Справа № 264/7880/13-а
Суддя: Іванченко А. М.
Дата ухвалення: 2013-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/7880/13-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2013
р.
м.
Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя
Донецької області у складі судді
Іванченко А. М. , при секретарі
Верескун Г.Г., розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Іллічівського
району Маріупольської міської ради,
про визнання дій неправомірними,
стягнення недоотриманих виплат
державної допомоги та зобов»язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

29 жовтня 2013 року до Іллічівського
районного суду м. Маріуполя звернулась
ОСОБА_1 з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Іллічівського району м. Маріуполя про
визнання дій неправомірними ,
стягнення недоотриманих виплат
державної допомоги та зобов»язання
вчинити певні дії , де зазначила, що 29
серпня 2012 року у неї народилась донька
– ОСОБА_2, за якою вона здійснює нагляд
до досягнення нею трирічного віку. У
відповідності до ст.. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім’ям з
дітьми» та ст. 43 Закону України «Про
загальнообов’язкове соціальне
страхування в зв’язку з тимчасовою
непрацездатністю та витратами , в
зв’язку з народженням та похованням»
відповідач повинен був їй сплачувати
допомогу до догляду за дитиною
розміром, не менш прожиткового
мінімуму, для застрахованих осіб,
встановленого законом. Але відповідач
протягом спірного часу неправомірно
виплачував їй допомогу по догляду на
дитину в неналежному розмірі – 130
гривень щомісяця, чим порушив її права
на гарантовану державою матеріальну
підтримку материнства та належний
соціальний захист. Просила визнати дії
Управління праці та соціального
захисту населення Іллічівського
району неправомірними та стягнути з
них недоотриману допомогу по догляду
за дитиною в період з 13.10.2012 року по
30.09.2013 року, та зобов»язати відповідача
на певні дії.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не
з»явилася, надала заяву про розгляд
справи у її відсутністі, позов
підтримує у повному обсязі, просила
задовольнити позов.

Представуник відповідача ОСОБА_3 в
судове засідання не з»явився , надав
заперечення проти позову, просив
розглянути справу у її відсутність.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, встановлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 дізналася або повинна була
дізнатися про порушення її прав щодо
неправомірної виплати їй допомоги по
догляду на дитину в неналежному
розмірі протягом періоду часу з 13.10.2012
року по 29.07.2015 року, але із заявою про
свої порушені права до УПСЗН
Іллічівського району Маріупольської
міської ради звернулася лише 29.10.2013
року.

За таких обставин суд вважає, що
поважні підстави та причини для
поновлення позивачу строку для
звернення до суду з позовом за період
часу з 13.10.2012 року по 29.04.2013 року
відсутні.

Суд, дослідивши матеріали справи ,
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено , що 29.08.2012 року
позивачка народила доньку – ОСОБА_2,
про що в книзі реєстрації народжень 01
серпня 2012 року зроблено відповідний
запис за № 646 складений Іллічівським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Маріупольського міського
управління юстиції. Батьками дитини є
позивачка та ОСОБА_4 , що стверджується
свідоцтвом про народження серія 1-НО №
472955 (а.с.5) ОСОБА_1 перебуває на обліку
УПСЗН Іллічівського району
Маріупольської міської ради з 13.10.2012
року як одержувач допомоги при
народженні дитини та допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі 130 гривень на
місяць.

УПСЗН Іллічівського району
Маріупольської міської ради на
підставі заяви ОСОБА_1 призначило
ОСОБА_1 до виплати суму за період з
13.10.2012 року до 29.07.2015 року в розмірі 130
гривень щомісячно.

Статтею 5 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» від 21
листопада 1992 року № 2811-ХІІ (зі змінами
та доповненнями) передбачено, що всі
види державної допомоги сім'ям з
дітьми, крім допомоги у зв'язку з
вагітністю та пологами жінкам,
зазначеним у частині другій статті 4
цього Закону, призначають і виплачують
органи соціального захисту населення
за місцем проживання батьків
(усиновителів, опікуна, піклувальника).

З 1 січня 2008 року відповідно до статті 15
Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" та пункту 3 Прикінцевих
Положень цього Закону, пункту 22 Порядку
про призначення та виплату державної
допомоги сім'ям з дітьми затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2001 року № 1751, розмір
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між: з 1 січня 2008 року - 50%; з 1
січня 2009 року -75%; з 1 січня 2010 року -100%
прожиткового мінімуму встановленого
для працездатних осіб та
середньомісячним сукупнім доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем призначено допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до частини
першої статті 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» в
редакції Закону № 107Л/І, тобто у розмірі
не менше 130 гривень без врахування
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців.

В той же час, суд зазначає, що
відповідно до Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік», розділ П «Внесення
змін до деяких законодавчих актів
України», яким викладена зазначена
редакція частини першої статті 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», діяла по 31 грудня 2008
року.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року N 1751
саме на виконання Закону N 2811-ХІІ (пункт
1).

Таким чином, станом на день звернення
позивача до відповідача із заявою при
призначення їй допомоги по догляду за
дитиною до досягнення трирічного віку,
частина 1 статті 15 Закону діє в
наступній редакції: допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до б років.

В подальшому, ані Законом України «Про
Державний бюджет на 2012 рік», ані
Законом України «Про Державний бюджет
на 2013 рік», ані іншими законами не
встановлювався інший розмір допомоги,
ніж в Законах №2811-ХІІ та №2240-111.

Таким чином, відповідач, виплачуючи
позивачу з 29 квітня 2013 року допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі 130 грн., діяв
неправомірно та з порушенням вимог
законодавства, а тому вимоги позивача
щодо нарахування та виплати спірної
допомоги з 29 квітня 2013 року підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст.. 11 Кодекса
адміністративного судочинства
України, суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять. У зв»язку з
вищенаведеним, суд вважає можливим
вийти за межі позовних вимог та
задовольнити позовні вимоги у частині
нарахування та виплати спірної
допомоги з 29 квітня 2013 року по день
винесення рішення судом.

Щодо вимог позивача здійснювати
нарахування спірної допомоги до дати
досягнення донькою трирічного віку,
суд, вважає їх необґрунтованими,
оскільки згідно з вимогами Кодексу
адміністративного судочинства України
захисту підлягають тільки порушені
права, а не ті, які можуть бути порушені
в майбутньому, а тому вимоги позивача
підлягають задоволенню лише на дату
розгляду судом цієї справи, тобто на
час встановлення порушення прав
позивача.

В даному випадку належним і достатнім
способом захисту порушених прав
позивача є зобов'язання відповідача
здійснити виплату перерахованих сум
спірної допомоги по догляду за дитиною.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позвні вимоги ОСОБА_1
підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст.11,17,18,19,94,99, 100, 159,160, 162,
163,167 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Іллічівського району м. Маріуполя про
визнання дій неправомірними,
стягнення недоотриманих виплат
державної допомоги та зобов»язання
вчинити певні дії – задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Іллічівського району Маріупольської
міської ради щодо нарахування та
виплати державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі 130 гривень з 29
квітня 2013 року.

Зобов»язати Управління праці та
соціального захисту населення
Іллічівського району Маріупольської
міської ради здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_1 ЮліїВікторівні
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років, встановленого
Законом України «Про Державний бюджет
на 2013 рік» за період з 29 квітня 2013 року
по 27 грудня 2013 року з урахуванням
фактично здійснених за цей час виплат.

В задоволені решти позовних вимог
відмовити.

На постанову може бути подана
апеляційна скарга до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Іллічівський районний суд м.
Маріуполя протягом 10 днів з дня
отримання її копії.

Суддя:
А. М.
Іванченко