Справа № 463/5816/13-а
Суддя: Лакомська Ж. І.
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2013 р.
Личаківський районний суд
м. Львова

в складі головуючого судді - Лакомської
Ж. І.

при секретарі - Метелля Б.Б.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Макар”євої
О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
Личаківському районі м. Львова про
визнання відмови в перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
незаконним, проведеня перерахунку у
відповідності до вимог закону, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до відповідача Управління
Пенсійного фонду України у
Личаківському районі м. Львова про
визнання відмови в перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
незаконним, проведення перерахунку у
відповідності до вимог закону.

Позов мотивує тим, що вона працювала
суддею Апеляційного суду Львівської
області до червня 2004 року, стаж роботи
суддею 36 років, перший кваліфікаційний
клас. Після виходу у відставку з червня
2004 року і впродовж 2005-2006 років довічне
грошове утримання їй виплачувала
бухгалтерія Апеляційного суду
Львівської області, а з 2007 року -
Управління Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м.Львова. За 2007
рік Управлінням Пенсійного фонду
України в Личаківському районі
м.Львова проведено перерахунок
довічного грошового утримання
відповідно до п.4 ст.43 Закону України
«Про статус суддів» від 15 грудня 1992
року. У вересні 2011 року вона подала до
Управління Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м.Львова. довідки
про заробітну плату працюючого судді
Апеляційного суду Львівської області
за 2008-2010 роки для проведення
перерахунку. Проте, Управлінням
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова 29
вересня 2011 року їй відмовлено в
перерахунку з посиланням на те, що п.63
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік» та
змінами до постанови Верховної Ради
України «Про порядок введення в дію
Закону України «Про статус суддів»
виключено норми щодо перерахунку
щомісячного грошового утримання
суддям у відставці в разі зміни
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді. Вказані
норми Рішенням Конституційного Суду
України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008
визнані неконституційними. Проте,
Управлінням Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова в
проведенні перерахунку її грошового
утримання було відмовлено з мотивів
того, що Верховною радою України не
приймались рішення щодо відновлення
дії відповідних законодавчих актів
України в редакції, чинній до внесення
змін.

Після прийняття Верховною Радою
України 07 липня 2010 року Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI
вона не зверталась з вимогою про
перерахунок грошового утримання. Але
після прийняття Конституційним Судом
України Рішення від 03 червня 2013 року №3-
рп/2013, яким визнано неконституційним
положення Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» від 07
липня 2010 року №2453- VI, вона знову
звернулась до Управління Пенсійного
фонду України в Личаківському районі м.
Львова із заявою про перерахунок
грошового утримання. Проте Управлінням
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова їй було
відмовлено в проведенні перерахунку,
покликаючись на те, що Закон України
«Про судоустрій та статус суддів» 2010
року не містить положення про
перерахунок розміру довічного
грошового утримання суддів у відставці
судів загальної юрисдикції, а дія цієї
норми поширюється лише на суддів
Конституційного Суду України.Вважає,
що така відмова Управління Пенсійного
фонду України в Личаківському районі м.
Львова суперечить як Рішенню
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року №3- рп/2013 так і
Конституції України.

На підставі ст.43 Закону України «Про
статус суддів» від 15.12.1992 р., що був
чинним на час призначення їй довічного
грошового утримання, їй призначене
грошове утримання в розмірі 90
відсотків заробітку.

З набранням чинності ст.129 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» від 07.07.2010р. розмір заробітної
плати судді Апеляційного суду
працюючого на відповідній посаді
суттєво збільшився. Згідно ст. 126
Конституції України незалежність і
недоторканість суддів гарантується
Конституцією України і законами
України. Матеріальне забезпечення
суддів, в тому числі суддів у відставці,
та гарантії їх захисту є одним із
складових елементів принципу
незалежності суддів. Відповідно до ст.58
Конституції України, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують чи скасовують
відповідальність особи.

Отже, виходячи з принципу
пріоритетності законів над
підзаконними актами при визначенні їй
розміру довічного грошового утримання
Управління Пенсійного фонду України
повинно керуватися як ст.43 Закону
України «Про статус суддів» від 15.12.1992
р., Постановою Верховної Ради України
«Про порядок введення в дію Закону
України « Про статус суддів», так і
положеннями ст.129 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» яким
збільшено розмір заробітної плати
судді. Окрім того, Управління
Пенсійного фонду України у своїй
відповіді покликається на те, що нею
подано довідку про заробітну плату, а
Законом України «Про судоустрій та
статус суддів» передбачено, що з 01
січня 2012 року діючим суддям
нараховується і виплачується не
заробітна плата, а суддівська
винагорода. Проте, вважає, що зміна
назви оплати праці судді не є підставою
для відмови в проведенні перерахунку.

Тому з врахуванням наведених мотивів
просить позов задоволити, поновити
строк для звернення до
адміністративного суду про оскарження
відмови Управління Пенсійного фонду
України в Личаківському районі м.
Львова від 29 вересня 2011 року №514/с-10 про
відмову в перерахунку довічного
грошового утримання за період 2008-2010
років. Визнати неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова від 29
вересня 2011 року №514/с-10 та від 23 жовтня
2013 року №104/с-10 щодо відмови в
проведенні перерахунку та виплаті
довічного грошового утримання
відповідно до заробітної плати, а з 2012
року - судової винагороди судді
Апеляційного суду Львівської області,
який працює на відповідній посаді.
Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Личаківському районі м.
Львова провести перерахунок та виплату
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці у розмірі 90
відсотків суддівської винагороди
судді Апеляційного суду Львівської
області, який працює на відповідній
посаді, із врахуванням довідок про
заробітну плату, виданих Апеляційним
судом Львівської області 07 лютого 2011
року, 19 червня 2013 року та 12 листопада 2013
року №139, 139/І, 139/ІІ, 139/ІІІ,139/ІV.
Допустити негайне виконання рішення
суду у межах суми платежу за один
місяць.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала, дала
пояснення аналогічні наведеним
мотивам позову, просила позов
задоволити.

Представник відповідача Управління
пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова
Макар»єва О.І., яка діє на підставі
довіреності від 04.12.2013р. проти
задоволення позову заперечила та
пояснила, що дійсно позивач будучи
суддею у відставці отримувала довічне
грошове утримання судді апеляційного
суду, яке їй було призначено на
підставі Закону України "Про статус
суддів" в редакції 1992 року. В той же час
вважає, що вона не має права на
перерахунок раніше призначеного
щомісячного довічного грошового
утримання, оскільки ст. 138 нового Закону
України "Про судоустрій та статус
суддів" таке право передбачено лише для
суддів Конституційного Суду України. У
зв'язку із цим вважає безпідставним
позов та просить у його задоволенні
відмовити.

Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, з'ясувавши
дійсні обставини справи та давши
правову оцінку представленим доказам у
їх сукупності, суд вважає, що слід
постановити судове рішення про таке.

Статтею 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно зі ст. 130 Конституції України, ч. 4
ст. 47 Закону України "Про судоустрій та
статус суддів" однією із гарантій
незалежності суддів є їх належне
матеріальне та соціальне забезпечення.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи всім формам
дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З листа Управління пенсійного фонду
України у Личаківському районі
м.Львова № 514/С-10 (а.с.20-21) вбачається, що
позивачці відмовлено в перерахунку з
посиланням на те, що п.63 розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік» та змінами до
постанови Верховної Ради України «Про
порядок введення в дію Закону України
«Про статус суддів» виключено норми
щодо перерахунку щомісячного
грошового утримання суддям у відставці
в разі зміни заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. Вказані норми Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року №10-рп/2008 визнані
неконституційними. Проте, Управлінням
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова в
проведенні перерахунку грошового
утримання позивачки було відмовлено з
мотивів того, що Верховною радою
України не приймались рішення щодо
відновлення дії відповідних
законодавчих актів України в редакції,
чинній до внесення змін.

Згідно ч.3 ст.138 Закону України "Про
судоустрій та статус суддів" від 07.07.2010
року № 2453-VI, який набрав законної сили
03.08.2010 року було зменшено розмір
довічного грошового утримання суддів,
в тому числі і позивача, оскільки було
передбачено, що щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 1
січня 2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

03.06.2013 р. Конституційним Судом України
прийнято рішення № 3-рп/2013 у справі за
конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України
(конституційності) окремих положень
статті 2, абзацу другого пункту 2
розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні
положення" Закону України "Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи", ст. 138
Закону України "Про судоустрій та
статус суддів" (справа щодо змін умов
виплати пенсій і щомісячного довічного
грошового утримання суддів у
відставці). Цим рішення визнано такими,
що не відповідають Конституції України
(неконституційними):

- частина третя, перше, друге, третє
речення частини п'ятої статті 138 Закону
України "Про судоустрій та статус
суддів" від 07.07.2010 року №2453-VІ у редакції
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" 08.07.2011
року №3668-VІ;

- стаття 2 Закону України "Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" 08.07.2011
року №3668-VІ в частині поширення її дії
на Закону України "Про судоустрій та
статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VІ;

- абзац другий пункту 2 розділу ІІ
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 08
липня 2011 року № 3668-VI, зі змісту якого
вбачається, що виплата суддям пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) здійснюється без
індексації, без застосування положень
частин другої, третьої статті 42 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від 09
липня 2003 року №1058-ІV та без проведення
інших перерахунків, передбачених
законодавством, а також що:

- натомість підлягає застосуванню
частина третя статті 138 Закону №2453 в
редакції до змін, внесених Законом
№3668-VІ, а саме: "Щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання".

Позивач 25.06.2013р.та 15.10.2013р. зверталась із
заявами до відповідача (а.с.6-7) про
перерахунок довічного грошового
утримання з урахуванням суттєвого
збільшення розміру заробітної плати
працюючого судді апеляційного суду у
відповідності до ст. 138 Закону України
"Про судоустрій та статус суддів".

При цьому позивачем було представлено
довідки від 07.02.11р. (а.с.13-19), від
19.06.2013р.(а.с.9), 12.11.2013р. (а.с.50-54) видані
апеляційним суду Львівської області
про заробітну плату для обчислення
довічного грошового утримання судді у
відставці.

Однак, як встановлено в судовому
засіданні відповідачем жодних дій на
підставі заяви позивача не вчинено,
перерахунку щомісячного грошового
довічного утримання позивачу не
здійснено.

В судовому засіданні представник
відповідача бездіяльність відповідача
обґрунтувала тим, що на їхню думку
позивач не має права на перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання,
оскільки ст. 138 нового Закону України
"Про судоустрій та статус суддів" таке
право передбачено лише для суддів
Конституційного Суду України.

Суд вважає, що такі заперечення
представника відповідача на
положеннях закону не ґрунтуються,
відмова у здійсненні перерахунку
розміру довічного грошового утримання
судді у відставці позивачу не
здійснена протиправно, тому відповідач
допустив протиправну бездіяльність.

Так, дійсно, після виходу позивача у
відставку набрав чинності Закон
України "Про судоустрій та статус
суддів" №2453 від 07.07.2010 року, відповідно
до якого була запроваджена нова
формула обчислення заробітної плати
суддів, внаслідок чого з 01.01.2012 року,
розмір заробітної плати суддів
загальних судів всіх рівнів, в тому
числі й суддів апеляційних судів, був
підвищений в силу положень ч. ч. 3 і 4 ст.
129 Закону.

Одночасно цим Законом для суддів
загальних судів було введено обмеження
максимального розміру щомісячного
довічного грошового утримання суддів у
відставці, який не мав перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність (ч. 5 ст.138 Закону №2453), а
також зменшено розмір довічного
грошового утримання суддів та
зазначено, що таке становить - 80
відсотків грошового утримання судді з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Виключення із загального правила було
застосовано лише для суддів
Конституційного Суду України, за якими
було збережено право на перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання в разі
зміни розміру грошового утримання
діючих суддів Конституційного Суду
України (ч. 4 ст.138 Закону №2453).

03.06.2013 р. Конституційним Судом України
прийнято рішення № 3-рп/2013 у справі за
конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень статті 2, абзацу
другого пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві
та перехідні положення" Закону України
"Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи", ст. 138 Закону України "Про
судоустрій та статус суддів" (справа
щодо змін умов виплати пенсій і
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці). Цим
рішення визнано такими, що не
відповідають Конституції України
(неконституційними):

- частина третя, перше, друге, третє
речення частини п'ятої статті 138 Закону
України "Про судоустрій та статус
суддів" від 07.07.2010 року №2453-VІ у редакції
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" 08.07.2011
року №3668-VІ;

- стаття 2 Закону України "Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" 08.07.2011
року №3668-VІ в частині поширення її дії
на Закону України "Про судоустрій та
статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VІ;

- абзац другий пункту 2 розділу ІІ
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 08
липня 2011 року № 3668-VI, зі змісту якого
вбачається, що виплата суддям пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) здійснюється без
індексації, без застосування положень
частин другої, третьої статті 42 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від 09
липня 2003 року №1058-ІV та без проведення
інших перерахунків, передбачених
законодавством, а також що:

- натомість підлягає застосуванню
частина третя статті 138 Закону №2453 в
редакції до змін, внесених Законом
№3668-VІ, а саме: "Щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання".

Статтею 152 Конституції України
встановлено, що закони та інші правові
акти за рішенням Конституційного Суду
України визнаються неконституційними
повністю чи в окремій частині, якщо
вони не відповідають Конституції
України або якщо була порушена
встановлена Конституцією України
процедура їх розгляду, ухвалення або
набрання ними чинності. Закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність. Матеріальна
чи моральна шкода, завдана фізичним або
юридичним особам актами і діями, що
визнані неконституційними,
відшкодовується державою у
встановленому законом порядку.

Крім цього, як зазначено у
мотивувальній частині рішення
Конституційного Суду України № 3-рп/2013
"конституційний статус судді
передбачає достатнє матеріальне
забезпечення судді як під час
здійснення ним своїх повноважень
(суддівська винагорода, так і в
майбутньому у зв'язку з досягненням
пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок
припинення повноважень і набуття
статусу судді у відставці (щомісячне
довічне грошове утримання). Статус
судді та його елементи, зокрема
матеріальне забезпечення судді після
припинення його повноважень, є не
особистим привілеєм, а засобом
забезпечення незалежності працюючих
суддів і надається для гарантування
верховенства права та в інтересах осіб,
які звертаються до суду та очікують
неупередженого правосуддя.".

Частиною 1 ст. 2 КАС України
зазначено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Оскільки Конституційний Суд України
визнав неконституційними положення ч. 3
ст.138 Закону України № 3688 та зазначив,
що підлягає застосуванню частина третя
статті 138 Закону № 2453 в редакції до
змін, внесених Законом № 3668, а саме:
„Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання", суд вважає, що позивачу має
бути відновлено виплату довічного
грошового утримання судді у відставці
у розмірі 90% заробітної плати судді без
встановлення обмежень граничного
розміру.

Крім цього, суд приходить до висновку
про те, що наявність у Законі України
"Про судоустрій та статус суддів"
спеціальної норми, що стосується
суддів Конституційного Суду України,
не скасовує інші вище зазначені норми
цього Закону, які вказують на
необхідність зміни розміру довічного
щомісячного грошового утримання судді
у відставці у зв'язку із зміною розміру
заробітної плати працюючого судді.
Крім цього ст.138 Закону не передбачає
прямої заборони здійснювати
перерахунок зазначеного грошового
утримання суддям апеляційного суду у
відставці.

У зв'язку із цим суд вважає, що позивачу
ОСОБА_1 слід поновити строк для
звернення до суду для звернення до
адміністративного суду про оскарження
відмови Управління Пенсійного фонду
України в Личаківському районі м.
Львова від 29 вересня 2011 року №514/с-10 про
відмову в перерахунку довічного
грошового утримання за період 2008-2010
років. Крім того суд приходить до
висновку про те, що позивач має право на
перерахунок її суддівського довічного
грошового утримання у розмірі 90
відсотків від грошового утримання
судді, що працює на відповідній посаді,
на підставі наданих їй довідок
апеляційним судом Львівської області
від 07 лютого 2011 року, 19 червня 2013 року
та 12 листопада 2013 року №139, 139/І, 139/ІІ,
139/ІІІ,139/ІV .

Не вчинивши жодних дій на підставі
обґрунтованого звернення позивача про
здійснення перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання,
відповідач неправомірно проявив
бездіяльність. А тому адміністративний
позов слід задоволити та відповідно до
ст. 256 КАС України допустити негайне
виконання постанови суду у межах суми
платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 2,9,11,94,160-163, 256 КАС
України, суд,-

постановив:

Адміністративний позов задоволити.

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до
адміністративного суду про оскарження
відмови Управління Пенсійного фонду
України в Личаківському районі м.
Львова від 29 вересня 2011 року №514/с-10 про
відмову в перерахунку довічного
грошового утримання за період 2008-2010
років.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова від 29
вересня 2011 року №514/с-10 та від 23 жовтня
2013 року №104/с-10 щодо відмови в
проведенні перерахунку та виплаті
ОСОБА_1 довічного грошового утримання
відповідно до заробітної плати, а з 2012
року - судової винагороди судді
Апеляційного суду Львівської області,
який працює на відповідній посаді.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Личаківському районі м.
Львова провести перерахунок та виплату
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1 у
розмірі 90 відсотків суддівської
винагороди судді Апеляційного суду
Львівської області, який працює на
відповідній посаді, із врахуванням
довідок про заробітну плату, виданих
Апеляційним судом Львівської області 07
лютого 2011 року, 19 червня 2013 року та 12
листопада 2013 року №139, 139/І, 139/ІІ,
139/ІІІ,139/ІV.

Допустити негайне виконання постанову
суду у межах суми платежу за один
місяць.

На постанову суду може бути подана
апеляційна скарга в порядку і в строки
передбачені ст.186 КАС України.

Суддя:
Лакомська Ж. І. ,