Справа № 808/8701/13-а
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2013-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2013 року , о 15-05 годині,Справа №
808/8701/13-а м.ЗапоріжжяЗапорізький
окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Матяш
О.В.,

за участю секретаря
Передерій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Запоріжжя

справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1

до прокуратури Запорізької області

про визнання протиправними дій та
бездіяльності, зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним
позовом, зазначивши в заяві, що
начальником ТУ ДСА України в
Запорізькій області та головою
Токмацького районного суду
Запорізької області Новікової Н.В. не
надано відповіді на її заяву від 12.03.2013
про звільнення за власним бажанням у
зв'язку з переїздом на нове місце
проживання, що є порушенням до вимог
Закону України «Про звернення
громадян» № 393/96-ВР від 02.10.1996 (далі -
Закон №393/96).

Наказом начальника ТУ ДСА в
Запорізькій області Бєлікової І.В.
№25-ос від 14.03.2013 «Про звільнення
ОСОБА_1» її було звільнено із займаної
посади керівника апарату Токмацького
районного суду Запорізької області у
зв'язку із висловленням їй недовіри
зборами суддів Токмацького районного
суду Запорізької області.

ОСОБА_1 вважає ненадання інформації про
результати розгляду її заяви від 12.03.2013
грубим ігнорування вимог Закону №393/96
та законодавства про працю України
стосовно порушення строків надання
відповіді.

У зв'язку з зазначеним 17.04.2013 вона
направила звернення до прокурора
Запорізької області Кирилюка О.В. з
проханням вжити заходи прокурорського
реагування стосовно ненадання
інформації начальником ТУ ДСА України
в Запорізькій області Бєліковою І.В.
або головою Токмацького районного суду
Запорізької області Новіковою І.В. за
результатами розгляду заяви від 12.03.2013.

Перший заступник прокурора
Запорізької області Герус О. у
відповіді зазначив, що вимоги Закону
№393/96 не поширюється на заяву про
звільнення ОСОБА_1 із займаної посади
за власним бажанням від 12.03.2013.

З даною відповіддю позивач не згодна,
вважає протиправними дії прокуратури
Запорізької області щодо відмови вжити
заходи прокурорського реагування на
звернення від 17.04.2013 про ненадання
відповіді на заяву від 12.03.2013 про
звільнення, оскільки перевірка
виконання законів проводиться за
заявами та іншими повідомленнями про
порушення законності, що вимагають
прокурорського реагування, а за
наявності приводів - також з власної
ініціативи прокурора.

У п.п. 1.2-1.4, 2.1,3 наказу Генерального
прокурора України №9 гн від 21.06.2011 «Про
організацію роботи з розгляду і
вирішення звернень та особистого
прийому в органах прокуратури України»
(із змінами, внесеними наказом
Генерального прокурора України від
04.10.2011 № 3/2/1гн) зазначено, що при
здійсненні перевірок за зверненнями
необхідно забезпечити повне,
об'єктивне та якісне вирішення кожного
викладеного доводу, надавати юридично
грамотну, обґрунтовану та мотивовану
відповідь з посиланням на законодавчі
акти. За необхідності до проведення
перевірок залучати фахівців
відповідних контролюючих і
правоохоронних органів, авторів
звернень; вживати вичерпних заходів
щодо задоволення обґрунтованих
звернень і реального поновлення
порушених прав, застосовуючи у повному
обсязі надані законом повноваження;
домагатися своєчасного, законного та
остаточного вирішення звернень у тих
прокуратурах, до компетенції яких
належить розгляд порушених заявниками
питань; давати принципову оцінку
кожному факту несумлінного ставлення
до роботи із зверненнями, їх
безпідставного відхилення, порушення
строків і порядку розгляду,
викривлення статистичної звітності,
неналежного виконання доручень
прокуратур вищого рівня; всебічно
сприяти правильній організації роботи
структурних підрозділів центрального
та обласних апаратів, підпорядкованих
прокуратур з питань розгляду звернень,
особистого прийому, надавати практичну
та методичну допомогу, проводити
перевірки з цих питань; вважати
критерієм оцінки ефективності роботи
на цьому напрямі забезпечення
якісного, своєчасного та об'єктивного
вирішення звернень, реальне поновлення
порушених прав.

Таким чином, прокуратурою Запорізької
області не об'єктивно досліджено та
проведено прокурорську перевірку за
заявою від 17.04.2013 та невірно визначено
дію Закону №393/96 на порядок розгляду
заяви від 12.03.2013 про звільнення.

Вказана заява від 12.03.2013 є підставою
реалізації її, ОСОБА_1, права на
звільнення за власним бажанням у
зв'язку з переїздом на нове місце
проживання та має норму прямої дії.

А Кодексом законів про працю України не
встановлено порядок розгляду даної
заяви, строки її розгляду, умови
відмови у її задоволенні, право
оскарження за результатами розгляду
вказаної заяви. Тому до даного виду
відносин повинні застосовуватись
вимоги Закону №393/96, який визначає
поняття, порядок подання та розгляду
заяв, строки розгляду заяв, порядок
оскарження результатів розгляду заяв
тощо.

Фактично начальником ТУ ДСА України в
Запорізькій області Бєліковою І.В.
проігноровано заяву від 12.03.2013, чим
порушено вимоги ст. 19 Конституції
України та проведено звільнення ОСОБА_1
за порядком, не передбаченим
законодавством.

Начальником ТУ ДСА України в
Запорізькій області Бєліковою І.В. або
головою Токмацького районного суду
Запорізької області не надано
відповідь на заяву від 12.03.2013, оскільки
в їх діях вбачається ознаки порушення
законодавства про працю України щодо
проведення звільнення ОСОБА_1 із
займаної посади керівника апарату
Токмацького районного суду
Запорізької області у зв'язку із
висловленням їй недовіри зборами
суддів Токмацького районного суду
Запорізької області.

Позивача звільнено з посади 14.03.2013
всупереч законному праву, яке було
реалізовано шляхом подачі заяви від
12.03.2013. Оскільки відсутні підстави
відмови у задоволенні заяви від 12.03.2013,
позивач позбавлена права на оскарження
відповіді.

Відповідь на заяву від 12.03.2013 необхідно
було надати відповідно до Закону №393/96
для можливості здійснення
громадянином захисту своїх прав через
право оскарження відповіді у порядку,
передбаченому законодавством.

Прокуратурою Запорізької області не
повно та не об'єктивно проведено
прокурорську перевірку за зверненням
від 17.04.2013. У відповіді не вказано, які
заходи приймалися по перевірці, які
відповідальні особи ТУ ДСА України в
Запорізькій області або Токмацького
районного суду Запорізької області
було опитано та які документи
вивчалися, не надана правова оцінка
щодо надання відповіді на заяву від
12.03.2013 уповноваженими особами тощо.

Як наслідок протиправні дії
прокуратури Запорізької області
призвели до уникнення відповідальних
осіб ТУ ДСА України в Запорізькій
області або Токмацького районного суду
Запорізької області від
відповідальності, передбаченої за
порушення вимог Закону №393/96, Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції» та законодавства
про працю України, чим було порушено
права позивача.

Позивач просить:

- визнати противоправними дії
прокуратури Запорізької області щодо
відмови у задоволенні заяви від 17.04.2013
щодо вжиття заходів прокурорського
реагування на порушення з боку
відповідальних осіб ТУ ДСА України в
Запорізькій області або Токмацького
районного суду Запорізької області
вимог Закону №393/96 та законодавства про
працю України щодо ненадання відповіді
на заяву від 12.03.2013 про звільнення
ОСОБА_1 із займаної посади керівника
апарату Токмацького районного суду
Запорізької області за власним
бажанням з 13.03.2013;

- зобов'язати прокуратуру Запорізької
області розглянути по суті звернення
від 17.04.2013 та вжити заходи
прокурорського реагування щодо
відповідальних осіб ТУ ДСА України в
Запорізькій області або Токмацького
районного суду Запорізької області у
ненаданні відповіді на заяву від 12.03.2013
про звільнення із займаної посади
керівника апарату Токмацького
районного суду Запорізької області за
власним бажанням та вжити заходів щодо
притягнення винних осіб до
відповідальності, передбаченої
законодавством України, зокрема за
Законом України «Про засади
запобігання та протидії корупції».

До початку судового засідання від
позивача надійшла заява про розгляд
справи без її участі, просить позов
задовольнити з підстав, викладених у
позовній заяві.

Відповідач позов не визнає, просить
відмовити у позові, зазначивши в
запереченнях, що 17.04.2013 позивач
звернулась до прокуратури Запорізької
області з заявою про проведення
перевірки додержання службовими
особами ТУ ДСА України в області й
Токмацького районного суду
Запорізької області вимог Закону №393/96
під час розгляду її заяви від 12.03.2013 та
притягнення винних осіб до
відповідальності, у тому числі за
ст. 212-3 КУпАП.

У зв'язку з тим, що дія Закону №393/96 не
поширюється на порядок розгляду заяв і
скарг, встановлений трудовим
законодавством, Законом України «Про
судоустрій і статус суддів», тому при
розгляді звернення прокуратурою було
роз'яснено, що вимоги Закону №393/96 не
розповсюджуються на порядок розгляду
заяви про звільнення. Таким чином,
відсутні підстави для притягнення
службових осіб ТУ ДСА України в області
чи Токмацького районного суду
Запорізької області до
відповідальності за ненадання
відповіді.

Крім того, в Кодексі законів про працю
України відсутні посилання на те, що
роботодавцем необхідно застосовувати
строки розгляду заяви, визначені
Законом №393/96, при розгляді заяви про
звільнення працівника, як про це
зазначає позивач.

Таким чином, доводи позивача про те, що
її звернення від 17.04.2013 про порушення ТУ
ДСА України в Запорізькій області або
Токмацьким районним судом Запорізької
області вимог Закону №393/96 не
розглянуто по суті, а також щодо
відмови у задоволенні цього звернення
є необґрунтованими.

Аналіз норм законодавства про
прокуратуру свідчить про те, що
повноваження прокуратури щодо її
реагування на порушення чинного
законодавства в межах її компетенції є
виключно процесуальним правом
(функцією) прокуратури і не є владною
управлінською функцією.

Враховуючи, що проведеною за заявою
позивача перевіркою не встановлено
будь-яких порушень закону, тому у
відповідача були відсутні підстави для
прокурорського реагування.
Законодавством не надано іншим органам
влади повноважень зобов'язати
прокуратуру Запорізької області
віднайти такі підстави та скористатися
своїм правом.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Отже, прокуратура Запорізької області
в межах своїх повноважень, з
урахуванням висновків перевірок,
уповноважена на власний розсуд
приймати рішення щодо вжиття заходів
прокурорського реагування, тому
зазначені дії прокуратури не зачіпають
та не порушують права, свободи та
законні інтереси ОСОБА_1

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнає з підстав,
викладених у запереченнях, просить
відмовити у позові.

Вислухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши наявні у
справі докази та надавши їм оцінку, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з огляду на таке:

судом встановлено, що 12.03.2013 позивач
подала начальнику ТУ ДСА в Запорізькій
області заяву про звільнення з 13.03.2013 за
власним бажанням у зв'язку з переїздом
на нове місце проживання, згідно з ч. 1
ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до наказу начальника ТУ ДСА
України в Запорізькій області
Бєлікової І.В. «Про звільнення ОСОБА_1»
№25-ос від 14.03.2013, останню звільнено з
посади керівника апарату Токмацького
районного суду Запорізької області з
14.03.2013 у зв'язку з висловленням їй
недовіри зборами суддів Токмацького
районного суду Запорізької області.

Судом встановлено, що 12.03.2013 начальник
ТУ ДСА України в Запорізькій області
направив голові Токмацького районного
суду Запорізької області заяву
позивача від 12.03.2013 для вирішення
питання про внесення подання про
звільнення ОСОБА_1 з підстав,
зазначених в ч. 3 ст. 148, ч. 3 ст. 149 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів».

Судом встановлено, що, не отримавши
відповіді ні від начальника ТУ ДСА
України в Запорізькій області
Бєлікової І.В., ні від голови
Токмацького районного суду
Запорізької області Новікової Н.В.,
17.04.2013 ОСОБА_1 звернулась до прокурора
Запорізької області Кирилюка О.В. з
заявою, відповідно до якої просила
розглянути питання щодо скоєння
начальником ТУ ДСА України в
Запорізькій області Бєліковою І.В. та
головою Токмацького районного суду
Запорізької області Новіковою Н.В.
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 212-3 КУпАП, стосовно
несвоєчасного надання інформації на її
заяву про звільнення за власним
бажанням від 12.03.2013.

Згідно з відповіддю прокуратури
Запорізької області №07/1/1-3851-13 від
15.05.2013, позивачу було роз'яснено, що дія
ст. 12 Закону №393/96 не поширюється на
порядок розгляду заяв і скарг,
встановлений трудовим законодавством
та Законом України «Про судоустрій і
статус суддів». Таким чином,
прокуратурою Запорізької області не
встановлено порушень вимог чинного
законодавства з боку службових осіб ТУ
ДСА в Запорізькій області та
Токмацького районного суду під час
розгляду заяви від 12.03.2013.

Відповідно до ст. 12 Закону №393/96 (у
редакції від 29.11.2012), «дія цього Закону
не поширюється на порядок розгляду
заяв і скарг громадян, встановлений
кримінально-процесуальним,
цивільно-процесуальним, трудовим
законодавством, законодавством про
захист економічної конкуренції,
законами України «Про судоустрій і
статус суддів» та «Про доступ до
судових рішень», Кодексом
адміністративного судочинства
України».

У зв'язку з тим, що при розгляді заяви
від 12.03.2013 відповідачем було роз'яснено
ОСОБА_1, що вимоги Закону №393/96 не
розповсюджуються на порядок розгляду
заяви про звільнення, тому у
відповідача були відсутні підстави для
притягнення службових осіб ТУ ДСА
України в області чи Токмацького
районного суду Запорізької області до
відповідальності за ненадання
відповіді.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП (у редакції
від 09.12.2012), «працівник має право
розірвати трудовий договір, укладений
на невизначений строк, попередивши про
це власника або уповноважений ним
орган письмово за два тижні. У разі,
коли заява працівника про звільнення з
роботи за власним бажанням зумовлена
неможливістю продовжувати роботу
(переїзд на нове місце проживання;
переведення чоловіка або дружини на
роботу в іншу місцевість; вступ до
навчального закладу; неможливість
проживання у даній місцевості,
підтверджена медичним висновком;
вагітність; догляд за дитиною до
досягнення нею чотирнадцятирічного
віку або дитиною-інвалідом; догляд за
хворим членом сім'ї відповідно до
медичного висновку або інвалідом I
групи; вихід на пенсію; прийняття на
роботу за конкурсом, а також з інших
поважних причин), власник або
уповноважений ним орган повинен
розірвати трудовий договір у строк, про
який просить працівник».

В даній статті відсутні посилання на
строки розгляду заяви про звільнення
працівника, визначені Законом №393/96.

Відповідно до п.п. 6, 8 ч. 1 ст. 3 КАС
України (у редакції від 18.01.2013),
«адміністративний позов - звернення до
адміністративного суду про захист
прав, свобод та інтересів або на
виконання повноважень у
публічно-правових відносинах.

Позивач - особа, на захист прав, свобод
та інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду, а також суб'єкт
владних повноважень, на виконання
повноважень якого подана позовна заява
до адміністративного суду;

Таким чином, до адміністративного суду
може звернутися фізична або юридична
особа, чиї права, свободи чи інтереси
порушено суб'єктом владних повноважень
у зв'язку із винесенням ним рішення
(нормативно-правового акта чи
правового акта індивідуальної дії),
вчиненням дій або відсутністю таких,
які повинні бути вчинені в межах
повноважень органу державної влади,
органу місцевого самоврядування,
їхньої посадової чи службової особи,
іншого суб'єкта при здійсненні ними
владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.
Вимоги позивача повинні стосуватися
захисту або відновлення його прав,
свобод та інтересів у сфері публічно-
правових відносин від порушень з боку
суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України
«Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991 (у
редакції від 01.12.2012), «при виявленні
порушень закону прокурор у межах своєї
компетенції має право: вносити
подання; у встановленому законом
порядку ініціювати притягнення особи
до дисциплінарної, адміністративної
відповідальності, складати протокол
про адміністративне правопорушення та
починати досудове розслідування;
звертатися до суду в передбачених
законом випадках».

Таким чином, повноваження прокуратури
є виключно процесуальним правом
(функцією) прокуратури і не є владною
управлінською функцією при реагуванні
на порушення чинного законодавства в
межах компетенції.

Оскільки проведеною прокуратурою
перевіркою за заявою позивача не
встановлено порушень закону, тому у
відповідача відсутні підстави для
прокурорського реагування.
Законодавством не надано повноважень
іншим органам влади зобов'язати
прокуратуру віднайти такі підстави.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
«завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ».

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України,
«справа адміністративної юрисдикції
(далі - адміністративна справа) -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень».

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що прокуратура
Запорізької області діяла на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, тому її дії не порушують права,
свободи та законні інтереси ОСОБА_1

Таким чином, позов не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст.17,158-163, 167 КАС України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

у позові відмовити.

Постанова може бути оскаржена у
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд через
Запорізький окружний адміністративний
суд у десятиденний строк з дня
отримання постанови у повному обсязі
шляхом подання апеляційної скарги.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, що її подає, до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо її не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
О.В. Матяш