Справа № 822/4476/13-а
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/4476/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКозачок І.С.
при секретаріОстровській І.В. за
участі: позивача представника
відповідачаОСОБА_3 Кобери
Л.В.розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом ОСОБА_3 до
Управління Укртрансінспекції у
Хмельницькій області про
скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з
адміністративним позовом до
управління Укртрансінспекції у
Хмельницькій області, в якому просить
скасувати постанови № 012989, №012990, №012991,
№012992, №012993, №012994, №012995, №012996, №012997,
№012998 від 07.11.2013 року про застосування
адміністративно - господарського
штрафу.

В обґрунтування позову зазначає, що
притягнута до відповідальності
протиправно, оскільки транспортними
перевезеннями не займається, а
автомобіль, що належить їй на праві
власності, декілька років тому був
проданий знайомому. Вважає, що оскільки
вона не є перевізником, отже не може
відповідати за можливе допущене ним
порушення. Просить скасувати
оскаржувані постанови.

В судовому засіданні позивач позов
підтримує. Пояснила, що декілька років
тому вона, як суб'єкт підприємництва,
дійсно надавала послуги з перевезень
на автотранспорті. Однак, на цей час
автомобіль, який перевірявся органом
Укртрансінспекції, відчужений на
користь іншої особи, тому вона не може
бути притягнута до відповідальності у
спосіб, визначений відповідачем.
Просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнає, подав до
суду письмові заперечення.

Зі змісту заперечень випливає, що
відомості про перебування автомобіля,
стосовно якого проводилась перевірка,
у власності або у володінні третіх
осіб, у органів Укртрансінспекції
відсутні. Оскільки не встановлено та не
доведено, що позивач не є перевізником,
прийняті рішення про притягнення її до
відповідальності. Вважає, що
адміністративно - господарський штраф
застосовується за кожним
правопорушенням окремо. Отже, за
ненадання органу контролю тахокарт у
необхідній кількості позивач
притягнута до відповідальності окремо
за кожен окремий день. Просить у позові
відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши
обставини справи та перевіривши їх
доказами, суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 03.10.2013 року
державними інспекторами управління
Укртрансінспекції у Тернопільській
області на підставі завдання на
перевірку проведена рейдова перевірка
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом. За
результатами перевірки складений акт
від 03.10.2013 року №019646.

Начальником управління
Укртрансінспекції у Хмельницькій
області відповідно до акту прийняті
постанови №№ 012989 - 012998 від 07.11.2013 року
про застосування до ОСОБА_3
адміністративно - господарського
штрафу в розмірі 340 грн. згідно з
кожною постановою.

У вказаному акті зазначається, що водій
ОСОБА_5, який керував транспортним
засобом марки DAF 95XF380, номерний знак
НОМЕР_1, який належить позивачу, надавав
послуги з перевезення вантажу без
оформлення документів, перелік яких
визначений статтею 48 Закону України
"Про автомобільний транспорт".

Водієм не надані тахокарти за
попередні 10 днів перебування в дорозі,
чим порушені вимоги наказу
Міністерства транспорту і зв'язку
України від 24.06.2010 №385 «Про
затвердження Інструкції з
використання контрольних пристроїв
(тахографів) на автомобільному
транспорті», наказу Міністерства
транспорту і зв'язку України від 07.06.2010
р. №340 «Про затвердження Положення про
робочий час і час відпочинку водіїв
колісних транспортних засобів».

Під час перевірки водій відмовився
надати будь - які пояснення.

Оцінюючи правомірність оскаржуваних
рішень, суд виходить з наступного.

Основні засади організації та
діяльності автомобільного транспорту
визначені у Законі України від 05.04.2001 №
2344-III «Про автомобільний транспорт»
(далі - Закон).

Відповідно до ст. 18 Закону, з метою
організації безпечної праці та
ефективного контролю за роботою водіїв
транспортних засобів автомобільні
перевізники зобов'язані:
організовувати роботу водіїв
транспортних засобів, режими їх праці
та відпочинку відповідно до вимог
законодавства України; здійснювати
заходи, спрямовані на забезпечення
безпеки дорожнього руху; забезпечувати
виконання вимог законодавства з питань
охорони праці.

Наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України № 340 від 07.06.2010 року
затверджене Положення про робочий час
і час відпочинку водіїв колісних
транспортних засобів (далі - Положення).

Пунктами 1.2 та 1.3 Положення встановлені
особливості регулювання робочого часу
та часу відпочинку водіїв колісних
транспортних засобів та порядок його
обліку. Вимоги цього Положення
поширюються на автомобільних
перевізників та водіїв, які здійснюють
внутрішні перевезення пасажирів чи/та
вантажів колісними транспортними
засобами.

Згідно з пунктом 1.4 Інструкції з
використання контрольних пристроїв
(тахографів) на автомобільному
транспорті від 24.06.2010 року №385 (далі -
Інструкція) контрольний пристрій
(тахограф) - це обладнання, яке є засобом
вимірювальної техніки, призначене для
встановлення на транспортних засобах
для показу та реєстрації в
автоматичному чи напівавтоматичному
режимі інформації про рух таких
транспортних засобів та про певні
періоди роботи їхніх водіїв.

Пунктами 3.3, 3.5 вказаної Інструкції
передбачено, що водій транспортного
засобу, обладнаного тахографом,
зобов'язаний мати при собі: протокол
про перевірку та адаптацію тахографа
до транспортного засобу; заповнені
тахокарти у кількості, що передбачена
ЄУТР, або картку водія чи роздруківку
даних роботи тахографа у разі
обладнання транспортного засобу
цифровим тахографом.

З 20.12.2010 року набула чинності поправка
№6 до ЄУТР, відповідно до якої, якщо
водій керує транспортним засобом,
обладнаним записуючим обладнанням, він
повинен мати можливість надати, коли б
не попросила особа, яка перевіряє,
реєстраційні листки (тахограми) за
поточний день та попередні 28 днів.

Позивачем в судовому засіданні
зазначено, що вона здійснювала
діяльність, пов'язану з перевезеннями
на автотранспорті, декілька років
тому.

Однак, позивачем не надані належні
докази, які підтверджують, що на цей час
вона не займається діяльністю,
пов'язаною з наданням послуг з
автоперевезень. Такими доказами могли
бути договір купівлі-продажу, оренди
транспортного засобу, договір
дарування тощо.

Іншими словами, судом не встановлено, а
позивачем не доведено, що вказаний
транспортний засіб на час перевірки
використовувався будь-яким іншим
перевізником з метою здійснення
перевезень, а не позивачем.

Факт порушення зафіксований у акті
перевірки, який відповідає вимогам
закону.

З інформації, наданої відповідачем під
час розгляду справи, видно, що тахограф,
яким обладнаний автомобіль, щодо якого
проводилась перевірка, був діючим та
належним чином повіреним, а тахокарти
за інші дні в межах 28-денного періоду
були в наявності.

Тому у суду відсутні підстави вважати
висновки перевірки протиправними в
частині притягнення до
відповідальності за ненадання водієм
усіх документів, обов'язок
пред'явлення яких передбачена
вимогами Закону України "Про
автотранспорт" та іншими законодавчими
актами, до яких він відсилає.

Одночасно, суд не погоджується з тим,
що відповідач прийняв ряд самостійних
рішень за фактом вчинення одного
правопорушення.

Стаття 60 Закону України "Про
автомобільний транспорт" встановлює,
що при вчиненні однією особою двох або
більше правопорушень
адміністративно-господарський штраф
накладається за кожне правопорушення
окремо.

Суд звертає увагу на те, що оскільки
позивач притягнута до
відповідальності не за неоформлення
необхідних документів, а саме за
непред'явлення (відсутність) їх під час
перевірки, нею допущене одне порушення,
яке є підставою для прийняття одного
рішення.

Іншими словами, ненадання під час
перевірки органу контролю документів,
які підтверджують дотримання водієм
транспортного засобу режимів праці та
відпочинку та повинні були складатись
протягом певного безперервного
періоду, є одним правопорушенням, а не
декількома самостійними.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а ч.2 ст. 71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, суд погоджується з висновками
Інспекції в частині факту порушення,
виявленого у день перевірки, однак
вважає, що до відповідальності у
такому випадку слід притягнути один
раз, а не декілька.

Тому, суд приходить до висновку, що
відповідачем правомірно прийнята
постанова про застосування
адміністративно - господарського
штрафу № 012989 від 07.11.2013 року, тоді як
правомірність прийняття інших дев'яти
постанов не доведена.

За таких обставин суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 86, 158-163 КАС України, суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити
частково.

скасувати постанови управління
Укртрансінспекції у Хмельницькій
області про застосування щодо СПД
ОСОБА_3 адміністративно -
господарського штрафу № 012990 - 012998 від
07.11.2013 року.

В скасуванні постанови управління
Укртрансінспекції у Хмельницькій
області про застосування
адміністративно - господарського
штрафу № 012989 від 07.11.2013 року відмовити.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 27
грудня 2013 року 12.50

Суддя/підпис/І.С. Козачок"Згідно з
оригіналом" Суддя І.С. Козачок