Справа № 21-439а13
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2013-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у складі:

головуючого Кривенка В.В.,суддів:Гусака
М.Б., Коротких О.А., Кривенди О.В.,
Маринченка В.Л., Панталієнка П.В.,
Прокопенка О.Б., Терлецького О.О., Тітова
Ю.Г., -розглянувши в порядку письмового
провадження справу за позовом
приватного підприємства «СПС» (далі -
Підприємство) до Харківської обласної
митниці (далі - Митниця),
Головного управління Державного
казначейства України в Харківській
області, за участю прокурора
Київського району м. Харкова, про
визнання протиправним і скасування
рішення, стягнення суми,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року Підприємство
звернулося до суду з позовом, у якому
просило визнати протиправним і
скасувати рішення Митниці від 25 червня
2010 року № 807000006/2010/000586/1 про визначення
митної вартості ввезених позивачем
товарів не за ціною договору, а на
підставі лише цінової інформації з
бази даних Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Державної
митної служби України, скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації від 24 червня 2010 року №
807070005/2010/321308/001 та стягнути з Державного
бюджету України на користь
Підприємства надмірно сплачену ним
суму податку на додану вартість (далі -
ПДВ) у розмірі 47 491 грн 84 коп.

Харківський окружний адміністративний
суд постановою від 22 липня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду України від 27
лютого 2012 року, позов задовольнив.

Вищий адміністративний суд України
ухвалою від 14 лютого 2013 року рішення
судів попередніх інстанцій залишив без
змін.

У заяві про перегляд судових рішень
Верховним Судом України
Харківська митниця Міністерства
доходів і зборів України, посилаючись
на неоднакове застосування касаційним
судом статей 264-266 Митного кодексу
України (чинного на час виникнення
спірних відносин; далі - МК) та положень
Порядку декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20
грудня 2006 року № 1766, просить скасувати
ухвалу Вищого адміністративного суду
України від 14 лютого 2013 року, справу
направити на новий касаційний розгляд.

На обґрунтування заяви додано рішення
Вищого адміністративного суду України
від 18 та 27 вересня 2012 року №№ К/9991/730/11,
К/9991/42048/11 відповідно, у яких зазначені
норми права, на думку заявника,
застосовані інакше та правильно.

Усуваючи розбіжності у
правозастосуванні судом касаційної
інстанції, колегія суддів Судової
палати в адміністративних справах
Верховного Суду України виходить із
нижченаведеного.

Вирішуючи питання про правильне
застосування судом касаційної
інстанції статті 266 МК при розгляді
інших спорів (постанови від 21 листопада
2011 року та 5 червня 2012 року №№ 21-222а11,
21-142а12 відповідно), Верховний Суд
України вказав на те, що у разі незгоди
митного органу із митною вартістю
імпортованого товару він відповідно до
вимог статті 266 МК зобов'язаний
провести процедуру консультацій, у
ході яких мав би дійти висновків щодо
застосування того чи іншого методу
визначення митної вартості товарів,
при цьому кожний наступний метод
застосовується у разі неможливості
застосування попереднього із
наведенням відповідних аргументів.

Отже, касаційний суд дійшов
правильного висновку про
неправомірність дій Митниці щодо
застосування шостого (резервного)
методу визначення митної вартості
товару без послідовного застосування
попередніх п'яти, як це встановлено
частиною п'ятою статті 266 МК, та без
обґрунтування неможливості їх
застосування.

Разом із тим висновок касаційного суду
щодо правомірності стягнення із
Державного бюджету України на користь
Підприємства суми ПДВ, що відповідає
різниці між податком, нарахованим на
митну вартість, визначену за першим
методом, і податком, нарахованим на
таку вартість, визначену за шостим
(резервним) методом, не ґрунтується на
правильному застосування норм
матеріального права.

Так, за правилами частин першої,
третьої статті 265 МК митний орган
здійснює контроль правильності
визначення митної вартості товарів
згідно з положеннями цього Кодексу. У
разі виникнення у митного органу
сумніву щодо правильності визначення
декларантом митної вартості, він своїм
рішенням має право зобов'язати
останнього визначити митну вартість
іншим способом, ніж він використав для
її визначення.

У справі, що розглядається, суди першої
та апеляційної інстанцій, не
спростовуючи наявності обґрунтованого
сумніву у митного органу щодо митної
вартості задекларованого позивачем
товару, дійшли висновку про
неправомірність дій відповідача
виключно у зв'язку з порушенням
визначеного статтею 266 МК порядку її
визначення.

Аналіз положень статей 265, 266 МК та
Порядку здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 9 квітня 2008 року № 339 (чинного на час
виникнення спірних відносин), дає
колегії суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України підстави для висновку, що
питання контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості, як і визначення методу її
обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обґрунтованого сумніву, відносяться до
виключної компетенції митних органів.
Тому суди, встановивши протиправність
рішень митного органу про визначення
митної вартості товару за тим чи іншим
методом, не вправі підміняти митний
орган, стягуючи з державного бюджету
надмірно сплачену з такої вартості
суму ПДВ, фактично визначаючи при цьому
інший метод обчислення митної
вартості.

Таким чином, суди, постановляючи у
справі, що розглядається, рішення щодо
стягнення з державного бюджету на
користь Підприємства суми надмірно
сплаченого ПДВ, фактично визначили
митну вартість ввезеного ним товару за
першим методом, чим підмінили митний
орган.

З урахуванням наведеного відповідно до
частини другої статті 243 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС) ухвала Вищого
адміністративного суду України від 14
лютого 2013 року підлягає скасуванню, а
справа - направленню на новий
касаційний розгляд.

Керуючись статтями 241-243 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Судової палати
в адміністративних справах Верховного
Суду України

п о с т а н о в и л а:

Заяву Харківської митниці
Міністерства доходів і зборів України
задовольнити.

Ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 14
лютого 2013 року скасувати, справу
направити на новий касаційний розгляд.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає, крім випадку, встановленого
пунктом 2 частини першої статті 237
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
В.В. КривенкоСудді:
М.Б. Гусак О.А.
КороткихО.В. Кривенда
В.Л. Маринченко
П.В. Панталієнко
О.Б. Прокопенко О.О. Терлецький Ю.Г.
Тітов