Справа № К/9991/60111/11-С
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2012-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" лютого 2012 р.
К/9991/60111/11

місто Київ

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Стародуба О.П.,

суддів: Заїки М.М., Співака В.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому на постанову
Хмельницького міськрайонного суду від
15.03.2010 р. та ухвалу апеляційного суду
Хмельницької області від 03.06.2010 р. у
справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
до управління Пенсійного фонду України
у м. Хмельницькому про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі в лютому 2010 року звернулися до
суду із позовом до управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому про зобов'язання
нарахувати та виплатити в їх користь
невиплачене як дітям війни підвищення
пенсії відповідно до статті 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" за період з 01.01.2006 р. по 01.02.2010 р.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду від 15.03.2010 р. позов
Хмельницького міськрайонного суду від
15.03.2010 р. задоволено частково.
Зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок пенсії позивачам з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком виходячи з розміру,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»та провести
відповідні виплати за період з 09.07.2007 р.
по 31.12.2007 р., та з 22.05.2008 р. по 31.12.2009 р. В
решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду
Хмельницької області від 03.06.2010 р.
постанову Хмельницького
міськрайонного суду від 15.03.2010 р. в
частині задоволення позову ОСОБА_3 за
період з 09.07.2007 р. до 31.12.2007 р. скасовано
та залишено позов ОСОБА_3 без розгляду.
В решті постанову залишено без змін.

З такими рішеннями судів не погодився
відповідач, подав касаційну скаргу, в
якій покликається на порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Просить скасувати постановлені
судами першої та апеляційної інстанцій
рішення та ухвалити нове рішення, яким
в задоволенні позовних вимог
відмовити.

Вимоги за касаційною скаргою мотивує
тим, що виплата підвищення пенсії дітям
війни здійснювалась в розмірах
передбачених Законами України Про
Державний бюджет України на
відповідний рік та в межах
передбачених на це видатків, а також, що
законодавством не визначено, з якого
саме розміру мінімальної пенсії за
віком слід виходити при визначенні
розміру підвищення до пенсії дітям
війни.

Заслухавши доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
касаційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних мотивів та передбачених
законом підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суди виходили з того, що позивачам як
дітям війни відповідно до статті 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»пенсія повинна
підвищуватись на 30% мінімальної пенсії
за віком встановленої на рівні
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність відповідно до
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки рішеннями
Конституційного Суду України від
09.07.2007р. та від 22.05.2008р. визнано
неконституційними положення Законів
України «Про Державний бюджет України
на 2007 -2008 роки»в частині обмеження
розміру підвищення пенсії дітям війни
на ці роки.

В частині вимог за 2006 рік в задоволенні
позову відмовлено, оскільки положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2006 рік»в частині обмеження
розміру підвищення пенсії дітям війни
на 2006 рік діяли і неконституційними не
визнавались.

Також задоволено позовні вимоги за 2009
рік, оскільки Законом України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік»,
дія статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»на 2009
рік не зупинялась.

З такими висновками судів першої та
апеляційної інстанцій колегія суддів
погоджується і вважає їх такими, що
відповідають нормам матеріального
права та фактичним обставинам справи.

Поряд з тим, задовольняючи частково
позовні вимоги, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачами пропущено
встановлений ст. 99, 100 КАС України (в
редакції чинній на час розгляду справи
судом першої інстанції) річний строк
звернення до суду, з поважних причин,
оскільки до 2008 року вони не знали про
порушення своїх прав.

Однак, оскільки передбачене статтею 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»підвищення до пенсії є
щомісячним платежем, а тому про виплату
його в меншому ніж передбачено Законом
розмірі, після визнання
неконституційними відповідних
положень Закону України «Про Державний
бюджет», позивачі повинні були
дізнатись отримуючи відповідні
щомісячні пенсійні виплати.

Крім того, апеляційний суд в цій
частині покликався на те, що на спірні
правовідносини не поширюється строк
позовної давності, застосувавши до
спірних правовідносин положення
статті 87 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Однак при цьому судом не враховано
положення Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до п. 16
Прикінцевих положень якого, закони
України та інші нормативно-правові
акти застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону.

Оскільки статтею 46 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»передбачено інші ніж
статтею 87 Закону України «Про пенсійне
забезпечення»правила виплати пенсії
за минулий час, а тому в цій частині
Закон України «Про пенсійне
забезпечення»застосуванню не
підлягають.

В свою чергу статтею 46 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»передбачено
виплату пенсії за минулий час без
обмеження у часі лише в разі її
попереднього нарахування. Оскільки
суми належної позивачу як дитині війни
пенсії нараховані не були, а тому на
спірні правовідносини положення
статті 46 зазначеного Закону також не
поширюються.

Таким чином, оскільки законами з питань
пенсійного забезпечення не
встановлено інші строки звернення до
суду за захистом порушених прав, а тому
до спірних правовідносин слід
застосовувати положення статті 99 КАС
України, якими передбачено річний
строк звернення до суду.

Враховуючи, що судами в порушення вимог
статей 99-100 КАС України заява
відповідача про застосування
наслідків пропуску строку звернення до
суду вирішена не була, а суд касаційної
інстанції відповідно до частини 1
статті 220 КАС України не може
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні, а
тому рішення судів першої та
апеляційної інстанції підлягають
скасуванню, а справа -направленню на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому задовольнити частково.

Постанову Хмельницького
міськрайонного суду від 15.03.2010 р. та
ухвалу апеляційного суду Хмельницької
області від 03.06.2010 р. скасувати, а справу
направити до суду першої інстанції на
новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
О.П. СТАРОДУБ

СУДДІ:
М.М. ЗАЇКА

В.І. СПІВАК