Справа № 804/14763/13-а
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2013-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді Дєєва М.В., при
секретарі судового засідання -
Пополітові І.М., за участю: позивача -
ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2,
представника відповідача - Бабаніної
Т.І., Сербіна С.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області,
Павлоградського міського відділу
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області
про визнання наказу
незаконним та скасування, поновлення
на посаді та стягнення середнього
заробітку і моральної шкоди,-
ОСОБА_1 звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області в якому просив, з урахуванням
уточнених позовних вимог, визнати
протиправним та скасувати наказ ГУМВС
України у Дніпропетровській області №
267о/с від 15.10.2013 року про звільнення
ОСОБА_1 зі служби в органах внутрішніх
справ України, зобов'язати ГУМВС
України в Дніпропетровській області
поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора
чергового ізолятора тимчасового
утримання Павлоградського МВ ГУМВС
України в Дніпропетровській області,
стягнути з Павлоградського міського
відділу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області середній
заробіток за час вимушеного прогулу з
моменту звільнення до винесення
постанови у справі, стягнути солідарно
з Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області та
Павлоградського міського відділу
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області моральну
шкоду в сумі 5000 грн.
Під час судового розгляду справи
залучено у якості другого відповідача -
Павлоградський міський відділ
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області.
Позовна заява обґрунтована тим, що
позивач наказом ГУМВС України в
Дніпропетровській області від 15.10.2013
року № 267 о/с був звільнений з органів
внутрішніх справ України за п. 64 «є» (за
порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим і
навчальницьким складом органів
внутрішніх справ в запас Збройних сил
України з посади інспектора -
чергового ізолятора тимчасового
тримання і взятих під варту осіб
Павлоградського МВ ГУМВС України в
Дніпропетровській області. Позивач
вважає вищевказаний наказ
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню, оскільки в порушення ч. 2 ст.
47 КЗпП України йому не було видано
копію наказу про звільнення, в трудовій
книжці підстава звільнення з органів
внутрішніх справ не зазначена, у
зв'язку з чим позивач не обізнаний про
підставу його звільнення. При цьому,
позивач зазначає, що зв'язку між
самогубством підсудного та виконанням
позивачем своїх службових обов'язків
немає, рішення про звільнення є лише
мірою, щоб улагодити можливий конфлікт
та напругу у суспільстві.
У судовому засіданні позивач позов
підтримав у повному обсязі, просив
позовні вимоги задовольнити, з підстав
викладених у позовній заяві.
Представники відповідачів у судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечували, зазначивши при
цьому, що посилання позивача на
суворість застосованого до нього
дисциплінарного стягнення як на
підставу поновлення позивача на посаді
є безпідставними, оскільки суворість
дисциплінарного стягнення не може
слугувати підставою для поновлення на
служби, оскільки відповідно до ст. ст. 3,
8, 13 Дисциплінарного Статуту вирішення
питання щодо виду застосованого
дисциплінарного стягнення є
переважним правом керівника, який
наділений правом накладання
дисциплінарних стягнень. Крім того,
відповідачі вказують на те, що трудова
книжка позивача заповнена з
урахуванням особливості проходження
служби в ОВС України, а тому твердження
позивача щодо не зазначення підстави
звільнення з органів внутрішніх справ
є безпідставним. З огляду на зазначене,
відповідачі вважають, що підстави для
задоволення позовних вимог відсутні, у
зв'язку з чим, просили в задоволенні
позову відмовити у повному обсязі.
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення осіб,
які беруть участь у справі, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд доходить
висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що
21.09.2013 року о 00:10 до чергової частини
ГУМВС України в Дніпропетровській
області від чергового Павлоградського
МВ надійшло повідомлення, що в ІТТ
Павлоградського МВ у камері № 5,
заарештований ОСОБА_5 покінчив життя
самогубством, шляхом повішання на
простирадлі, прив'язаному до ліжка
другого ярусу. Переглядом даних
відеоархівної інформації встановлено,
що 20.09.2013 року о 21:45 ОСОБА_5 присів на
нижнє двоярусне ліжко, спиною до
дверей, чим уник відеонагляду з боку
чергового ІТТ та своїм виглядом не
викликав підозру у постового камерного
21.09.2013 року Головним управлінням МВС
України в Дніпропетровській області
призначено службове розслідування за
фактом неналежного виконання
працівниками Тернівського та
Павлоградського МВ своїх службових
обов'язків, що призвело до самогубства
заарештованого ОСОБА_5, про що видано
наказ № 2295.
Також, 23.09.2013 року прокуратурою
Дніпропетровської області направлено
заступнику начальнику ГУ МВС України в
Дніпропетровській області подання №
16-282 вих-13 про усунення порушень вимог
законів України, причин цих порушень,
умов, що їм сприяють, в ізоляторі
тимчасового тримання Павлоградського
МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській
області, згідно якого зобов'язано
розглянути дане подання та вжити
необхідних заходів щодо усунення
виявлених порушень вимог Закону
України «Про міліцію», Закону України
«Про попереднє ув'язнення», наказу МВС
України № 60 від 20.01.2005 року «Про
затвердження Інструкції про роботу
ізоляторів тимчасового тримання
органів внутрішніх справ України та
Інструкції з організації конвоювання
затриманих та взятих під варту осіб в
органах внутрішніх справ» в ІТТ
Павлоградського МВ ГУ МВС України в
області та недопущення їх у подальшому
та вирішити питання про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
службових осіб Павлоградського МВ ГУ
МВС України в Дніпропетровській
області, зокрема, ОСОБА_1
Підставою притягнення до
дисциплінарної відповідальності
старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1
стали висновки службового
розслідування, під час якого
встановлено, що 20.09.2013 року о 21:45 в
ізоляторі тимчасового тримання
Павлоградського MB у камері № 5 сталася
надзвичайна подія. З даних
відеоархівованої інформації з'ясовано,
що 20.09.2013 року з 20:40 до 23:24 міліціонер
взводу конвойної служби міліції
Павлоградського MB, який ніс службу у
якості постового камерного блоку ІТТ
Павлоградського MB старшина міліції
ОСОБА_7 самоусунувся від виконання
своїх службових обов'язків, а саме, не
здійснював нагляд за спецконтингентом
через вічко у дверях камер та взагалі
був відсутній у камерному блоці ІТТ.
Інспектор - черговий ІТТ
Павлоградського MB старший лейтенант
міліції ОСОБА_1 керування нарядом не
здійснював, на відсутність постового у
камерному блоці не реагував, чим грубо
порушив службову дисципліну.
За результатами службового
розслідування було видано наказ ГУМВС
України в Дніпропетровській області
від 25 вересня 2013 року № 2320, відповідно
до якого за грубі порушення службової
дисципліни, що виразилося у
неналежному виконанні службових
обов'язків, порушенні п.2.10.6 Інструкції
про роботу ізоляторів тимчасового
тримання органів внутрішніх справ
України, затвердженої наказом МВС
України від 20.01.2005 року № 60 дск, у
частині не здійснення контролю за
несенням служби постовим камерного
блоку ІТТ Павлоградського MB, що у
подальшому призвело до надзвичайної
події, інспектора-чергового ІТТ
Павлоградського MB старшого лейтенанта
міліції ОСОБА_1 звільнено з органів
внутрішніх справ України за п.64 «є» (за
порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом ОВС. Наказ
реалізовано в установленому порядку
наказом ГУМВС України в області від 15
жовтня 2013 року № 267 о/с дск.
Зі змісту письмових пояснень наданих
позивачем під час службового
розслідування, які також позивач
підтвердив в судовому засіданні
вбачається, що він 20.09.2013 року о 08:00
заступив у добове чергування, з 21:30 по
23:10 займався роботою із документами,
після завершення якої о 23:20 підійшов до
монітору відеоспостереження.
Підлеглий позивача - постовий
камерного блоку ІТТ МВ - ОСОБА_7 залишив
пост № 1 камерного блоку ІТТ МВ та
починаючи з 20:00 перебував біля монітору
відеоспостереження, інших підлеглих
чергового по ІТТ МВ в цей день у наряд
Таким чином, судом встановлено, що
відповідальний постовий був відсутній
у камеральному блоці ізолятора
тимчасового тримання та нагляд за
спецконтингентом через вічко у дверях
камер не здійснював протягом майже
трьох годин, при цьому, позивач також не
перебував у камеральному блоці
протягом зазначеного часу, оскільки
займався заповненням службової
Зазначені обставини підтверджені
матеріалами службового розслідування
та не заперечуються позивачем. При
цьому, позивач зауважив, що причиною
вищезазначеного є некомплектність
особового складу робітників ізолятора
тимчасового тримання, у зв'язку з чим
пост № 1 залишився без зміни, яка мала
відбутись о 19:00. Разом з тим, суд
звертає увагу на те, що згідно витягу з
наказу МВС України від 28.04.2009 року № 181
«Про організацію діяльності чергових
частин органів і підрозділів
внутрішніх справ України, направленої
на захист інтересів суспільства і
держави від протиправним посягань»,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
передбачено добове чергування, у яке
позивач та його підлеглий заступили о
08:00 20.09.2013 року. Таким чином, судом не
приймаються до уваги твердження
позивача про закінчення часу
Також, суд звертає увагу на те, що
відповідно до Функціональних
обов'язків інспектора чергового ІТТ
Павлограського МВ (з обслуговування м.
Павлограда та Павлоградського району)
ГУМВС України в Дніпропетровській
області, позивач був зобов'язаний не
менше одного разу на годину перевіряти
як несе службу наряд та особисто
При цьому, згідно Функціональних
обов'язків конвоїра відділення
конвойної служби міліції
Павлоградського МВ (з обслуговування
м. Павлограда та Павлоградського
району) ГУМВС України в
Дніпропетровській області, конвоїр
зобов'язаний не залишати поста ні за
яких обставин, доки не буде замінений.
У першому абзаці Функціональних
обов'язків інспектора чергового ІТТ
Павлограського МВ (з обслуговування м.
Павлограда та Павлоградського району)
ГУМВС України в Дніпропетровській
області передбачено, що він несе
відповідальність за забезпечення
встановленого порядку перебування
осіб в ІТТ та виконання нарядом своїх
Зі змісту наказу про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
окремих працівників ГУМВС № 2320 від
25.09.2013 року вбачається, що підлеглого -
постового конвоїра камерного блоку
ОСОБА_7 притягнуто до відповідальності
за грубі порушення службової
дисципліни, що виразилися у
неналежному виконанні службових
обов'язків, що призвело до надзвичайної
події і в свою чергу стало підставою
для притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності за
нездійснення контролю за несенням
служби постовим конвоїром
камерального блоку. Таким чином,
зазначений висновок щодо притягнення
позивача до дисциплінарної
відповідальності, суд вважає
обґрунтованим з урахування на
встановлені судом фактичні обставини,
та передбачені обов'язки і
відповідальність позивача під час
У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає,
що сукупністю доказів, зібраних під час
проведення службових розслідувань
відповідачем чітко визначено, за яке
порушення саме службової дисципліни
позивач підлягає притягненню до
дисциплінарної відповідальності.
Також, суд приймає до уваги рапорт
позивача від 05.10.2013 року, зі змісту
якого вбачається, що позивач
ознайомлений з наказом про притягнення
до дисциплінарної відповідальності
окремих працівників ГУМВС № 2320 від
25.09.2013 року, що в свою чергу спростовує
посилання позивача на відсутність у
нього інформації щодо підстав його
Щодо посилання позивача на порушення
відповідачами вимог КЗпП України, суд
вважає за необхідне зазначити
Суд звертає увагу позивача на правову
позицію Верховного Суду України,
згідно якої під час вирішення спорів
стосовно звільнення та поновлення на
посаді, пріоритетними є норми
спеціальних законів, а норми трудового
законодавства підлягають застосуванню
лише у випадках, якщо нормами
спеціальних законів не врегульовано
спірних відносин, та коли про
можливість такого застосування прямо
зазначено у спеціальному законі.
Тому, якщо у спеціальному законі Закон
України «Про міліцію», Закон України
«Про Кабінет Міністрів України», тощо,
не передбачено або прямо заборонено
застосування норм трудового
законодавства, то особа може бути
звільнена виключно з підстав
передбачених цими законами.
Порядок проведення службового
розслідування стосовно особи (осіб)
рядового і Порядок проходження служби
особами рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ, їх
права і обов'язки регулюється
спеціальним законодавством, зокрема,
Законом України «Про міліцію»,
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів
Української РСР від 29 липня 1991 року N 114,
Дисциплінарним статутом органів
внутрішніх справ України, що
затверджений Законом України від 22
лютого 2006 року N 3460-IV.
Згідно з частиною 1 статті 18 Закону
України «Про міліцію» порядок та умови
проходження служби в міліції
регламентуються Положенням про
проходження служби особовим складом
органів внутрішніх справ,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
Відповідно до пункту 64 «є» Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів
Української РСР від 29 липня 1991 року N 114
особи середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік) за порушення
Відповідно до частини 1 статті 1
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, службова
дисципліна - дотримання особами
рядового і начальницького складу
Конституції і законів України, актів
Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.
Дисциплінарний проступок - невиконання
чи неналежне виконання особою рядового
або начальницького складу службової
дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
Відповідно до статті 5 вказаного
Статуту за вчинення дисциплінарного
проступку особи рядового і
начальницького складу несуть
дисциплінарну відповідальність згідно
У відповідності до ст. 7
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, службова
дисципліна базується на високій
свідомості та зобов'язує кожну особу
рядового і начальницького складу
дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника ОВС України, статутів,
наказів начальників , дотримуватися
норм професійної та службової етики.
Статтею 8 Дисциплінарного Статуту
органів внутрішніх справ України,
визначено, що начальник зобов'язаний
бути прикладом у дотриманні
законності, службової дисципліни,
бездоганному виконанні вимог Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів, наказів, норм моралі,
професійної та службової етики.
Статтею 12 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України
визначено види дисциплінарних
стягнень, які накладаються на осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни. Серед них є і
звільнення з органів внутрішніх справ.
Відповідно до статті 14 Статуту, якою
визначено порядок накладення
дисциплінарних стягнень, з метою
з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
З огляду на наявні матеріали
службового розслідування, суд вважає,
що відповідачами дотримано порядок
притягнення до дисциплінарної
відповідальності позивача. Крім того,
суд звертає увагу на те, що позивач не
оскаржує дії посадових осіб під час
службового розслідування та
відповідно наказ про притягнення його
до дисциплінарної відповідальності №
2320 від 25.09.2013 року.
Щодо виду застосованого до позивача
дисциплінарного стягнення, суд
погоджується із твердженням
відповідачів, що вирішення такого
питання є переважним правом керівника,
який наділений правом накладання
дисциплінарних стягнень, також суд
погоджується з висновком службового
розслідування щодо виду
дисциплінарного стягнення, з огляду на
підтверджені під час судового розгляду
фактичні обставини службового
Також, суд вважає помилковим
твердження позивача про порушення
вимог до заповнення трудової книжки,
оскільки як вбачається з копії
трудової книжки, наявної у матеріалах
справи, вона заповнена з урахуванням
особливості проходження служби в ОВС
України та дотриманням вимог наказу
Мінпраці України, Мінюсту України,
Мінсоцзахисту населення України № 58
від 29.07.1993 року, яким затверджено
Інструкцію про порядок ведення
трудових книжок працівників,
Інструкції з обліку кадрів у системи
МВС України, затвердженої наказом МВС
України від 30.12.2005 року № 1276.
З огляду на викладене, суд доходить
висновку про відсутність підстав для
визнання незаконним звільнення
позивача з органів внутрішніх справ,
скасування наказу ГУМВС України у
Дніпропетровській області № 267о/с від
15.10.2013 року, поновлення на посаді
інспектора чергового ізолятора
тимчасового утримання Павлоградського
МВ ГУМВС України в Дніпропетровській
При цьому, оскільки суд дійшов висновку
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог щодо
поновлення позивача на посаді та
скасування наказу, то необхідно
відмовити і в задоволенні позовних
вимог позивача щодо стягнення з
відповідача середнього заробітку за
час вимушеного прогулу з моменту
звільнення до винесення судового
рішення та моральної шкоди в сумі 5000
грн.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти
тільки на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, передбачений Конституцією
та законами України.

Відповідно до положень ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. У
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доказів, які б спростували доводи
відповідача, позивач суду не надав. З
огляду на вищевикладене, суд доходить
висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими, та такими, що не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного,керуючись
ст.ст. 160 - 162, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги в порядку, встановленому ст.254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови виготовлений
30.12.2013 року.

Суддя М.В. Дєєв