Справа № 9101/6017/2011
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2013-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

"27" грудня 2013 р.
справа № 2а-1240/10
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за апеляційною
скаргоюуправління Пенсійного фонду
України в Долинському районі
Кіровоградської області

на постанову Долинського районного
суду Кіровоградської області від 15.11.2010
р.

у справі № 2а-1240/10

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України
в Долинському районі Кіровоградської
області

про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії,

встановив:

29.09.2010 року позивач звернувся до
Долинського районного суду
Кіровоградської області з позовом, в
якому просив:

- визнати незаконними дії відповідача
щодо не нарахування і не виплаті
підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007
року, з 22.05.2008 року по 01.09.2010 року;

- зобов'язати відповідача здійснити
нарахування та виплату підвищення до
пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28
Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування" з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність за період з
09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року
по 01.09.2010 року з урахуванням раніше
сплачених мені сум за вказані періоди.

Постановою Долинського районного суду
Кіровоградської області від 15.11.2010 р.
позов задоволено, а саме:

- визнано протиправною
бездіяльність відповідача щодо не
нарахування та не виплати позивачу
пенсії, підвищеної на 30% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" за період з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року
та з 01.01.2009 року по 29.09.2010 року;

- зобов'язано відповідача до
нарахувати та виплатити позивачу
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" суму
недоотриманої позивачем у період з
09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року
по 31.12.2008 року та з 01.01.2009 року по 29.09.2010
року пенсії, підвищеної на 30%
мінімальної пенсії за віком,
розрахованої відповідно до положень ч.1
ст.28 Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування" та законодавчо
визначеного розміру мінімальної
пенсії за віком, встановленого на час
її виплати у зазначені періоди, з
відрахуванням отриманих позивачем у
вказаний період часу сум.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову та
відмовити в задоволені позовних вимог,
посилаючись при цьому на порушення
судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" має статус дитини війни і має
право відповідно до ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" на
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

При цьому суд погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
розмір мінімальної пенсії за віком
необхідно обраховувати відповідно до
ч.1 ст.28 Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

Право позивача на підвищення до пенсії
у 2007 та 2008 роках обмежувалось
положеннями Закону України «Про
державний бюджет»на відповідні роки.

Проте, рішеннями Конституційного Суду
України № 6-рп від 9 липня 2007 року та №
10-рп від 22 травня 2008 року положення
даних законів визнані
неконституційними.

Отже, права відповідача відновлені
відповідно з 09.07.2007 року та з 22.05.2008 року.
Проте відповідні перерахунки у 2007 та 2008
роках відповідач не здійснював.
Підстави для перерахунку за період з
січня 2007 по 09.07.2007 року, а також з січня
2008 року по 22.05.2008 року -були відсутні,
оскільки дії відповідача щодо
невиплати у цей період підвищення до
пенсії ґрунтувалися на Законі України
"Про Державний бюджет України на 2007
рік", та Закону України "Про державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" відповідно, які діяли на
той час.

У період з 29.03.2010 року по 01.09.2010 року дія
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" не призупинялася, а
застосування відповідачем положень
постанови КМ України № 530 від 28.05.2008
року щодо визначення розміру
підвищення пенсії є безпідставним,
оскільки розмір підвищення пенсії
визначений Законом України "Про
соціальний захист дітей війни", який
має вищу юридичну силу, ніж постанова
КМ України.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку, що
права позивача були порушені.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
недоплати суми за період з 09.07.2007 року
по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 28.03.2010
року, суд першої інстанції не правильно
застосував норми процесуального права.

Так, відповідно до ч.2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку.

Враховуючи, що про своє порушене право
позивач мав відомості під час
щомісячного отримання пенсії, то
поважні причини пропуску звернення до
суду за висновком колегії суддів
відсутні, тому наслідки пропуску
строку звернення до суду підлягають
застосуванню.

У зв`язку зі зверненням позивача до
суду першої інстанції 29.09.2010 року суд
вважає за необхідне позовні вимоги
позивача за період з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 28.03.2010 року
залишити без розгляду.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст.198, ст. ст.202, 205, 207 КАС
України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Долинському районі Кіровоградської
області - задовольнити частково.

Постанову Долинського районного суду
Кіровоградської області від 15.11.2010 р. у
справі № 2а-1240/10 - скасувати.

Позов ОСОБА_1 в частині визнання
неправомірною бездіяльність та
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в Долинському районі
Кіровоградської області здійснити
перерахунок та виплату підвищення до
пенсії відповідно до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007
року та з 22.05.2008 року по 28.03.2010 року -
залишити без розгляду.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
Долинському районі Кіровоградської
області щодо нездійснення перерахунку
та виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 29.03.2010 року по 01.09.2010 року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Долинському районі
Кіровоградської області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком з розміру, встановленого ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та провести відповідні
виплати за період з 29.03.2010 року по 01.09.2010
року, з урахуванням раніше здійснених
виплат.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили відповідно до ст.
254 КАС України та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун