Справа № 804/16029/13-а
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2013-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді
при секретарі судового засідання
представника позивача
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Дніпровагонмаш» до
Заводського відділу Державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
міського управління юстиції про
визнання незаконними дій та скасування
До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов позов
Публічного акціонерного товариства
"Дніпровагонмаш" до Заводського
відділу Державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції, в якому позивач
- визнати дії державного виконавця
відділу Заводського відділу державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
міського управління юстиції
Домаскіної Л.І., які виявились у
винесенні незаконної постанови від
29.10.2013р. про стягнення з боржника витрат
на проведення виконавчих дій та
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 07.11.2013р.,
- зобов'язати державного виконавця
відділу Заводського відділу державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
міського управління юстиції Домаскіну
Л.І. скасувати незаконні постанови про
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій від 29.10.2013р.
та відкриття виконавчого провадження
В обґрунтування позову зазначено, в
зв'язку із фактичним виконанням в
повному обсязі рішення суду, згідно
виконавчого документа за виконавчим
провадженням №40214243, державним
виконавцем Домаскіною Л.І. 29.10.2013р.
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження, яка
затверджена начальником Заводського
відділу державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дзіжко Р.Ю.
Проте, 15.11.2013р. на підприємство з
Заводського відділу державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
міського управління юстиції надійшли
постанова про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій
від 29.10.2013 р. та постанова про відкриття
виконавчого провадження від 07.11.2013 р.

Позивач вважає, що вказані постанови
винесені державним виконавцем
Заводського відділу державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
міського управління юстиції,
протиправно та підлягають скасуванню.

Відповідач надав заперечення, в яких
зазначив, що дії відповідача
відповідають вимогам Закону України
"Про виконавче провадження", у зв'язку з
чим, в задоволенні позову має бути
відмовлено.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав у повному
обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував та
просив відмовити повністю у
задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що
15.10.2013 року, старшим державним
виконавцем Заводського відділу
Державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Домаскіною Л.І.
винесені постанови про відкриття
виконавчого провадження ВП 40214243 та
ВП40213712 та постанови із супровідними
листами, за вихідним № 4/09-14/22334,
надіслані сторонам виконавчого
провадження.

17.10.2013 року представник стягувача
особисто отримала постанову про
відкриття виконавчого провадження.

22.10.2013 року до державного виконавця
з'явився представник
підприємства-боржника (за дорученням)
та повідомила, що вони 22.10.2013 року
отримали постанови про відкриття
виконавчих проваджень та ознайомлені з
ними та зобов'язалися погасити борг в
самостійному порядку, про що складений
акт державного виконавця за підписом
представника підприємства-боржника.
Відповідно до повідомлення про
вручення поштового відправлення, ПАТ
«Дніпровагонмаш» отримав 21.10.2013 року
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

23.10.2913 року до державного виконавця
надійшло підтвердження (рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення) про отримання
підприємством-боржником постанови про
відкриття виконавчого провадження та
відповідно до ст.35 ЗУ «Про виконавче
провадження», державним виконавцем
винесено постанову про відкладення
провадження виконавчих дій та копії
постанови, того ж дня надіслані
сторонам виконавчого провадження.

25.10.2013 року на адресу відповідача
надійшов лист від
підприємства-боржника з копією
платіжного доручення про повне
погашення боргу.

Після підтвердження представником
Держказначейства наявності суми боргу
по виконавчому листу на депозитному
рахунку відділу, державним виконавцем
28.10.2013 року винесено розпорядження про
перерахування суми боргу на користь
ОСОБА_4, код НОМЕР_1, на наданий нею разом
із заявою про відкриття виконавчого
провадження розрахунковий рахунок
292490550 в Філії AT «Укрексімбанк»,
м.Дніпропетровськ, МФО 305675,
зарахування на карту НОМЕР_2, згідно
виконавчого листа №2-170/11 від 10.10.2013 року
та передано спеціалісту 1 категорії
Заводського ВДВС Дніпродзержинського
МУЮ для подальшого виконання.

Державним виконавцем відповідно до
ст.41 Закону України «Про виконавче
провадження» винесена постанова від
29.10.2013 року про стягнення витрат на
проведення виконавчих дій та постанова
від 07.11.2013 року про відкриття
виконавчого провадження.

Як пояснив в судовому засіданні
представник відповідача, оскаржувані
позивачем постанови винесені у зв'язку
з тим, що виконавчі провадження
вносяться до Єдиного державного
реєстру виконавчих проваджень, за що
встановлена плата в розмірі 12,72 грн. (по
двом виконавчим провадженням плата
становить 25,44 грн.), при виконанні
виконавчих проваджень використано 24
аркуша бумаги по 0,06 грн., що становить
1,44 грн. та надісланий простий лист до
ПАТ «Дніпровагонмаш», вартістю 2,50 грн.,
загальна сума, відповідно до акту
державного виконавця про витрати на
проведення виконавчих дій склала 29,38
грн.

Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставах, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження» визначено, що виконавче
провадження, як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
виконавче провадження», вимоги
державного виконавця щодо виконання
рішень, обов'язкові для всіх органів,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України.
Невиконання законних вимог державного
виконавця, тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Згідно ч.2 ст.17 Закону України «Про
виконавче провадження», відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою такі
виконавчі документи, зокрема,
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом;
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
накладенням штрафу.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про
виконавче провадження», у виконавчому
документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали;

2) дата прийняття і номер рішення,
згідно з яким, видано документ;

3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника, тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної)
сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання.

Пунктом 1 ч.1 ст.19 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.17 Закону України
«Про виконавче провадження»,
відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи,
зокрема, постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу.

Згідно ст.25 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа, виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець, одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження, може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова. Копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження надсилаються не пізніше
наступного робочого дня стягувачу та
боржникові.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про
виконавче провадження», витрати
органів державної виконавчої служби,
пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень, є витратами виконавчого
провадження. Про стягнення з боржника
витрат, пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, державний
виконавець виносить постанову, яка
затверджується начальником
відповідного відділу державної
виконавчої служби. Зазначена постанова
надсилається сторонам не пізніше
наступного робочого дня після її
винесення і може бути оскаржена ними до
суду у десятиденний строк.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку, що державним
виконавцем Заводського ВДВС
Дніпродзержинського МУЮ проведені
виконавчі дії в межах своїх
повноважень. Вимоги Закону України
«Про виконавче провадження» та
Інструкції про проведення виконавчих
дій, державним виконавцем не порушені.

Відповідно до ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві, є будь-які фактичні дані,
на підставі яких, суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Статтею 86 вищевказаного Кодексу,
зазначено, що суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Вирішуючи питання щодо судового збору,
суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення, ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

У зв'язку з чим, судові витрати,
понесені позивачем, не повертаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України, при вирішені справи по суті,
суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю, або частково.

З огляду на сукупність викладених
обставин, з урахуванням вимог чинного
законодавства, суд доходить висновку
про необхідність відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 69, 70, 71, 86, 94, 122,
159-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Публічного акціонерного
товариства «Дніпровагонмаш» до
Заводського відділу Державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
міського управління юстиції про
визнання незаконними дій та скасування
постанов - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанови, або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови, відповідно
до вимог ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька