Справа № 803/2648/13-а
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2013-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року Справа № 803/2648/13-a

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Дмитрука В.В.

при секретарі судового засідання
Приходай Я.О.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача - Ягодинської
митниці Міндоходів Остапчука Я.В.,

представника відповідача - Головного
управління Державної казначейської
служби України у Волинській області
Вербич М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до
Ягодинської митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Волинській області про визнання
протиправними та скасування карток
відмови, стягнення надмірно сплачених
платежів,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі
- ФОП ОСОБА_4, позивач, підприємець)
звернулася в суд з адміністративним
позовом до Ягодинської митниці
Міндоходів (далі - відповідач-1,
митниця), Головного управління
Державної казначейської служби
України у Волинській області (далі -
відповідач-2) про визнання
протиправними та скасування карток
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №205070000/2013/00077
від 14.06.2013р. та №205070000/2013/00092 від 27.06.2013р.,
стягнення із Державного бюджету
України надмірно сплачених митних
платежів у розмірі 60 699грн.59коп.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

- 14.06.2013р. та 27.06.2013р. позивачем було
подано на митний пост «Луцьк»
Ягодинської митниці для митного
оформлення дві партії аналогічного
товару - грудинки свинячої Деллі на
кості, мороженої, з прошарками сала та
шкірою, необваленої, однак ФОП ОСОБА_4
було відмовлено у митному оформленні
товару та видано картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №205070000/2013/00077
від 14.06.2013р. та №205070000/2013/00092 від 27.06.2013р.,
які мотивовані тим, що графи 12, 45 ВМД не
відповідають вимогам статті 54 Митного
кодексу України та рішенню про
визначення митної вартості товару
№205000006/2013/000037/1 від 21.05.2013р., яке було
отримано декларантом, однак окремих
рішень про коригування митної вартості
інспекторами митного посту «Луцьк» не
приймалося, процедура консультацій із
декларантом щодо вибору для
застосування методів визначення
митної вартості товару не проводилася;

- рішення про коригування митної
вартості №205000006/2013/000037/1 від 21.05.2013р.
прийнято щодо іншої партії товару,
придбаного за іншою ціною;

- при проведенні митного контролю у
графі «Для відміток митного органу»
ДМВ №205070000/2013/ від 14.06.2013р. та №205070000/2013/
від 27.06.2013р. службовими особами
Ягодинської митниці не вчинено жодних
написів, яке це передбачено пунктами 2.2,
2.3, 2.6-2.8 Наказу Міністерства фінансів
України №500 «Про затвердження Форми
декларації митної вартості та Правил
її заповнення», а саме: не прийнято одне
з рішень, яке це передбачено частиною
третьою статті 54 Митного кодексу
України - або про визнання митної
вартості, або про прийняття письмового
рішення про її коригування відповідно
до положень статті 55 цього Кодексу.

- чинне митне законодавство України не
передбачає право митного органу
відмовляти в митному оформленні
(шляхом прийняття картки відмови) на
підставі рішення про коригування
митної вартості товару, що не
стосується даного митного оформлення.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив адміністративний позов
задовольнити повністю.

Відповідач-1 у письмових запереченнях
та його представник в судовому
засіданні позовних вимог не визнали,
мотивуючи наступним:

- при здійсненні митного оформлення
товару 14.06.2013р. та 27.06.2013р. митним
інспектором внаслідок перевірки було
виявлено, що за цим же
зовнішньоекономічним контрактом
№8/2013/ВЕ від 23.01.2013р. раніше, а саме
21.05.2013р., було прийнято рішення про
коригування митної вартості
№205000006/2013/000037/1, відповідно окремого
рішення про коригування митної
вартості виносити немає необхідності,
оскільки згідно пункту 2.13 розділу 2
Методичних рекомендацій щодо роботи
посадових осіб митних органів з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
при здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, які затверджені Наказом
Державної митної служби України від 13
липня 2012 року №362, робота посадових
осіб з аналізу, виявлення та оцінки
ризиків здійснюється шляхом перевірки
наявності прийнятих іншими митними
органами рішень про коригування митної
вартості товарів, що ввозились на
виконання того ж
зовнішньоекономічного договору
(контракту) або документа, який його
заміняє, що і оцінювані товари;

- позивачем порушено частину другу
розділу ІІ Порядку заповнення митних
декларацій на бланку єдиного
адміністративного документа, який
затверджений наказом Міністерства
фінансів України від 30.05.2012р. №651, а
саме: в графі 43 «Метод визначення
митної вартості» митної декларації не
відобразила чинного рішення про
коригування митної вартості товару;

- представником декларанта не
подавалась вимога про проведення
процедури консультації в письмовій
формі.

Представник відповідача-2, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Волинській області, в
судовому засіданні та у письмових
запереченнях адміністративний позов
не визнали з тих підстав, що відповідні
документи (висновок) на повернення
платнику помилково або надміру
сплачених митних податків до органу
казначейства не подавалися. Крім того,
підприємець не надала жодних доказів,
які б підтвердили факт перерахування
надмірно сплачених коштів до
Державного бюджету України, оскільки
кошти в сумі 352 670грн. зараховані на
депозитний рахунок Ягодинської
митниці, відкритий в Головному
управління Державної казначейської
служби України в місті Києві, а тому,
підстави для стягнення з Державного
бюджету України надмірно сплачених
коштів на користь ФОП ОСОБА_4 відсутні,
в зв'язку з чим, просить суд в
задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові матеріали
справи, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги підлягають до часткового
задоволення. При цьому судом враховано
наступне:

23 січня 2013 року між ФОП ОСОБА_4
(покупець) та фірмою Goemaere NV (Бельгія)
(продавець) укладений контракт №8/2013/ВЕ,
за умовами якого продавець
зобов'язується продати, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
товар - м'ясо свинне, а також
субпродукти, кості та інші
м'ясопродукти свиней згідно інвойсу, що
є невід'ємною частиною цього контракту
та підписується на кожну партію товару.

Судом встановлено, що 14 червня 2013 року
та 27 червня 2013 року підприємцем через
декларанта для митного оформлення й
митного контролю товарів та
транспортних засобів, що переміщуються
через митний кордон, Ягодинській
митниці (правонаступником якої є
відповідач у справі - Ягодинська
митниця Міндоходів) було подано 2
партії товару - 1) грудинка свиняча
Деллі на кості, морожена, з прошарками
сала та шкірою, необвалена - вагою нетто
20 081 кг, за ціною 2,07 євро/кг на загальну
суму 41 567,67 євро, що надійшов згідно
контракту купівлі-продажу №8/2013/ВЕ від
23 січня 2013 року та інвойсу №6147 від 11
червня 2013 року; 2) грудинка свиняча
Деллі на кості, морожена, з прошарками
сала та шкірою, необвалена - вагою нетто
20 000 кг, за ціною 2,07 євро/кг на загальну
суму 41 400 євро, що надійшов згідно
вказаного контракту та інвойсу №6389 від
24 червня 2013 року

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується представниками сторін,
декларантом для митного оформлення
товару були подані наступні документи:

а) по поставці 14.06.2013р.:

1) контракт №8/2013/ВЕ від 23.01.2013р.; 2)
рахунок-фактура (інвойс) №6147 від
07.06.2013р.; 3) вантажно-митна декларація
№205070000/2013/032969 від 14.06.2013р.; 4) декларація
митної вартості ДМВ-1 №205070000/2013/ від
14.06.2013р.; 6) міжнародна
товаротранспортна накладна CMR №1792012
від 11.06.2013р.; 6) сертифікат про
походження товару №PL/MF/AG 0000053 від
13.06.2013р.; 7) сертифікат якості від
11.06.2013р.; 8) контракт на перевезення
товару №2/2013/РL від 03.01.2013р.; 9) довідка
про транспортні витрати від 14.06.2013р.; 10)
декларація країни-відправлення
№13ВЕ302 від 11.06.2013р., 11) прайс-лист
від 10.06.2013р.; 12) калькуляція від 10.06.2013р.;
13) лист ОСОБА_4 про не страхування
товару №220 від 14.06.2013р. 14) інші,
перелічені в графі 44 ВМД, документи.

б) по поставці 27.06.2013р.:

1) контракт №8/2013/ВЕ від 23.01.2013р.; 2)
рахунок-фактура (інвойс) №6389 від
24.06.2013р.; 3) вантажно-митна декларація
№205070000/2013/035244 від 27.06.2013р.; 4) декларація
митної вартості ДМВ-1 №205070000/2013/ від
27.06.2013р.; 6) міжнародна
товаротранспортна накладна CMR №1610256
від 24.06.2013р.; 6) сертифікат про
походження товару №PL/MF/AG 0000061 від
26.06.2013р.; 7) сертифікат якості від
24.06.2013р.; 8) контракт на перевезення
товару №2/2013/РL від 03.01.2013р.; 9) довідка
про транспортні витрати від 27.06.2013р.; 10)
прайс-лист від 24.06.2013р.; 11) калькуляція
від 24.06.2013р.; 12) лист ОСОБА_4 про не
страхування товару №227 від 27.06.2013р. 14)
інші, перелічені в графі 44 ВМД,
документи.

В графах 12, 45 вантажно-митних
декларацій (ВМД): №205070000/2013/032969 від 14
червня 2013 року позивачем було вказано
митну вартість товару у розмірі 460
483грн.97коп., що складає 43 267,67 євро (41 567,67
євро - заявлена вартість товару та 1 700
євро - вартість перевезення товару),
№205070000/2013/035244 від 27 червня 2013 року митну
вартість товару вказано у розмірі 448
674грн.58коп., що складає 43 100 євро (41 400
євро - заявлена вартість товару та 1 700
євро - вартість перевезення товару).

Судом встановлено та не заперечувалося
представниками сторін у судовому
засіданні, що 14.06.2013р. та 27.06.2013р.,
відповідачем - Ягодинською митницею
було відмовлено у митному оформлені
товару та видано картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України №205070000/2013/00077 та
№205070000/2013/00092, у зв'язку з
невідповідністю заповнення граф 12, 45
ВМД вимогам статті 53 Митного кодексу
України та рішенню про коригування
митної вартості товарів № 205000006/2013/000037/1
від 21.05.2013р.

При цьому, окремого рішення про
коригування митної вартості, яка
визначена декларантом у ДМВ №205070000/2013/
від 14.06.2013р. та №205070000/2013/ від 27.06.2013р., а
також у графах 12, 45 ВМД №205070000/2013/032969 від
14.06.2013р., №205070000/2013/035244 від 27.06.2013р.
відповідачем не приймалося, а
натомість використано рішення про
коригування митної вартості від
21.05.2013р. №205000006/2013/000037/1, яке стосувалося
ВМД №205070000/2013/027933 від 21.05.2013р.

З метою запобігання псування товару,
позивачем через свого декларанта було
подано для митного оформлення товару
нові ВМД : №205070000/2013/033078 від 14.06.2013р. та
№205070000/2013/035290 від 27.06.2013р., вказавши у
графах 12, 45 ВМД митну вартість,
наведену у інвойсах №6147 від 11.06.2013р. та
№6389 від 24.06.2013р. Митне оформлення у
цьому випадку проводилось за
другорядним резервним методом із
застосуванням гарантійних зобов'язань
- грошової застави. Товар випускався у
вільний обіг із застосуванням
гарантійних зобов'язань шляхом надання
гарантій в розмірі 28 815грн.60коп. та 31
883грн.99коп. відповідно (графа В
«подробиці розрахунків» ВМД), а товар
випущено у вільний обіг.

Надаючи правову оцінку карткам відмови
в прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення Ягодинської
митниці №205070000/2013/00077 від 14.06.2013р. та
№205070000/2013/00092 від 27.06.2013р., суд зазначає
наступне.

Спірні правовідносини виникли між
сторонами стосовно відмови
контролюючого органу - Ягодинської
митниці (правонаступником якої є
Ягодинська митниця Міндоходів)
декларанту - фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_4 у здійсненні митного оформлення
з підстав невідповідності заявленої
митної вартості товару, а, відтак,
врегульовані Митним кодексом України
(далі - в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин).

Як слідує з частини першої статті 256
Митного кодексу України, відмова у
митному оформленні - це письмове
вмотивоване рішення органу доходів і
зборів про неможливість здійснення
митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через невиконання
декларантом або уповноваженою ним
особою умов, визначених цим Кодексом.

Підстави для відмови у митному
оформлені товарів визначені у частині
шостій статті 54 Митного кодексу
України, відповідно до якої, митний
орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Проаналізувавши вищевикладені норми
законодавства, суд дійшов висновку, що
контролюючий орган вправі відмовити в
митному оформлені товарів лише у разі
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів.

Відповідно до частини першої статті 54
Митного кодексу України, контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Як визначено у частині третій цієї ж
статті, за результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів орган доходів
і зборів визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Аналіз наведених положень Митного
кодексу України дають підстави дійти
висновку, що за результатами перевірки
правильності визначення митної
вартості товарів, яка зазначається
декларантом під час здійснення митного
оформлення, контролюючий орган вправі
прийняти одне з наступних рішень:

1) або визнати заявлену декларантом
митну вартість;

2) або прийняти письмове рішення про
коригування митної вартості в порядку
визначеному статтею 55 Митного кодексу
України.

Порядок прийняття одного з
вищезазначених рішень конкретизований
у Правилах заповнення декларації
митної вартості, які затвердженні
Наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 2012 року №599 (далі -
Правила).

Зокрема, як визначено у пунктах 2.3, 2.5-2.6
Правил, запис щодо рішення, яке
прийняте посадовою особою митного
органу за результатами контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, учиняється таким
чином: якщо за результатами аналізу,
виявлення та оцінки ризиків посадовою
особою митного органу встановлено
ризик заявлення неповних та/або
недостовірних відомостей про митну
вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами
третьою та/або четвертою статті 53
Кодексу, посадова особа митного органу
у графі "Для відміток митного органу"
ДМВ на паперовому носії робить запис
про необхідність подання документів
для підтвердження митної вартості
товарів із складенням переліку таких
документів, зазначає час, дату і
прізвище, ставить свій підпис та
проставляє відбиток особистої
номерної печатки.

Якщо за результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів посадовою особою
митного органу встановлені визначені
Кодексом підстави для прийняття
рішення про коригування митної
вартості товарів, в основному аркуші
ДМВ учиняється запис "Рішення про
коригування митної вартості товарів
від ____ N ____".

Якщо в митного органу відсутні
зауваження щодо заявленої декларантом
або уповноваженою ним особою митної
вартості, відсутні підстави для
прийняття рішення про коригування
митної вартості товарів, то в основному
аркуші ДМВ учиняється запис "митну
вартість визнано".

Таким чином, про прийняте рішення за
результатом контролю правильності
визначення митної вартості товарів
посадова особа митного органу
повідомляє декларанта шляхом
проставляння одного з записів у графі
"Для відмоток митного органу"
декларації митної вартості:

1) про необхідність подання документів
для підтвердження митної вартості
товарів із складенням переліку таких
документів;

2) про прийняття рішення щодо
коригування митної вартості товарів;

3) про визнання митної вартості.

При цьому, аналіз положень Митного
кодексу України дозволяє зробити
висновок, що рішення про коригування
митної вартості носять індивідуальний
характер щодо кожної окремої партії
товарів, які підлягають митному
оформленню, оскільки приймаються за
результатом вивчення поданих
декларантом документів, перевірки
цінової інформації згідно баз даних
митної служби тощо. Також при прийнятті
рішення про коригування митної
вартості товарів контролюючий орган
здійснює консультації щодо вибору
методи визначення митної вартості в
порядку частини четвертою статті 57
Митного кодексу України, а також
витребовує необхідні документи шляхом
зазначення їх переліку в графі "Для
відміток митного органу" декларації
митної вартості.

На думку суду, враховуючи
індивідуальний характер кожної партії
товарів, що підлягає митному
оформленню, митні органи позбавлені
права використовувати раніше прийняті
рішення про коригування митної
вартості до іншої партії товарів, що в
подальшому ввозяться декларантом,
оскільки будь-яких винятків з
процедури, яка встановлена частиною
третьою статті 54, статтею 55 Митного
кодексу України законодавство не
містить.

Всупереч наведеним положенням
законодавства, розглянувши подані
позивачем до митного оформлення
документи, Ягодинська митниця не
прийняла одного з рішень, як це
передбачено частиною третьою статті 53
Митного кодексу України - про визнання
митної вартості товару, або про її
коригування, оскільки декларації
митної вартості від 14.06.2013р. №205070000/2013/
та від 27.06.2013р. №205070000/2013/ всупереч
положенням Правил заповнення
декларації митної вартості не містять
жодних відміток митного органу у
відповідній графі.

Суд не приймає посилання митного
органу на рішення про коригування
митної вартості від 21.05.2013р.
№205000006/2013/000037/1, оскільки це рішення
стосується іншої поставки товару, що
відбувалася саме 21.05.2013р., а його
використання до інших поставок не
передбачено законодавством.

На думку суду також є помилковим
посилання представників відповідача
на Методичні рекомендації щодо роботи
посадових осіб митних органів з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
при здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України (далі - Методичні рекомендації),
які затвердженні Наказом Державної
митної служби України від 13 липня 2012
року № 362 з огляду на наступне.

Як слідує зі змісту пункту 2 Методичних
рекомендацій, посадові особи митного
органу з метою аналізу, виявлення та
оцінки ризиків здійснюють ряд
процедур, передбачених у відповідних
підпунктах рекомендацій. Зокрема, у
підпункті 2.13 пункту 2 Методичних
рекомендацій передбачено, здійснення
перевірки наявності прийнятих іншими
митними органами рішень про
коригування митної вартості товарів,
що ввозились на виконання того ж
зовнішньоекономічного договору
(контракту) або документа, який його
замінює, що і оцінювані товари.

Аналіз вищезазначених положень
Методичних рекомендацій дозволяє
дійти висновку, що вони не звільняють
посадових осіб митного органу від
винесення окремого рішення про
коригування митної вартості. У випадку
коли посадова особа митного органу
встановила наявність іншого рішення
про коригування митної вартості, вона
зобов'язана врахувати його та виконати
вимоги частини третьої статті 54
Митного кодексу України, тобто
прийняти одне з рішень -про визнання
митної вартості чи про її коригування.

Також суд зазначає, що Методичні
рекомендації є підзаконним
нормативно-правовим актом та носять в
першу чергу рекомендаційний характер,
а, відтак, не можуть підмінювати собою
правила, встановлені законом, а саме
частиною третьою статті 54 Митного
кодексу України.

Аналогічно, на думку суду, помилковим є
посилання митного органу на те, що ФОП
ОСОБА_4 була зобов'язана відобразити
рішення про коригування митної
вартості від 21.05.2013р. №205000006/2013/000037/1 у
графі 43 вантажно-митної декларації
(ВМД), оскільки це рішення стосується
іншої поставки товару, що відбувалася
21.05.2013р., а його використання до інших
поставок не передбачено
законодавством.

Крім того, суд звертає увагу на ту
обставину, що процедура консультацій
між сторонами, щодо вибору методу
визначення митної вартості фактично не
проводилася, про що зазначалося
представником декларанта на рішенні
про коригування митної вартості
товарів від 21.05.2013р. №205000006/2013/000037/1.

Правова позиція щодо необхідності
дотримання митним органом процедури
консультації з декларантом викладена у
постановах Верховного суду України 14
травня 2013 року (справа N 21-130а13), від 21
січня 2011 року (справа N 21-56а10), від 07
лютого 2011 року (справа N 21-76а10), від 14
листопада 2011 року (справа N 21-213а11), від 06
лютого 2012 (справа N 21-418а11), від 03 липня 2012
року (справа N 21-197а12), які в силу статті
244-2 Кодексу адміністративного
судочинства України є обов'язковими
для всіх судів України.

Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов
висновку, що відповідачем за
результатом контролю митної вартості
товару поданому позивачем до митного
оформлення 14.06.2013р. та 27.06.2013р., всупереч
вимогам Митного кодексу України не
прийнято рішення про коригування
митної вартості чи про її визнання, не
витребувано у декларанта додаткових
документів на підтвердження такої
вартості, не проведено процедури
консультації щодо вибору методів
визначення митної вартості, а тому
Ягодинська митниця передчасно
відмовила ФОП ОСОБА_4 у митному
оформленні товарів картками відмови
№205070000/2013/00077 від 14.06.2013р. та
№205070000/2013/00092 від 27.06.2013р., тобто
протиправно (а.с.8).

Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, відповідач - Ягодинська митниця
Міндоходів як суб'єкт владних
повноважень не в повній мірі довела
правомірності оскаржуваних карток
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи
пропуску товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №205070000/2013/00077
від 14.06.2013р. та №205070000/2013/00092 від 27.06.2013р.

Оскільки Ягодинською митницею за
результатом контролю митної вартості
товару поданому фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 до митного
оформлення 14.06.2013р. та 27.06.2013р. не
прийнято рішення про коригування
митної вартості, або про її визнання, не
витребувано у декларанта додаткових
документів на підтвердження такої
вартості, не проведено процедури
консультації щодо вибору методів
визначення митної вартості, тому суд
дійшов висновку, що позовні вимоги в
частині визнання протиправними та
скасування карток відмови №205070000/2013/00077
від 14.06.2013р. та №205070000/2013/00092 від 27.06.2013р.
є обґрунтованими та підлягають до
задоволення.

Щодо позовних вимог про стягнення
надмірно сплачених митних платежів в
розмірі 60 699грн.59коп. суд зазначає
наступне.

На думку суду, основними умовами для
повернення надмірно сплачених митних
платежів є:

1) обґрунтованість визначеної
декларантом митної вартості товарів;

2) протиправність рішення митного
органу щодо коригування цієї вартості.

Як встановлено судом Ягодинською
митницею фактично не проводилася
процедура контролю митної вартості
товару поданого позивачем до митного
оформлення 14.06.2013р. та 27.06.2013р., оскільки
відповідачем не винесено одного з
рішень, як того вимагає частина третя
статті 54 Митного кодексу України - про
визнання митної вартості, або про її
коригування.

За таких обставин декларуючи митну
вартість, визначену митним органом
щодо аналогічних товарів (рішення про
коригування митної вартості від
21.05.2013р. №205000006/2013/000037/1) позивач хоча й
діяв на виконання незаконних вимог
Ягодинської митниці, які викладені в
картках відмови №205070000/2013/00077 від
14.06.2013р. та №205070000/2013/00092 від 27.06.2013р.,
однак фактично сплачував митні платежі
поза процедурою контролю митної
вартості, тобто без рішення
Ягодинської митниці про коригування
митної вартості товару, який ввозився
згідно вантажно-митних декларацій
№205070000/2013/032969 від 14 червня 2013 року,
№205070000/2013/035244 від 27 червня 2013 року,
декларацій митної вартості №205070000/2013/
від 14 червня 2013 року та №205070000/2013/ від 27
червня 2013 року.

В даному випадку митним органом
взагалі не досліджувалася
обґрунтованість заявленої позивачем
митної вартості, не приймалося рішення
про коригування цієї вартості, не
витребувано додаткових документів для
її підтвердження, між сторонами не
проводилося процедура консультацій
щодо вибору методу визначення митної
вартості, а тому суд не вправі
перебирати на себе виключні
повноваження митних органів та
проводити контроль митної вартості
товарів в порядку статті 54 Митного
кодексу України.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що надмірна сплата ФОП ОСОБА_4
митних платежів у розмірі 60 699грн.59коп.
не перебуває у безпосередньому зв'язку
з протиправними діями Ягодинської
митниці щодо коригування митної
вартості, оскільки таких дій фактично
не відбувалося, митним органом не
проведено процедури контролю митної
вартості товару, який ввозився
позивачем, а відтак позовні вимоги в
цій частині призведуть до передчасного
повернення підприємцю митних платежів,
а тому не підлягають до задоволення.

Одночасно, для повного захисту прав та
законних інтересів ФОП ОСОБА_4,
враховуючи те, що митницею всупереч
положенням статті 54 Митного кодексу
України належним чином не проведена
процедура контролю митної вартості,
керуючись частиною другою статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд вважає за необхідним вийти
за межі позовних вимог та зобов'язати
Ягодинську митницю Міндоходів
повторно провести контроль
правильності визначення митної
вартості товарів, які ввозилися
підприємцем згідно вантажно-митних
декларацій №205070000/2013/032969 від 14 червня
2013 року, №205070000/2013/035244 від 27 червня 2013
року, декларацій митної вартості
№205070000/2013/ від 14 червня 2013 року та
№205070000/2013/ від 27 червня 2013 року та
прийняти одне з рішень, передбачених
частиною третьою статті 54 Митного
кодексу України.

За правилами частини третьої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, за
подання даного позову позивач мала
сплатити 68грн.82коп. за кожну позовну
вимогу немайнового характеру (про
визнання протиправною картки відмови)
та 172грн.05коп. за позовну вимогу
майнового характеру (про стягнення
коштів), що в загальному становить
309грн.69коп., однак сплатила на 0грн.31коп.
більше ніж того вимагає закон - 310грн.,
що підтверджується платіжним
дорученням №6078 від 13.12.2013р.

Оскільки суд задовольняє позовні
вимоги немайнового характеру, однак
відмовляє у задоволенні майнової
вимоги, тому на користь ФОП ОСОБА_4 слід
присудити судовий збір у розмірі
137грн.64коп.

Водночас, відповідно до статті 4 Закону
України «Про судовий збір», за подання
адміністративного позову майнового
характеру судовий збір становить 2
відсотки розміру майнових вимог, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 4
розмірів мінімальної заробітної плати.

При цьому, під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Таким чином, у розглядуваному випадку
ставка судового збору за подання
адміністративного позову майнового
характеру становила 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати, тобто 1
720грн.50коп. Позивач при поданні позову
сплатила, як того вимагає Закон України
«Про судовий збір» 10 % цієї суми, тобто
172грн.05коп.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні
позовної вимоги майнового характеру,
тому 90% суми ставки судового збору
майнового характеру - 1 548грн.45коп.
підлягає до стягнення з позивача на
користь Державного бюджету України.

Враховуючи те, що на користь ФОП ОСОБА_4
суд присудив 137грн.64коп. судового збору
у зв'язку з задоволенням позовної
вимоги немайнового характеру, але
одночасно стягує 1 548грн.45коп. судового
збору у зв'язку з відмовою у
задоволенні вимог майнового характеру
а, крім того, позивачем переплачено
судовий збір у розмірі 0 грн.31коп., тому
остаточно з позивача необхідно
стягнути 1 410грн.50коп. збору (1 548грн.45коп.
- 137грн.64коп. - 0грн.31коп.).

Керуючись статтями 2, 69-72, 94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, частиною третьою статті 4
Закону України «Про судовий збір», на
підставі Митного кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними та скасувати
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
Ягодинської митниці №205070000/2013/00077 від 14
червня 2013 року та №205070000/2013/00092 від 27
червня 2013 року

Зобов'язати Ягодинську митницю
Міндоходів повторно провести контроль
правильності визначення митної
вартості товарів, які ввозилися
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
згідно вантажно-митних декларацій
№205070000/2013/032969 від 14 червня 2013 року,
№205070000/2013/035244 від 27 червня 2013 року,
декларацій митної вартості №205070000/2013/
від 14 червня 2013 року та №205070000/2013/ від 27
червня 2013 року і прийняти за
результатами контролю одне з рішень,
передбачених частиною третьою статті 54
Митного кодексу України.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1) на користь Державного бюджету
України судовий збір у розмірі 1
410грн.50коп. (одна тисяча чотириста
десять гривень п'ятдесят копійок).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, повний
текст якої буде виготовлено 31.12.2013р.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
В.В.Дмитрук