Справа № 812/10487/13-а
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2014-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 січня 2014 рокуЛуганськ№ 812/10487/13-а

Суддя Луганського окружного
адміністративного суду Смішлива Т.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Брянці Луганської області
до суб'єкту підприємницької діяльності
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 1482,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2013 року Управління Пенсійного
фонду України в м. Брянці Луганської
області звернулося до суду з
адміністративним позовом до суб'єкту
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідач - ОСОБА_1,
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в м. Брянці
Луганської області як платник внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Згідно ст.ст. 14, 15 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 № 1058
підприємства, установи, організації
незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання є
страхувальниками та платниками
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та відповідно до п.6 ч.2 ст.17,
п.6 ст.20 вказаного Закону
страхувальники зобов'язані
нараховувати, обчислювати і сплачувати
у встановлені строки та в повному
обсязі страхові внески до Пенсійного
фонду України.

В порушення вищевказаних норм Закону
відповідач не сплачує внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, у зв'язку з чим за 2010 рік
станом на 02.12.2013 утворилась
заборгованість в сумі 1482,00 грн.

Згідно ч. 3 ст. 106 Закону № 1058 позивачем
на адресу відповідача була направлена
вимога з повідомленням про вручення №
Ф-375 від 10.10.2011 на суму 1566,00 грн., яка
отримана відповідачем по справі 21.10.2011.

Відповідач у добровільному порядку
суму заборгованості не перерахував. У
зв'язку з чим позивач просив стягнути
суму заборгованості з відповідача.

Позивач у судове засідання не прибув,
про дату, час та місце судового
розгляду повідомлявся належним чином,
у позові просив розгляд справи
провести за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не
прибув, про дату, місце та час слухання
справи повідомлявся належним чином за
адресою, вказаною у свідоцтві про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця. До суду повернувся
конверт з відміткою пошти "за
закінченням терміну зберігання".
Згідно даних з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців відповідач
зареєстрований за вищезазначеною
адресою та відомості про зміну свого
місця знаходження не надавав.
Відповідно до положень ч. 11 ст.35 КАС
України, у разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином. З огляду на
вищезазначене, суд вважає, що вжив всі
залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача належним
чином для реалізації ним права
судового захисту своїх прав та
інтересів.

Відповідно до пункту 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи положення статті 128 КАС
України суд вважає за можливе
розглянути дану справу в порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд
приходить до такого.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач - суб'єкт підприємницької
діяльності фізична особа-підприємець
ОСОБА_1, ід.номер НОМЕР_1, зареєстрована
Виконавчим комітетом Брянківської
міської ради 08.09.2008 за № 0002951,
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в м. Брянці
Луганської області як платник внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування. (а.с.8,9).

04.02.2011 відповідачем до Управлінні
Пенсійного фонду України в м. Брянці
Луганської області подано звіт про
нарахування страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування фізичними особами -
суб'єктами підприємницької діяльності
за 2010 рік, відповідно до якого сума
нарахованих внесків становить 2019,60
грн., самостійно сплачено - 453,60 грн.
(а.с.10,11).

Згідно з даними картки особового
рахунку громадянина підприємця суми
нарахованого внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до органів Пенсійного
фонду України за 2010 рік, загальна сума
заборгованості, що підлягає сплаті
станом на 02.12.2013 становить 1482,00 грн.
(а.с.5)

Зазначена сума страхових внесків
ОСОБА_1 своєчасно не сплачена.

Позивачем, у відповідності до вимог ч.3
ст.106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 № 1058, на адресу
відповідача була направлена вимога про
сплату боргу № Ф-375 від 10.10.2011 на суму
1566,00 грн., яка отримана відповідачем по
справі 21.10.2011. У встановленому Законом
порядку вимогу УПФУ у м. Брянці
Луганської області відповідачем не
оскаржено (а.с.6,7).

З картки особового рахунку
громадянина - підприємця (а.с.5), звіту
відповідача про нарахування внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування фізичними особами -
суб'єктами підприємницької діяльності
за 2010 рік (а.с.10,11) та вимоги Ф-375 від
10.10.2011 (а.с.6) вбачається, що сума
заборгованості, яка підлягає стягненню
у примусовому порядку, становить 1482,00
грн.

Саме зазначену суму позивач просив
стягнути з відповідача у заявленому
адміністративному позові.

З 1 січня 2011 року набрав чинності Закон
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" № 2464 від 08.07.2010,
який визначає правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Статтею 1 вказаного Закону передбачено,
що єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Однак, прикінцевими та перехідними
положеннями Закону № 2464 встановлено,
що стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків та сум штрафних
санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

За змістом ст.14 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 № 1058 відповідач
є страхувальником та відповідно до ст.15
вказаного Закону платником страхових
внесків.

Згідно з п. 6 ст.20 Закону № 1058
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду. Для
вищезазначених страхувальників -
календарний місяць.

Відповідно до ч.1 ст.106 Закону № 1058 у
разі виявлення своєчасно не сплачених
сум страхових внесків страхувальники
зобов'язані самостійно обчислити ці
внески і сплатити їх з нарахуванням
пені в порядку і розмірах, визначених
цією статтею.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що
суми страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Відповідно до ч.12 ст.20 Закону № 1058
страхові внески підлягають сплаті
незалежно від фінансового стану
платника страхових внесків. У разі
наявності в платника страхових внесків
одночасно із зобов'язаннями із сплати
податків, інших обов'язкових платежів,
передбачених законом, або зобов'язань
перед іншими кредиторами, зобов'язання
із сплати страхових внесків
виконуються в першу чергу і мають
пріоритет перед усіма іншими
зобов'язаннями, крім зобов'язань щодо
виплати заробітної плати (доходу)

Таким чином суд приходить до висновку,
що позовні вимоги позивача є такими, що
підлягають задоволенню.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
не передбачено їх стягнення у даних
випадках.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 17, 18, 94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Управління Пенсійного
фонду України в м. Брянці Луганської
області задовольнити повністю.

Стягнути з суб'єкту підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 код НОМЕР_1) на користь
Управління Пенсійного фонду України в
м. Брянці Луганської області (94105,
Луганська область, м. Брянка, вул.
Котовського, 6, код 21792364, р/р 9 ЛОУ
«Ощадбанк» м. Луганськ, МФО 304665)
заборгованість зі сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування за 2010
рік на загальну суму 1482,00 грн. (одна
тисяча чотириста вісімдесят дві грн. 00
коп.).

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає до суду апеляційної інстанції

Суддя
Т.В. Смішлива