Справа № 810/6478/13-а
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2013-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2013 року 810/6478/13-а

м. Київ

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючий суддя Журавель
В.О., при секретарі судового засідання
Ігнатко Ю.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом Ржищівського
міського центру зайнятості до ОСОБА_1
про стягнення незаконно одержаної
допомоги по безробіттю,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернувся
Ржищівський міський центр зайнятості
(далі-позивач) з позовом до ОСОБА_1 (далі-
відповідач) про стягнення незаконно
одержаної допомоги по безробіттю у
розмірі 1770,04 грн.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що відповідач з
квітня 2013 по серпень 2013 рр. отримував
допомогу по безробіттю. Під час
проведення аналізу баз даних
Пенсійного фонду України та центру
зайнятості встановлено, що ОСОБА_1 у цей
період був зареєстрований як фізична
особа-підприємець. Тому ОСОБА_1 належав
до зайнятого населення і не мав права
на отримання статусу безробітного та
на отримання допомоги на випадок
безробіття. У зв'язку з тим, що
відповідач не повідомив про ці
обставини позивача при призначенні
допомоги по безробіттю, йому було
призначено і виплачено вказану
допомогу в сумі 1770,04 грн, яка підлягає
відшкодуванню.

Позивач надіслав до суду клопотання, в
якому просив розгляд справи проводити
без його участі, позовні вимоги
підтримав повністю.

Відповідач до суду не прибув, про
причини неприбуття суд не повідомив.
Судові повідомлення надсилалися
відповідачу за адресою його
місцезнаходження згідно з відомостями
зі свідоцтва про реєстрацію фізичної
особи-підприємця та вказаною позивачем
адресою в матеріалах, оформлених у
центрі зайнятості.

За таких обставин суд вважає
відповідача повідомленим належним
чином, а його неприбуття в судове
засідання не є перешкодою для розгляду
справи, у зв'язку з чим ухвалив
здійснювати розгляд справи за
відсутності відповідача (частина друга
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України).

Відповідач відзиву на позовну заяву,
заперечень проти позову, будь-яких
пояснень, заяв чи клопотань до суду не
надіслав. За таких обставин справа
розглядалась судом за наявними в ній
матеріалами і доказами.

Дослідивши матеріали справи, надавши
оцінку доказам, суд встановив наступні
обставини справи та правовідносини,
які склалися між сторонами.

На підставі заяви від 29.03.2013 ОСОБА_1
зареєстрований позивачем як такий, що
шукає роботу. У поданій заяві
відповідач зазначив, що не
зареєстрований як фізична
особа-підприємець, трудовою діяльністю
не займається та пенсії не отримує.

Наказом Ржищівського міського центру
зайнятості від 29.03.2013 №НТ130329 ОСОБА_1
отримав статус безробітного, а наказом
від 05.04.2013 №НТ130405 йому призначено
допомогу по безробіттю без урахування
страхового стажу з 05.04.2013 по 30.03.2014.

Відповідно до довідки, наданого
позивачем, ОСОБА_1 нарахована допомогу
по безробіттю за період з 05.04.2013 по
07.08.2013 в сумі 2226,30 грн. Сума виплачених
коштів, які підлягають поверненню
становить 1770,04 грн.

Проведеним 06.08.2013 позивачем аналізом
баз даних державного реєстратора,
пенсійним фондом України та центру
зайнятості встановлено, що ОСОБА_1
зареєстрований як фізична
особа-підприємець з 25.03.2004, тобто до
отримання статусу безробітного з
призначенням виплати допомоги по
безробіттю. За наслідками
розслідування центром зайнятості
складено акт №15 від 28.08.2013, яким
встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований
як фізична особа-підприємець
(свідоцтво НОМЕР_2 від 25.03.2004) належав до
зайнятого населення та не міг бути
визнаний безробітним, а тому допомогу
по безробіттю у сумі 1770,04 грн отримано
відповідачем безпідставно. Від підпису
про ознайомлення з цим актом ОСОБА_1
відмовився. Підприємницьку діяльність
відповідачем на цей час не припинено.

На підставі цього акту розслідування
директором Ржищівського міського
центру зайнятості видано наказ №58-од
від 29.08.2013 про повернення коштів,
виплачених як допомога по безробіттю
гр. ОСОБА_1

30 серпня 2013 р. за №01-151 відповідачу
направлено претензію з пропозицією
добровільно повернути суму виплаченої
допомоги по безробіттю в розмірі 1770,04
грн, однак вказані кошти відповідачем
повернуто не було.

Згідно з витягом з ЄДР юридичних осіб
та фізичних осіб підприємців ОСОБА_1
25.03.2004 зареєстрований як фізична
особа-підприємець. Відповідно до
витягу з ЄДРПОУ записів щодо
реєстрації гр. ОСОБА_1 не знайдено, тому
що ЄДР знаходиться у стані формування.
Отже, на час призначення та виплати
допомоги по безробіттю відповідач був
зареєстрований як фізична
особа-підприємець.

Надаючи правової оцінки відносинам, що
склалися між сторонами, суд зазначає
наступне.

Відносини у сфері соціального захисту
громадян на випадок безробіття
регулюються Конституцією України,
Законами України «Про зайнятість
населення» і «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття», а також
прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України від
01.03.1991 №803-XII «Про зайнятість
населення» безробітними визнаються
працездатні громадяни працездатного
віку, які через відсутність роботи не
мають заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

За змістом частини третьої статті 1
цього ж Закону до зайнятого населення
належать громадяни, що проживають на
території держави на законних
підставах, і працюють по найму на
умовах повного або неповного робочого
дня (тижня) на підприємствах, в
установах і організаціях, незалежно
від форм власності, у міжнародних та
іноземних організаціях в Україні і за
кордоном, у фізичних осіб, громадяни,
які самостійно забезпечують себе
роботою, включаючи підприємців, осіб,
зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України «Про особисте селянське
господарство».

Відповідно до п. "є" ч.1 ст. 4 вказаного
закону держава гарантує працездатному
населенню у працездатному віці в
Україні: виплату безробітним в
установленому порядку матеріальної
допомоги по безробіттю, матеріальної
допомоги по безробіттю членам сім'ї,
які перебувають на їх утриманні, та
інших видів допомоги.

Згідно з ч. 2 ст. 36 Закону України від
02.03.2000 №1533-III «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» (надалі - Закон
України від 02.03.2000 №1533-III), застраховані
особи, зареєстровані в установленому
порядку як безробітні, зобов'язані
своєчасно подавати відомості про
обставини, що впливають на умови
виплати їм забезпечення та надання
соціальних послуг.

Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України
від 02.03.2000 №1533-III передбачено, що сума
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
наданих соціальних послуг.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 31 Закону
України від 02.03.2000 №1533-III виплата
допомоги по безробіттю припиняється у
разі призначення виплати на підставі
документів, що містять неправдиві
відомості.

Відповідно до п.6.14 «Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності», затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 20.11.2000 за № 307, якщо
під час одержання допомоги по
безробіттю безробітний своєчасно не
подав відомості про обставини, що
впливають на умови її виплати, з
безробітного стягується сума
виплаченої допомоги по безробіттю з
моменту виникнення цих обставин. Якщо
безробітний відмовився добровільно
повернути зазначені кошти, то питання
щодо їх повернення вирішується у
судовому порядку.

Порядок розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення
безробітним, затверджений спільним
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України, Державної
податкової адміністрації України від 13
лютого 2009 року №60/62, постановою
правління Пенсійного фонду України від
13 лютого 2009 року №7-1, визначає механізм
проведення розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення відповідно
до пункту 5 частини другої статті 12
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», пункту 16 частини першої
статті 11 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні» та частини
третьої статті 22 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (надалі - Порядок).

Перевірка достовірності даних, які є
підставою для надання особі статусу
безробітної та виплати їй
матеріального забезпечення,
проводиться центрами зайнятості
шляхом звіряння наданої особою
інформації з відомостями, наявними в
Державній податковій адміністрації
України, Пенсійному фонді України, у
державних реєстраторів; використання
даних вищевказаних органів, Державного
департаменту нагляду за додержанням
законодавства про працю,
контрольно-ревізійних органів
цільового використання коштів Фонду;
проведення центром зайнятості
перевірки достовірності зазначених у
довідках про середню заробітну плату
даних та записів у трудових книжках
безпосередньо на підприємствах, в
установах, організаціях та у фізичних
осіб, які використовують найману працю,
у порядку, встановленому
законодавством.

За результатами звірки або перевірки
оформлюється акт, який підписується
посадовими особами, що її проводили.

Як встановлено у судовому засіданні за
результатами розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення
відповідачу у період перебування на
обліку у районному центрі зайнятості
та отримання допомоги по безробіттю
відповідач був зареєстрований як
фізична особа-підприємець.

Суд визнає, що подавши заяву про
надання статусу безробітного та
виплату державної допомоги по
безробіттю, відповідач не повідомив
позивача про наявність у нього статусу
фізичної особи-підприємця, що виключає
можливість отримання статусу
безробітного та відповідних виплат.
Отже, відповідач порушив вимоги ст.36
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», оскільки своєчасно не
подав відомості про обставини, що
впливають на умови виплати йому
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Суд бере до уваги, що жодним
нормативним документом не встановлено
обов'язку служби зайнятості щодо
перевірки саме під час реєстрації чи
надання статусу безробітного поданих
громадянином відомостей та можливості
відмови у реєстрації чи наданні
статусу безробітного (або
відтермінування виплати допомоги по
безробіттю) з підстав їх можливої
недостовірності.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами.

Позивачем надано суду докази наявності
у позивача компетенції відносно
стягнення з відповідача вказаної суми,
докази наявності у відповідача
заборгованості та її розміру, а також
правильності визначення відповідачу
суми заборгованості. На день судового
розгляду відповідач суму
заборгованості не сплатив, заперечень
проти позову не надав.

З огляду на викладене, суд вважає
вимоги позивача правомірними і
обґрунтованими, а позов таким, що
підлягає задоволенню.

Відповідно до частини четвертої статті
94 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах, в яких
позивачем є суб'єкт владних
повноважень, а відповідачем - фізична
чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не
стягуються.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167,
254, 257, 263 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 (АДРЕСА_1
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Ржищівського міського центру
зайнятості суму незаконно одержаної
допомоги по безробіттю у розмірі 1770
(одна тисяча сімсот сімдесят) грн 04 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Журавель В.О.

Дата виготовлення і підписання
повного тексту постанови - 16 грудня 2013
р.