Справа № 2а-2923/12/2670
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-2923/12/2670
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 грудня 2013 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при секретарі
за участю: представника позивача
представника відповідачаБорисюк Л.П.,
Петрика І.Й., Собківа Я.М. Гусак О.О.
Городецької А.Д. Білоцької Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Європоліс
Лоджістікс Парк І» на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 18 липня 2012 року у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Європоліс
Лоджістікс Парк І» до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
Державної податкової служи, Державної
податкової служби України про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 25.11.2011 № 157931503
та рішення про результати розгляду
скарги від 21.02.2012 № 3037/6/10-2415, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2012 року ТОВ «Європоліс
Лоджістікс Парк І» звернулося до
Окружного адміністративного суду м.
Києва із позовом до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
Державної податкової служи, Державної
податкової служби України в якому
просило скасувати податкове
повідомлення-рішення від 25.11.2011 № 157931503
та рішення про результати розгляду
скарги від 21.02.2012 № 3037/6/10-2415.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 18
липня 2012 року в задоволенні позову
відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду, звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, які з'явилися в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Як вбачається з матеріалів справи,
службовими особами Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
Державної податкової служи було
проведено камеральну перевірку
податкової звітності з податку на
прибуток ТОВ «Європоліс Лоджістікс
Парк І». Перевірку проведено за звітний
податковий період: II квартал 2011 року.

За результатами перевірки ДПІ
Шевченківському районі м. Києва ДПС
було складено Акт камеральної
перевірки податкової звітності з
податку на прибуток від 04.11.2011 № 28/1503
(далі - Акт перевірки).

Відповідно до Акту перевірки,
податковим органом встановлено
порушення позивачем вимог п. 3
підрозділу 4 розділу XX Перехідних
положень Податкового кодексу України,
а саме: до складу від'ємного значення
об'єкта оподаткування попереднього
звітного (податкового) періоду, що є
частиною валових витрат ІІ кварталу 2011
року включено від'ємне значення об'єкту
оподаткування отримане за
результатами діяльності у 2010 році.
Зазначене порушення призвело до
завищення витрат, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування та
відповідно, до завищення від'ємного
значення об'єкту оподаткування
податком на прибуток у розмірі 898 794,00
грн.

На підставі, висновків, встановлених в
Акті камеральної перевірки, ДПІ
Шевченківському районі м. Києва ДПС
було прийнято податкове
повідомлення-рішення від 25.11.2011 № 157931503,
яким встановлено завищення платником
податку суми від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток у розмірі 898 794,00 грн..

Не погоджуючись з прийнятим податковим
повідомленням-рішенням, позивач
звернувся до ДПА у м. Києві з первинною
скаргою від 30.11.2011 № 30/11-01. Однак,
рішенням ДПА у м. Києві від 27.01.2012 №
848/10/25-114 оскаржуване податкове
повідомлення-рішення було залишено без
змін, а скарга - без задоволення.

02.02.2012 позивач звернувся до ДПС України
зі скаргою на податкове
повідомлення-рішення ДПІ
Шевченківському районі м. Києва ДПС від
25.11.2011 № 157931503 та на рішення ДПА у м.
Києві від 27.01.2012 № 848/10/25-114. Однак,
рішенням ДПС України від 21.02.2012 №
3037/6/10-2415 рішення податкових органів
залишено без змін, а скаргу - без
задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим податковим
повідомленням-рішенням від 25.11.2011 №
157931503 та рішенням про результати
розгляду скарги від 21.02.2012 № 3037/6/10-2415,
позивач звернувся до суду з вимогою
визнати їх протиправними та скасувати.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що у зв'язку з набранням 01.04.2011
чинності розділу ІІІ Податкового
кодексу України та відсутністю у ньому
посилання на врахування у ІІ кварталі
2011 року від'ємного значення об'єкта
оподаткування, окрім того, що виник за
результатами діяльності у І кварталі
2011 року, від'ємне значення об'єкту
оподаткування 2010 року, що увійшло до І
кварталу 2011 року до складу від'ємного
значення ІІ кварталу 2011 року не
включається, а тому у позивача відсутні
визначені законом підстави для
включення до податкової декларації з
податку на прибуток підприємств за ІІ
квартал 2011 року від'ємного значення
об'єкта оподаткування 2010 року.

З таким висновком суду колегія суддів
не може погодитися, виходячи з
наступного.

Згідно п. 6.1 ст. 6 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
якщо об'єкт оподаткування платника
податку з числа резидентів за
результатами податкового року має
від'ємне значення об'єкта
оподаткування (з урахуванням суми
амортизаційних відрахувань), сума
такого від'ємного значення підлягає
включенню до складу валових витрат
першого календарного кварталу
наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
від'ємного значення об'єкта
оподаткування попереднього року у
складі валових витрат таких податкових
періодів наростаючим підсумком до
повного погашення такого від'ємного
значення.

У 2010 році норми цього пункту діяли з
урахуванням особливостей,
встановлених п. 22.4 ст. 22 зазначеного
вище Закону, відповідно до якого у 2010
році у складі валових витрат платника
податку враховується 20 відсотків суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування з податку на прибуток,
яке утворилося станом на 01 січня 2010
року. У 2011 році сума від'ємного
значення, яка відповідно до абз.1 цього
пункту не була врахована у складі
валових витрат, та від'ємне значення
об'єкта оподаткування, яке виникло у 2010
році, підлягають включенню до складу
валових витрат у порядку,
встановленому ст. 6 цього Закону, без
обмежень, встановлених цим пунктом.

Згідно п. 1 розділу ХІХ «Прикінцеві
положення» ПК України з 01 квітня 2011
року набрав чинності розділ ІІІ ПК
України, яким врегульовуються питання
оподаткування податком на прибуток
підприємств.

Відповідно до п. 1 підрозділу 4 розділу
ХХ «Перехідні положення» ПК України
розділ III цього Кодексу застосовується
під час розрахунків з бюджетом,
починаючи з доходів і витрат, що
отримані і проведені з 01 квітня 2011 року,
якщо інше не встановлено цим
підрозділом.

Таким чином, розрахунок об'єкта
оподаткування І кварталу 2011 року
повинен здійснюватися відповідно до
вимог п. 6.1 ст. 6 та п. 22.4 ст. 22 Закону,
якими було прямо передбачено включення
до валових витрат І кварталу 2011 року
від'ємного значення об'єкта
оподаткування, яке виникло у 2010 році
без жодних обмежень.

Згідно п. 150.1 ст. 150 ПК України, якщо
результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку з числа
резидентів за підсумками податкового
року є від'ємне значення, то сума такого
від'ємного значення підлягає включенню
до витрат першого календарного
кварталу наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
зазначеного від'ємного значення
попереднього року у складі витрат
таких податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

У відповідності до п. 3 підрозділу 4
розділу ХХ «Перехідні положення» ПК
України положення п. 150.1 ст. 150 цього
Кодексу застосовується у 2011 році з
урахуванням такого: якщо результатом
розрахунку об'єкта оподаткування
платника податку з числа резидентів за
підсумками І кварталу 2011 року є
від'ємне значення, то сума такого
від'ємного значення підлягає включенню
до витрат ІІ календарного кварталу 2011
року.

Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками другого, другого і третього
кварталів, другого-четвертого
кварталів 2011 року здійснюється з
урахуванням від'ємного значення,
отриманого платником податку за перший
квартал 2011 року, у складі витрат таких
податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

Отже, вказаними нормами права
передбачено, що розрахунок об'єкта
оподаткування податком на прибуток за
І квартал 2011 року в обов'язковому
порядку здійснюється з урахуванням
від'ємного значення об'єкта
оподаткування, що виникло в 2010 році, а
сума від'ємного значення об'єкта
оподаткування за І кварталі 2011року
підлягає включенню до валових витрат
ІІ кварталу 2011 року.

Доводи ДПІ Шевченківському районі м.
Києва ДПС ґрунтуються на невірному
розумінні п. 3 підрозділу 4 розділу ХХ
«Перехідні положення» ПК України.

На думку податкового органу вказана
норма права передбачає, що до складу
валових витрат ІІ кварталу 2011 року
включається виключно від'ємне значення
об'єкта оподаткування, отримане
суб'єктами господарювання за
результатами здійсненої господарської
діяльності за І квартал 2011 року без
врахування від'ємного значення, що
увійшло до складу першого кварталу 2011
року з 2010 року.

Однак, положеннями п. 3 підрозділу 4
розділу ХХ «Перехідні положення» ПК
України передбачено включення до
валових витрат ІІ кварталу 2011 року
від'ємного значення розрахунку об'єкта
оподаткування за І квартал 2011 року, а не
від'ємного значення результатів
діяльності суб'єкта господарювання у І
кварталі 2011 року.

Порядок розрахунку об'єкта
оподаткування податком на прибуток
закріплений у формі Податкової
декларації з податку на прибуток
підприємства, затвердженій наказом ДПА
України № 114 від 28 лютого 2011 року.

Згідно рядка 04 витрати, що враховуються
при визначенні об'єкта оподаткування
дорівнюють сумі значень рядків 05 та 06. В
свою чергу значення рядка 06 дорівнює
сумі рядків 06.1-06.6. У рядку 06.6
зазначається від'ємне значення об'єкта
оподаткування попереднього звітного
(податкового) періоду (від'ємне
значення рядка 07 Податкової декларації
за попередній звітний (податковий)
період або від'ємне значення об'єкта
оподаткування за I квартал 2011 року).

Крім того, листом від 10 листопада 2011
року № 04-39/10-1160 Комітет Верховної Ради
України з питань фінансів, банківської
діяльності, податкової та митної
політики зазначає про те, що п. 3
підрозділу 4 розділу ХХ Кодексу не
містить заборони на врахування у 2011 та
2012 роках збитків, які виникли до 01 січня
2011 року, а отже, такі збитки повинні
враховуватись у складі витрат поточних
податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення
від'ємного значення.

Таким чином, дії ТОВ «Європоліс
Лоджістікс Парк І» щодо включення до
валових витрат ІІ кварталу 2011 року
від'ємного значення об'єкта
оподаткування минулих податкових
періодів є правомірними, а відтак,
податкове повідомлення-рішення ДПІ
Шевченківському районі м. Києва ДПС від
25.11.2011 № 157931503 є протиправним та
підлягає скасуванню.

Що стосується позовних вимог ТОВ
«Європоліс Лоджістікс Парк І» про
скасування рішення ДПС України про
результати розгляду скарги від 21.02.2012 №
3037/6/10-2415, колегія суддів зважає на
наступне.

Згідно ч. 1 ст. 17 КАС України, юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
з здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій, а також у зв'язку з публічним
формуванням суб'єкта владних
повноважень шляхом виборів або
референдуму.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КАС України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Як вбачається з наведеної правової
норми, рішення суб'єкта владних
повноважень можуть бути виражені у
формі нормативно-правових актів чи
актів індивідуальної дії.

Поняття нормативно-правового акта та
акта індивідуальної дії в Кодексі
адміністративного судочинства не
врегульовані, а тому при визначення цих
понять слід звернутися до загальних
понять права.

Так, нормативно-правовий акт - це
прийнятий уповноваженим державним чи
іншим органом у межах його компетенції
офіційний письмовий документ, який
встановлює, змінює чи скасовує норми
права, носить загальний чи локальний
характер та застосовується
неодноразово; акт індивідуальної дії -
виданий суб'єктом владних повноважень
документ, прийнятий з метою реалізації
його повноважень, які породжують права
та обов'язки у того суб'єкта, якому вони
адресовані.

Визначальною ознакою як
нормативно-правового акта так і акта
індивідуальної дії є обов'язковість
його приписів для відповідного
суб'єкта (кола суб'єктів), дотримання
яких забезпечується правовими
механізмами.

Висновки, які в них викладені у рішенні
від 21.02.2012 № 3037/6/10-2415 не є рішеннями
суб'єкта владних повноважень в
розумінні КАС України, не спричиняють
виникнення будь-яких прав і обов'язків
осіб чи суб'єктів владних повноважень,
лише фіксують виявлені перевіркою
порушення, а отже, не породжують
правовідносин, що можуть бути
предметом спору.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що провадження у справі щодо
розгляду вимог про скасування рішення
Державної податкової служби України
від 21.02.2012 № 3037/6/10-2415 про результати
розгляду скарги підлягає закриттю із
скасуванням судового рішення у цій
частині.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції не відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги частково
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені у зазначеній
постанові, у зв'язку з чим є підстави
для її скасування з ухваленням нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа.

З огляду на те, що за подання
адміністративного позову до суду
позивачем було сплачено судовий збір в
розмірі 2 146,00 грн., а за подання
апеляційної скарги 1 073,00 грн., що
підтверджується відповідними
квитанціями, колегія суддів дійшла
висновку про стягнення з Державного
бюджету України на користь позивача
здійснений ним судовий збір в розмірі 3
219,00 грн.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Європоліс
Лоджістікс Парк І» на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 18 липня 2012 року - задовольнити
частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 18 липня 2012 року -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Європоліс
Лоджістікс Парк І» задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
Державної податкової служи від 25.11.2011 №
157931503.

Провадження у справі щодо позовних
вимог про скасування рішення про
результати розгляду скарги від 21.02.2012 №
3037/6/10-2415 закрити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Європоліс
Лоджістікс Парк І» здійснений ним
судовий збір в розмірі 3 219,00 грн.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання в повному обсязі, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст постанови складено та
підписано - 30.12.2013

Головуючий суддя

Борисюк Л.П.

Судді:

Петрик І.Й.

Собків Я.М.