Справа № 21-450а13
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2013-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2013 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у складі:

головуючогоКривенка В.В., суддів:Гусака
М.Б., Коротких О.А., Кривенди О.В.,
Маринченка В.Л., Панталієнка П.В.,
Прокопенка О.Б., Терлецького О.О.,
Тітова Ю.Г., -

розглянувши у порядку письмового
провадження справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
об'єднання «ІнЕС»

(далі - Товариство) до Державної служби
геології та надр України про
скасування наказу,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року Товариство
звернулось до суду з позовом, в якому
просило визнати протиправним та
скасувати пункт 3 додатку № 3 до наказу
Державної служби геології та надр
України від 10 жовтня 2001 року № 112, яким
анульовано спеціальний дозвіл на
користування надрами від 9 червня 2006
року № 3880.

Указувало, що 9 червня 2006 року
Міністерство охорони навколишнього
природного середовища України видало
Товариству видало спеціальний дозвіл
на користування надрами № 3880: вид
користування надрами - видобування;
об'єкт надрокористування -
Копійчанське родовище; корисні
копалини - граніти-камінь будівельний;
мета надрокористування (робіт) -
видобування гранітів придатних в
якості сировини для виробництва щебеню
будівельного і каменю бутового марок
«1200» - «1400», термін дії спеціального
дозволу - 20 (двадцять) років.

11 серпня 2010 року Кіровська
територіальна інспекція державного
геологічного контролю за веденням
робіт по геологічному вивченню та
використанню надр (далі - Інспекція)
провела перевірку дотримання
Товариством вимог законодавства про
надра, за результатами якої 11 серпня 2010
року складено акт

№ 102 перевірки дотримання вимог
законодавства про надра, в якому
встановила порушення позивачем
законодавства про надра. На підставі
цього акта Міністерство охорони
навколишнього природного середовища
України наказом від 23 вересня

2010 року № 418 «Про анулювання, зупинення
та поновлення дії спеціальних дозволів
на користування надрами» зупинило дію
спеціального дозволу Товариства на
користування надрами.

7 вересня 2011 року Інспекція провела
планову перевірку Товариства, за
результатами якої склала акт перевірки
від 7 вересня 2011 року № 240, в якому
встановила факти неусунення
встановлених в акті від 11 серпня 2010
року № 102 порушень, що призвели до
зупинення дії спеціального дозволу на
користування надрами.

Наказом Державної служби геології та
надр України від 10 жовтня 2011 року № 112
«Про анулювання, зупинення та
поновлення дії спеціальних дозволів на
користування надрами» анульовано
спеціальний дозвіл Товариства на
користування надрами від 9 червня 2006
року № 3880 (підстава: підпункт 9 пункту 23
Порядку надання спеціальних дозволів
на користування надрами, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 30 травня 2011 року № 615; далі -
Порядок).

Оружний адміністративний суд м. Києва
постановою від 23 квітня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21 серпня 2012 року, позов задовольнив.

Вищий адміністративний суд України
постановою від 30 липня 2013 року скасував
рішення судів попередніх інстанцій, й
ухвалив нове - про відмову в позові.

Не погоджуючись із постановою Вищого
адміністративного суду України,
Товариство звернулося із заявою про її
перегляд Верховним Судом України з
підстави неоднакового застосування
судом касаційної інстанції статті 26
Кодексу України про надра та пункту 19
Порядку надання у 2008 році спеціальних
дозволів на користування надрами,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27 лютого 2008 року
№ 273 у подібних правовідносинах.

Ухвалою від 15 жовтня 2013 року Вищий
адміністративний суд України допустив
цю справу до провадження Верховного
Суду України з наведених правових
підстав.

На обґрунтування заяви позивач додав
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 5 жовтня 2010 року (справа №
К-4437/10), 27 вересня 2011 року

(справа К-2420/09) та 7 лютого 2012 року
(справа К/9991/76183/11), які, на його думку,
підтверджують неоднакове
правозастосування.

В ухвалах від 27 вересня 2011 року та 7
лютого 2012 року касаційний суд вказав,
що у разі незгоди користувачів з
припиненням права на користування
надрами за неналежне користування
ними, припинення такого права
здійснюється у судовому порядку.

В ухвалі від 5 жовтня 2010 року касаційний
суд дійшов висновку, що підставою для
прийняття рішення про анулювання
спеціального дозволу може бути лише
бездіяльність користувача надрами, яка
виявилась у невжитті жодних заходів
щодо усунення причин зупинення дії
дозволу.

У справі, що розглядається, касаційний
суд зазначив, що припинення
користування надрами в позасудовому
порядку можливо у випадках, коли
підстави припинення не пов'язані з
неналежним користуванням надрами
надрокористувачем. А оскільки
підставою припинення було невиконання
законних вимог контролюючого органу
усунути виявлені під час перевірки
недоліки, то відповідач мав право
самостійно, без звернення до суду,
прийняти рішення про анулювання
спеціального дозволу.

Вирішуючи питання про усунення
розбіжностей у застосуванні судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права колегія
суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України виходить з такого.

Відповідно до статті 26 Кодексу України
про надра право користування надрами
припиняється у разі: 1) якщо відпала
потреба у користуванні надрами;

2) закінчення встановленого строку
користування надрами; 3) припинення
діяльності користувачів надр, яким їх
було надано у користування; 4)
користування надрами з застосуванням
методів і способів, що негативно
впливають на стан надр, призводять до
забруднення навколишнього природного
середовища або шкідливих наслідків для
здоров'я населення; 5) використання надр
не для тієї мети, для якої їх було
надано, порушення інших вимог,
передбачених спеціальним дозволом на
користування ділянкою надр; 6) якщо
користувач без поважних причин
протягом двох років, а для
нафтогазоперспективних площ та
родовищ нафти та газу - 180 календарних
днів не приступив до користування
надрами; 7) вилучення у встановленому
законодавством порядку наданої у
користування ділянки надр.

Право користування надрами
припиняється органом, який надав надра
у користування, а у випадках,
передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті,
у разі незгоди користувачів, - у
судовому порядку. При цьому питання про
припинення права користування
земельною ділянкою вирішується у
встановленому земельним
законодавством порядку.

Аналіз наведеної норми права дає
підстави вважати, що право
користування надрами припиняється
органом, який надав надра у
користування, самостійно або у
судовому порядку.

У разі відсутності спору відповідач
має право у випадках, передбачених
пунктами 1, 2, 3, 7 частини першої статті 26
Кодексу України про надра, самостійно
припиняти право користування надрами,
а у випадках, передбачених пунктами 4, 5,
6 цієї статті, у разі незгоди
користувачів це право припиняється у
судовому порядку.

Таким чином, об'єднуючою ознакою цих
випадків є неналежне використання
права, зокрема, використання надр не
для тієї мети, для якої їх було надано,
порушення строків виконання певних
робіт тощо.

Відповідно до частини третьої статті 26
зазначеного Кодексу законодавством
України можуть бути передбачені й інші
випадки припинення права користування
надрами.

Пунктом 23 Порядку передбачено, що
право користування надрами
припиняється у разі невжиття
надрокористувачем заходів для
усунення причин зупинення дії дозволу
в установлений строк.

У порядку можуть мати місце додаткові
підстави для припинення користування
надрами, оскільки це передбачено
частиною третьою статті 26 Кодексу, але
не може бути змінено правило,
відповідно до якого у разі незгоди
користувачів з припиненням права на
користування надрами воно може
припинятися лише у судовому порядку.

Верховний Суд України вже
неодноразово висловлював правову
позицію при розгляді справ цієї
категорії. Так, у постановах від 19
вересня та 25 червня 2011 року (справи №№
21-164а11, 21-36а11, відповідно) він указував,
що підзаконний нормативний акт, який
встановлює додаткові підстави для
припинення користування надрами, не
може змінювати правило, відповідно до
якого у разі незгоди користувачів з
припиненням права на користування
надрами за неналежне користування ними
припинення такого права здійснюється у
судовому порядку.

Вищий адміністративний суд України не
звернув уваги на вимоги статті 26
Кодексу України про надра та практику
Верховного Суду України з розгляду
справ цієї категорії, внаслідок чого
ухвалив помилкове рішення у цій справі.

Керуючись статтями 241 - 243 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Судової палати
в адміністративних справах Верховного
Суду України

п о с т а н о в и л а:

Заяву товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
об'єднання «ІнЕС» задовольнити.

Постанову Вищого адміністративного
суду України від 30 липня 2013 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду касаційної інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає, крім випадку, встановленого
пунктом 2 частини першої статті 237
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий В.В. КривенкоСудді:М.Б.
ГусакО.А. КороткихО.В. КривендаП.В.
ПанталієнкоВ.Л. Маринченко О.О.
ТерлецькийО.Б. Прокопенко Ю.Г. Тітов