Справа № 649/965/13-а
Суддя: Гапоненко Р. В.
Дата ухвалення: 2013-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 649/965/13-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2013 року Великолепетиський
районний суд Херсонської області у
складі:

головуючого

Гапонен
ко Р.В.;

секретаря судових
засідань

ОСОБА_1;

за участю позивачів:

ОС
ОБА_2,

ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

ОСОБА_5;

за участю представника відповідача

ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Велика
Лепетиха Великолепетиського району
Херсонської області адміністративну
справу за позовами: ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_3, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_4,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_5 до Управління
праці та соціального захисту населення
Великолепетиської районної державної
адміністрації Херсонської області про
стягнення недоплаченої одноразової
щорічної допомоги учаснику бойових
дій,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з
вищевказаними позовами до відповідача
про стягнення недоплаченої
одноразової щорічної допомоги
учаснику бойових дій, мотивуючи свої
позовні вимоги тим, що на підставі ст. 5
Закону України «Про статус ветеранів
війни та гарантії їх соціального
захисту» кожен з них визнаний
учасником бойових дій, що
підтверджують їх посвідчення учасника
бойових дій. Згідно до ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни та
гарантії їх соціального захисту»,- їм
щорічно, до п’ятого травня, повинна
надаватися одноразова грошова
допомога, у розмірі п’яти мінімальних
пенсій за віком, що передбачено Законом
України № 367-ХІУ (367-14) від 25.12.1998 року та
ч. 1 Закону України «Про внесення змін
до Закону України «Про статус
ветеранів війни та гарантії їх
соціального захисту». Постановою КМУ
№486 від 11.04.2002 року та ч. 1 ст. 17 Закону
України «Про статус ветеранів війни та
гарантії їх соціального захисту»
встановлено, що виплата разової
грошової допомоги здійснюється
органами праці та соціального захисту
населення. Згідно до Закону України
«Про державний бюджет на 2013 рік» від
06.12.2012 року № 5515-VІ та п. 3 ст.ст. 27, 28
Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування від 09.07.2003 року №
1058 - ХІV - мінімальна пенсія за віком,
станом на 01.01.2013 року, складає 894,00 грн.
на місяць. Тому за вимогою ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни та
гарантії їх соціального захисту» їм, до
5 травня 2013 року, повинна бути сплачена
одноразова щорічна допомога, як
учасникам бойових дій, у розмірі 4470,00
грн. кожному. Згідно до довідки
Управління праці та соціального
захисту населення Великолепетиської
районної державної адміністрації
Херсонської області, через відсутність
бюджетних коштів, кожному з них
недоплачено одноразову щорічну
допомогу, як учасникам бойових дій.
Вважають, що неправомірні дії
відповідача, невиконання покладених на
нього законом обов’язків, призводить
до погіршень їх матеріального
становища. Вважають, що відповідачем
порушені вимоги ст.ст. 19, 22, 46, 48, 64
Конституції України та Закону України
«Про статус ветеранів війни гарантії
їх соціального захисту». Вважають, що
дії відповідача є неправомірними,
оскільки Закон України «Про державний
бюджет України на 2013 рік» є нормативним
актом рівної юридичної сили з іншими
законами України, і не може зупиняти
дії чинних законів у частині
встановлених ними пільг, компенсацій і
гарантій, що фінансуються із бюджетів
усіх рівнів. Конституція України
визначає Закон України «Про державний
бюджет України на 2013 рік» та Закон
України «Про статус ветеранів війни та
гарантії їх соціального захисту»
актами рівної юридичної сили, що
відрізняються строками її дії.
Вважають, що неправомірна поведінка
відповідача є образливою, оскільки
вони чесно виконали державний
обов’язок. На даний час кожен з них
зазнає сильного морального хвилювання,
згадуючи як гинули їх співвітчизники,
виконуючи інтернаціональний
обов’язок. Дії відповідача вважають
халатними, недбалими та байдужими. Дане
становище принижує їх гідність, тому
вважають, що крім виплат гарантованих
Законом, вони мають право на
відшкодування моральної шкоди, яку
оцінюють у розмірі 2000,00 грн. Просять
суд: стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
Великолепетиської районної державної
адміністрації Херсонської області на
їх користь суму недоплаченої
одноразової щорічної грошової
допомоги за 2013 рік, як учасникам
бойових дій, у розмірі 3725,00 грн. кожному;
стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
Великолепетиської районної державної
адміністрації Херсонської області на
їх користь моральну шкоду у розмірі
2000,00 грн.; звільнити їх від сплати
судового збору на підставі ч. 4 ст. 5 ЗУ
«Про судовий збір».

Позивачі ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_18 у
судове засідання не з’явилися, але
надали суду заяви згідно яких просять
суд розглядати справу за їх
відсутності, позовні вимоги
підтримують у повному обсязі та не
заперечують проти їх задоволення.

У відкритому судовому засіданні
позивачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4та
ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали у
повному обсязі та просили суд їх
задовольнити.

У відкритому судовому засіданні
представник позивача ОСОБА_6 позов не
визнав, та пояснив, що починаючи з 2004
року у Законах України «Про державний
бюджет України» щорічно, виходячи з
реальних фінансових ресурсів
Державного бюджету та з огляду на те, що
більшість інших видатків Державного
бюджету мають також спеціальну
направленість і потребують
пріоритетного врахування,
передбачається забезпечення
фінансовими ресурсами потреби в коштах
в обсязі, необхідному для виплати
допомог, компенсацій та доплат, в
розмірах, встановлених законами про
Державний бюджет на відповідний рік та
постановами Кабінету Міністрів
України. Відповідно до статті 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни та
гарантії їх соціального захисту» від
25.12.1998 року № 367-XIV в редакціях даного
закону зазначено: «Щорічно до 5 травня
учасникам бойових дій виплачується
разова грошова допомога у розмірі, який
визначається Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України», та не містить посилань
щодо виплати разової грошової допомоги
у розмірі декількох мінімальних
пенсій. Згідно із постановою Кабінету
Міністрів України від 13 березня 2013 року
№ 149 «Деякі питання виплати у 2013 році
разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та "Про жертви
нацистських переслідувань»
встановлений розмір разової грошової
допомоги учасникам бойових дій
становить 745,00 грн., про отримання якої
зазначають позивачі у своїх позовних
заявах. Кабінет Міністрів України
здійснює застосування норм зазначених
у постановах, виходячи з реальних
можливостей видаткової частини
Державного бюджету України на
відповідний рік. Частиною другою
статті 95 Конституції України
передбачено, що виключно законом про
Державний бюджет України визначаються
будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків.
Відповідно до частини другої статті 4
Бюджетного кодексу України при
здійсненні бюджетного процесу в
Україні положення нормативно-правових
актів застосовується лише в частині, в
якій вони не суперечать положенням
Конституції України, Бюджетного
кодексу України та закону про
державний бюджет України. Відповідно
до пункту 5 статті 51 Бюджетного Кодексу
України розпорядники бюджетних коштів
беруть бюджетні зобов'язання та
провадять видатки тільки в межах
бюджетних асигнувань. Згідно пункту 3
статті 116 Конституції України Кабінет
Міністрів України забезпечує зокрема,
проведення політики у сфері
соціального захисту. Відповідно до
рішення Конституційного суду України
від 25 січня 2012 року № Зрп/2012,-
«Конституційний суд України виходить з
того, що надання Верховною радою
України права Кабінету Міністрів
України встановлювати у випадках,
передбачених законом, порядок та
розміри соціальних виплат та допомоги,
які фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України,
пов'язується з його функціями,
визначеними у пунктах 2, 3 статті 116
Конституції України. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України. Суди
України під час вирішення справ щодо
соціального захисту прав громадян
повинні застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, прийняті і на
виконання Бюджетного кодексу України,
інших законів України, в тому числі
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік». Представник
відповідача звертає увагу, що звернень
стосовно роз'яснення від позивачів до
них не надходило та такі роз'яснення не
надавалися. Просить суд у задоволенні
позовних вимог відмовити у повному
обсязі.

Вислухавши пояснення сторін та
дослідивши письмові матеріали справи,
суд вважає позовні заяви
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_3, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_4, ОСОБА_16, ОСОБА_18, ОСОБА_5
мають статус учасника бойових дій і
користуються правом на отримання,
передбаченої статтею 12 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», разової
щорічної грошової допомоги в розмірі
п'яти мінімальних пенсій за віком до 5
травня.

Згідно до ст. 17-1 Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», щорічну виплату
разової грошової допомоги до 5 травня в
розмірах, передбачених статтями 12-16
Закону, здійснюють органи праці та
соціального захисту населення.

Згідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до пункту 5 статті 51
Бюджетного Кодексу України
розпорядники бюджетних коштів беруть
бюджетні зобов'язання та провадять
видатки тільки в межах бюджетних
асигнувань.

Вказана грошова допомога в 2013 році була
виплачена кожному позивачу до 5 травня
2013 року в розмірі 745 грн., згідно вимог
постанови Кабінету Міністрів України
№ 149 від 13.03.2013 року «Про розміри
разової грошової допомоги, що
виплачується в 2013 році відповідно до
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань». Оскільки відповідно до
пункту 4 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік»,- у 2013 році норми і положення
статей 12, 13, 14, 15 та 16 Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Правові норми, що передбачені ст. 12
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", у редакції "щорічно до 5 травня
учасникам бойових дій виплачується
разова грошова допомога у розмірі, який
визначається Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України» діяли з 01.01.2013 року,
тобто, на час, коли у позивачів виникло
право на отримання щорічної разової
допомоги до 5 травня у 2013 році.

Судом встановлено, що на час надання
вказаної допомоги позивачу діяло
кілька законів: Закон України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та Закон України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік», що мають однакову юридичну силу,
але по-різному регулюють встановлення
одноразової щорічної допомоги
учасникам бойових дій.

Конституція України не встановлює
пріоритету застосування того чи іншого
закону, в тому числі залежно від
предмета правового регулювання. Немає
також закону України, який би регулював
питання подолання колізії норм
законів, що мають однакову юридичну
силу.

Водночас, згідно до ст. 147 Конституції
України,- Конституційний Суд України
вирішує питання про відповідність
законів та інших правових актів
Конституції України і дає офіційне
тлумачення Конституції України та
законів України. При цьому, відповідно
до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони,
інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність. Тобто рішення
Конституційного Суду України мають
перспективну дію.

Згідно до ч. 3 ст. 150 Конституції
України,- рішення Конституційного Суду
України є обов’язковими до виконання
на території України.

Конституційний Суд України у п. 3
мотивувальної частини рішення від 03
жовтня 1997 року № 4-зп у справі про
набуття чинності Конституції України
зазначив: «Конкретна сфера суспільних
відносин не може бути водночас
врегульована одно предметними
нормативними правовими актами
однакової сили, які за змістом
суперечать один одному. Звичайною є
практика, коли наступний у часі акт
містить пряме застереження щодо
повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те,
що з прийняттям нового акта, якщо інше
не передбачено самим актом,
автоматично скасовується одно
предметний акт, який діяв у часі
раніше».

Згідно до рішення Конституційного суду
України від 25 січня 2012 року № Зрп/2012,-
«Конституційний суд України виходить з
того, що надання Верховною радою
України права Кабінету Міністрів
України встановлювати у випадках,
передбачених законом, порядок та
розміри соціальних виплат та допомоги,
які фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України,
пов'язується з його функціями,
визначеними у пунктах 2, 3 статті 116
Конституції України. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України. Суди
України під час вирішення справ щодо
соціального захисту прав громадян
повинні застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, прийняті і на
виконання Бюджетного кодексу України,
інших законів України, в тому числі
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік».

Отже, при вирішенні спору, що
регулюється однопредметними правовими
нормами рівної ієрархії, що не визнані
неконституційними в установленому
законом порядку, застосуванню підлягає
та, що прийнята пізніше. Тому у даному
випадку пізніше прийняті норми Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік», якими встановлено, що у 2013
році норми і положення статті 12 Законом
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України.

Суд вважає, що відповідач правомірно
здійснював виплату допомоги учасникам
бойових дій позивачам, відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
№ 149 від 13.03.2013 року, що відповідає
вимогам Бюджетного Кодексу України,
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік», Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що підстави для стягнення з
відповідача на користь позивачів
щорічної одноразової допомоги до 05
травня в 2010 році - відсутні, оскільки
відповідач, як орган державної влади
діяв на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України. Крім
того, суд вважає необґрунтованими
вимоги позивачів щодо стягнення
моральної шкоди, оскільки:

Згідно до ст. 56 Конституції України,-
кожен має право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної чи
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її права.

Згідно до ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Суд враховує вимоги Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року №4 «Про судову практику у
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», згідно з п. 4 якого
позивач повинен зазначити у чому
полягає ця шкода, якими неправомірними
діями чи бездіяльністю її заподіяно, з
яких міркувань він виходить,
визначаючи розмір моральної шкоди, та
якими доказами це підтверджується.
Пунктом 5 Постанови визначено, що
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.

Судом встановлено, що у матеріалах
справи відсутні докази, що
підтверджують протиправність діяння
відповідача та підтверджують
наявність причинного зв'язку між
неправомірними діями відповідача і
сильним моральним хвилюванням
позивачів. Крім того, позивачами не
надано жодних доказів щодо
обґрунтування розміру заявленої до
відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що вимоги позивачів щодо відшкодування
моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн.,
задоволенню не підлягають, оскільки
позивачами не доведено обставин та
підстав, що обумовлюють наявність
моральної шкоди та її розмір.

На підставі ст.ст 19, 56, 116, 147, 150
Конституції України, Рішення
Конституційного суду України від 03
жовтня 1997 року № 4-зп, Рішення
Конституційного суду України від 25
січня 2012 року № Зрп/2012, ст. 51 Бюджетного
Кодексу України, ст.ст. 23, 1167 Цивільного
кодексу України Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»,
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року №4
«Про судову практику у справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» та керуючись ст.ст. 2, 9, 71, 162, 163, 174
Кодексу Адміністративного Судочинства
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративних
позовів: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_3,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_4,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_5 до Управління
праці та соціального захисту населення
Великолепетиської районної державної
адміністрації Херсонської області про
стягнення недоплаченої одноразової
щорічної допомоги учаснику бойових дій
– відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
Адміністративного Судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя

підпис

КОПІЯ ВІРНА

Голова
суду

ОСОБА_19