
банківських установ.

Згідно п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу
України витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 ст. 3, ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
фінансова, податкова, статистична та
інші види звітності, що використовують
грошовий вимірник, ґрунтуються на
даних бухгалтерського обліку.
Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Досліджуючи надані позивачем
товарно-транспортні накладні (т.1
а.с.145-197) суд зазначає, що їх зміст не
відповідає вимогами Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», оскільки у них не
зазначені транспортні засоби, якими
здійснювалось перевезення
лісопродукції від Державного
підприємства «Соснівське лісове
господарство» до ТОВ «Тандемсвіт», та
прізвища водіїв. Відтак всупереч
вимогам п.5.4 укладеного договору
позивач не надав суду необхідного
комплекту товаросупровідних
документів.

Покликання представника позивача на
довідку №420 від 10 жовтня 2013 року,
відповідно до якої передача сировини
за договором відбувалась шляхом його
переміщення консольно-козловим краном
продавця безпосередньо до цеху
переробки деревини ТОВ «Тандемсвіт»,
суд до уваги не бере, оскільки це не
було передбачено умовами укладеного
договору. Крім того, будь-яких доказів
наявності технічної можливості
здійснення переміщення деревини від
Державного підприємства «Соснівське
лісове господарство» до ТОВ
«Тандемсвіт» шляхом використання
консольно-козлового крану позивачем
надано не було.

Відтак позивачем не було надано
достатніх доказів реальності
здійснення господарської операції на
виконання умов договору
купівлі-продажу необробленої деревини
№588/1130л-11, у зв'язку з чим висновки
відповідача у акті перевірки щодо
порушення товариством пункту 138.2
статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України,
а також дії податкового органу щодо
виключення зі складу витрат ТОВ
«Тандемсвіт» за 4 квартал 2011 року
витрат в сумі 617055,00 грн. та збільшення
зобов'язання з податку на прибуток на
суму 141923, 00 грн. є правомірними.

Також в акті перевірки (арк. 16)
відповідач зазначає, що на порушення
пункту 146.12 статті 146 Податкового
кодексу України позивачем завищено
валові витрати за 4 квартал 2012 року на
суму 242 220 грн., за рахунок включення до
валових витрат по ремонту та
поліпшенню основних фондів, що
перевищують 10 відсотків балансової
вартості основних фондів станом на
01.01.2012 р.

З таким висновком відповідача суд не
погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 146.12 статті 146
Податкового кодексу України сума
витрат, що пов'язана з ремонтом та
поліпшенням об'єктів основних засобів,
у тому числі орендованих або отриманих
у концесію чи створених (збудованих)
концесіонером у розмірі, що не
перевищує 10 відсотків сукупної
балансової вартості всіх груп основних
засобів на початок звітного року,
відноситься платником податку до
складу витрат.

В акті перевірки (арк. 14) відповідачем
вказано, що 10 відсотків балансової
вартості основних фондів ТОВ
«Тандемсвіт» станом на 01.01.2012 р. складає
266 653 грн.

Зазначена сума позивачем не
заперечується, що підтверджується
додатком АМ до податкової декларації з
податку на прибуток підприємства за 2012
рік (т.2 а.с.16).

Отже, судом встановлено, що позивач мав
право віднести до валових витрат в 2012
році витрати, що пов'язані з ремонтом та
поліпшенням основних засобів, у сумі не
більше 266 653 грн.

В акті перевірки (арк. 16) відповідач
зазначає, що за даними перевірки сума
витрат, що пов'язана з ремонтом та
поліпшенням об'єктів основних засобів,
віднесена ТОВ «Тандемсвіт» до рядків
05.1 та 06 Декларації за 2012 рік складає 508
873 грн.

Обґрунтовуючи зазначену суму,
представники відповідача надали суду
розрахунок витрат на поліпшення
основних фондів, що віднесені ТОВ
«Тандемсвіт» у 2012 році на валові
витрати (т.2 а.с.32). Костопільська ОДПІ не
надала суду будь-яких документів
бухгалтерського та податкового обліку
позивача, на підставі яких зроблено
відповідний розрахунок.

В додатках 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 до акта перевірки
(т.2 а.с.117-120) наведено реєстр
кореспонденції рахунків
бухгалтерського обліку та показників
валових витрат ТОВ «Тандемсвіт» за
періоди - 1, 2, 3 та 4 квартали 2012 року
відповідно. Судом встановлено, що з цих
реєстрів, складених відповідачем, не
вбачається можливим визначити, які
саме суми витрат, що пов'язані з
ремонтом та поліпшенням основних
засобів, відображено позивачем в
рядках 05.1, 06 податкової декларації з
податку на прибуток підприємства за 2012
рік (т.1 а.с.116-120).

В додатку 7 до акта перевірки (т.1 а.с.57)
відповідач наводить перелік
документів, згідно яких ТОВ
«Тандемсвіт» отримало послуги по
ремонту та поліпшенню основних фондів.
Загальна сума таких витрат, згідно
додатку 7, становить 169 726 грн., що не
перевищує 10 відсотків балансової
вартості основних засобів позивача
станом на 01.01.2012 р.

При дослідженні додатку 7 до акта
перевірки судом встановлено, що
відповідач відносить до послуг з
ремонту основних фондів - реставрацію
пил на загальну суму 45 415 грн. З наданих
позивачем накладних на придбання пил
та актів на виконання робіт з їх
реставрації (т.2 а.с.17-21) вбачається, що
пили не відповідають визначенню
«основні засоби», наведеному в пп. 14.1.138
п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України,
а є малоцінними та швидкозношуваними
предметами.

Відповідно до додатку 4 акта перевірки
витрати, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування,
перевірено відповідачем вибірковим
порядком (т.1 а.с.51-54).

Таким чином, Костопільська ОДПІ, не
провівши перевірку суцільним порядком,
не може стверджувати, що саме включено
чи не включено до валових витрат
позивача, в тому числі до рядків 05.1, 06
податкової декларації з податку на
прибуток підприємства за 2012 рік.

Таким чином суд дійшов висновку, що
Костопільська ОДПІ не надала суду
належних та допустимих доказів того, що
ТОВ «Тандемсвіт» відобразив у складі
валових витрат у 2012 році витрати, що
пов'язані з ремонтом та поліпшенням
об'єктів основних засобів, у сумі 508 873
грн.

Судом встановлено, що ТОВ «Тандемсвіт»
задекларувало в 2012 році фактичні
обсяги витрат на ремонт та поліпшення
основних засобів у сумі 223 959 грн.

Дана обставина підтверджується
додатком АМ до податкової декларації з
податку на прибуток підприємства за 2012
рік (т.2 а.с.16), розрахунком витрат на
поліпшення та ремонт основних фондів
(т.2 а.с.121-123), що надані представником
позивача.

З досліджених судом актів
приймання-передачі виконаних робіт
(наданих послуг) (т.2 а.с.143-157) вбачається,
що ТОВ «Тандемсвіт» включило в 2012 році
до складу витрат витрати з ремонту і
поліпшення об'єктів основних засобів в
межах, дозволених законом.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що відповідач неправомірно
виключив зі складу витрат позивача за 4
квартал 2012 року витрати в сумі 242 220 грн.
та здійснив донарахування податку на
прибуток у розмірі 50866,00 грн. та
штрафної (фінансової) санкції у розмірі
12716,50 грн. відтак визначення
відповідачем податкового зобов'язання
з податку на прибуток у розмірі
основного зобов'язання - 50866,00 грн. та
штрафної (фінансової) санкції - 12 716,50
грн. є протиправним, тому податкове
повідомлення-рішення від 14.05.2013 р.
№ в цій частині підлягає
скасуванню.

На думку суду, також підлягає визнанню
протиправним та скасуванню податкове
повідомлення - рішення від 14 травня 2013
року №, яким визначено для ТОВ
«Тандемсвіт» грошове зобов'язання за
платежем податок на додану вартість в
сумі 472,50 грн., у тому числі: за основним
платежем - 378,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 94,50 грн. за
господарською операцією з ТОВ ВТК
«Інфополіпром».

В акті перевірки (арк..40) відповідач
зазначає, що у порушення вимог п.198.1
ст.198.3 ст.198, п.201.6 ст.201 Податкового
кодексу України позивачем завищено
податковий кредит за травень 2012 року на
суму 378,00 грн. за рахунок включення до
податкового кредиту сум ПДВ з
придбання товарно-матеріальних
цінностей у ТОВ ВТК «Інфополіпром».

Судом встановлено, що у зв'язку з
наміром придбати товар у вказаного
контрагента позивачем було отримано
податкову накладну №3 від 18.05.2012 року на
суму 4536,00 грн., в тому числі ПДВ 756,00 грн.
(т.1 а.с.69).

У зв'язку з відсутністю коштів оплата
за вказаний товар була проведена
рівними частинами по 2268,00 грн. 18 травня
та 1 червня 2012 року (т.2 а.с.82-83), а товар
отриманий лише 19.06.2012 року відповідно
до видаткової накладної від 19.06.2012 року
№6/191 (т.2 а.с.81). У зв'язку з цим
контрагентом позивача були видані для
позивача 2 податкові накладні: від
18.05.2012 року №3 на суму 2268,00 грн., в т.ч. ПДВ
378,00 грн., та від 01.06.2012 року №1 на суму
2268,00 грн., в т.ч. ПДВ 378,00 грн. (т.2 а.с.30,31), а
позивачем згідно з вимогами ст.192
Податкового кодексу України у червні
2012 року подано розрахунок коригування
суми ПДВ до податкової декларації за
травень 2012 року (т.2 а.с.29).

Суд зазначає, що згідно з пп. «а» п.198.1
ст.198 Податкового кодексу України право
на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

П. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України
передбачено, що податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 192.1 ст.192 Податкового кодексу
України якщо після постачання
товарів/послуг здійснюється будь-яка
зміна суми компенсації їх вартості,
включаючи наступний за постачанням
перегляд цін, перерахунок у випадках
повернення товарів/послуг особі, яка їх
надала, або при поверненні
постачальником суми попередньої
оплати товарів/послуг, суми податкових
зобов'язань та податкового кредиту
постачальника та отримувача
підлягають відповідному коригуванню.
Відповідно до пп. «а» 192.1.1 п.192.1 ст.192
Податкового кодексу України якщо
внаслідок такого перерахунку
відбувається зменшення суми
компенсації на користь платника
податку - постачальника, то
постачальник відповідно зменшує суму
податкових зобов'язань за результатами
податкового періоду, протягом якого
був проведений такий перерахунок, та
надсилає отримувачу розрахунок
коригування податку;

Відтак, суд дійшов висновку, що позивач
у зв'язку з одержанням нових податкових
накладних, проведенням оплати у травні
та червні 2012 року та отриманням товару
у червні 2012 року правомірно провів
коригування сум податкових зобов'язань
та податкового кредиту за травень 2012
року.

За наведених підстав податкове
повідомлення - рішення від 14 травня 2013
року №, яким визначено грошове
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість в сумі 472,50 грн., у тому
числі: за основним платежем - 378,00 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями -
94,50 грн., підлягає визнанню
протиправним та скасуванню.

Відносно податкового повідомлення -
рішення від 30.07.2013 року №, яким
визначено ТОВ «Тандемсвіт» грошове
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб у сумі 1020 грн. штрафної
(фінансової) санкції, суд зазначає
наступне.

Спірне рішення винесене у зв'язку з
порушенням позивачем вимог абз.б п.176
ст.176 ПК України та відповідно до вимог
п.119.2 ст.119 ПК України застосована
штрафна санкція у сумі 1020,00 грн.

Відповідно до п.119.2 ст.119 ПК України
неподання, подання з порушенням
встановлених строків, подання не у
повному обсязі, з недостовірними
відомостями або з помилками податкової
звітності про суми доходів,
нарахованих (сплачених) на користь
платника податків, суми утриманого з
них податку тягнуть за собою
накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Згідно з актом перевірки (стор.51)
позивач подав податковий розрахунок
форми №1-ДФ з недостовірними
відомостями. Під час судового
засідання представником відповідача
були надані копії розрахунків за 4
квартал 2010 року - 4 квартал 2012 року , у
яких було неправильно вказано ознаку
соціальної пільги по окремих
працівниках (т.2 а.с.202-204).

Дослідженими у судовому засіданні
доказами: заявами про застосування
податкової соціальної пільги,
відомостями про виплату заробітної
плати стосовно працівників позивача:
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
встановлено, що вони дійсно мають
податкові соціальні пільги, визначені
пп.169.1.1 або 169.1.2. п.169.1 ст.169 Податкового
кодексу України, з чим погодився і
представник позивача. Відповідно до
п.3.8 Порядку заповнення та подання
податковими агентами Податкового
розрахунку сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, і сум утриманого з них податку,
затвердженого наказом ДПС України від
24.12.2010 №1020 (далі - Порядок №1020),
зазначені пільги повинні вказуватись у
графі 8 податкового розрахунку форми
№1-ДФ під кодом «02» або «04», у той час як
позивач пільгу взагалі не вказав,
зазначивши у графі 8 код «0», тобто подав
недостовірні відомості (т.2 а.с.224-244).

Таким чином, відповідачем правомірно,
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені чинним
законодавством, було застосовано до
позивача штрафну санкцію у сумі 510,00грн.
за подання податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, і сум
утриманого з них податку форми №1-ДФ за
4 квартали 2011 та 2012 років з
недостовірними відомостями.

Щодо застосування штрафу у подвійному
розмірі, тобто 1020 грн., відповідно до
вимог ч.2 п.119.2 ст.119 ПК України, тобто за
вчинення таких самих порушень
платником податків, до якого протягом
року було застосовано штраф за ці ж
порушення, суд зазначає таке.

Згідно з поданими представником
відповідача доказами: актами перевірок
позивача від 30.12.2011 року № 886/23/35056921 та
від 17.10.2012 року № 511/17/35056921 (т.2 а.с.219-221,
223), а також податковими
повідомленнями-рішеннями від 17.01.2012
року № та від 26.10.2012 року №
(т.2 а.с.218, 222) до позивача протягом 2012
року застосовувались штрафи за
аналогічні порушення, а відтак
застосування вимог ч.2 п.119.2 ст.119 ПК
України податковим органом у вигляду
штрафу у розмірі 1020 грн. є правомірним.

Таким чином, у задоволенні
позовних вимог в частині визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
30.07.2013 року № суд відмовляє.

Згідно ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Зважаючи на викладене, суд дійшов
висновку, що Костопільською ОДПІ лише
частково доведено правомірність
прийнятих податкових
повідомлень-рішень, а відтак суд
задовольняє позовні вимоги позивача
частково та визнає протиправними і
скасовує податкові повідомлення
рішення:

- від 14.05.2013 року № повністю;

- від 14.05.2013 року № в частині
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на прибуток у розмірі 50866,00
грн. та застосування штрафної
(фінансової) санкції на суму 12716,50 грн.

Відповідно до ч.3 ст. 94 КАС України суд
присуджує на користь позивача судові
витрати пропорційно до задоволених
вимог на суму 551 грн.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Костопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області від 14.05.2013 року №
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Костопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області від 14.05.2013 року № в
частині збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 50866,00 грн. та застосування
штрафної (фінансової) санкції на суму
12716, 50 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Присудити на користь позивача
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Тандемсвіт" із
Державного бюджету судовий збір у
розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Борискін
С.А.