Справа № 577/6522/13-а
Суддя: Буток Т. А.
Дата ухвалення: 2013-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 577/6522/13-а
Провадження № 2-а/577/148/13
Конотопський міськрайонний суд
Сумської області в складі:
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Конотоп справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Конотопі та Конотопському районі про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії ,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася
до суду з адміністративним позовом, в
якому просить визнати дії управління
Пенсійного фонду України в м. Конотопі
та Конотопському районі щодо відмови у
здійсненні перерахунку та виплаті
щомісячного довічного грошового
утримання, як судді у відставці,
відповідно до Рішення Конституційного
Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013
неправомірними та зобов’язати
управління Пенсійного фонду України в
м. Конотопі та Конотопському районі
перерахувати та виплатити їй щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці, відповідно до вимог ст. 129
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» та ч. 3 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» в редакції до змін, внесених
Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» в
розмірі 90 % грошового утримання
працюючого судді на відповідній посаді
згідно довідок територіального
управління Державної судової
адміністрації в Сумській області,
починаючи з 01.01.2013 року з урахуванням
раніше проведених виплат. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що наказом
Конотопського міськрайонного суду № 61
від 25.12.2006 року були припинені її
повноваження як судді та голови
Конотопського міськрайонного суду
Сумської області на підставі ст. 43
Закону України «Про статус суддів» за
власним бажанням у зв’язку з поданою
заявою про відставку. Відповідно до
Закону України «Про статус суддів» їй
було встановлено довічне грошове
утримання у розмірі 90% від заробітку.
Після звільнення довічне грошове
утримання виплачувала Державна судова
адміністрація України. З 2007 року
повноваження щодо виплати довічного
грошового утримання передані
Пенсійному фонду України. Розмір
грошового довічного утримання
призначено в розмірі 7639 грн. 20 коп.
Згідно постанови Конотопського
міськрайонного суду від 16.04.2013 року
зобов’язано управління Пенсійного
фонду України в м. Конотопі та
Конотопському районі перерахувати та
виплатити їй щомісячне довічне грошове
утримання судді у відставці,
відповідно до вимог ст. 129 та ч. 3 ст. 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» в розмірі 80 % грошового
утримання працюючого судді на
відповідній посаді згідно довідок
територіального управління Державної
судової адміністрації в Сумській
області, починаючи з 01.01.2012 року з
урахуванням раніше проведених виплат.
Разом з тим, Рішенням Конституційного
Суду України від 03,06.2013 року № 3-рп/2013 ч.3
ст. 138 Закону України “Про судоустрій і
статус суддів” визнано такою, яка
суперечить Конституції України. Крім
того, відповідно до п. 8 Рішення
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року № 3-рп/2013 покладено на
відповідні державні органи обов’язки
щодо забезпечення виконання рішення,
додержання висновку, та вказаний такий
порядок виконання цього Рішення, а
саме: ч.3 ст. 138 Закону № 2453 у редакції
Закону № 3668, яка суперечить
Конституції України‚ не підлягає
застосуванню як така, що втратила
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина третя статті 138
Закону № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом № 3668, а саме:
„Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання“. В листопаді 2013 року
позивачка звернулася з заявою до
управління Пенсійного фонду України в
м. Конотопі та Конотопському районі
щодо виконання Рішення
Конституційного Суду України від 03.06.2013
року № 3-рп/2013. Однак, листом
відповідача від 29.11.2013 року їй було
повідомлено, що підстави для
проведення перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання
відсутні. Крім того, просить поновити
строк для звернення до суду,
передбачений ст. 99 КАС України,
оскільки незадовільний стан здоров’я
чоловіка, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, заважав
їй своєчасно звернутися за захистом до
суду. Дана обставина підтверджується
медичними довідками, доданими до
адміністративного позову, згідно яких
чоловік, ОСОБА_2 в жовтні 2010 року
переніс ішемічний інсульт, в
результаті чого він не має змоги
самостійно себе обслуговувати,
пересуватися та потребує постійної
сторонньої допомоги; протягом 2013 року
неодноразово знаходився на
стаціонарному лікуванні.

Позивачка ОСОБА_1 в судове
засідання не з'явилася, надала до суду
заяву, в якій просить розглядати справу
без її участі, в зв'язку з поганим
станом здоров'я, позовні вимоги
підтримує в повному обсязі та просить
їх задовольнити.

Представник відповідача:
управління Пенсійного фонду України в
м. Конотопі та Конотопському районі за
дорученням ОСОБА_3 проти позовних вимог
заперечує

Суд, вислухавши пояснення
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню.

В судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_1 являється
суддею у відставці, що підтверджується
посвідченням судді у відставці № 00745,
видане Головою Верховної Ради України
(а.с. 4), перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Конотопі та Конотопському районі та
отримує довічне грошове утримання
судді. Постановою Конотопського
міськрайонного суду від 16.04.2013 року
зобов’язано управління Пенсійного
фонду України в м. Конотопі та
Конотопському районі перерахувати та
виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне
грошове утримання судді у відставці,
відповідно до вимог ст. 129 та ч. 3 ст. 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» в розмірі 80 % грошового
утримання працюючого судді на
відповідній посаді згідно довідок
територіального управління Державної
судової адміністрації в Сумській
області, починаючи з 01.01.2012 року з
урахуванням раніше проведених виплат.

Згідно довідки
Конотопського міськрайонного суду на
момент виходу у відставку ОСОБА_1 стаж
роботи складав 36 років 00 місяців 11 днів
(а.с. 7).

В листопаді 2013 року
позивачка звернулася з заявою до
управління Пенсійного фонду України в
м. Конотопі та Конотопському районі
щодо виконання Рішення
Конституційного Суду України від 03.06.2013
року № 3-рп/2013. Рішенням управління
Пенсійного фонду України в м. Конотопі
та Конотопському районі від 29.11.2013 року
ОСОБА_1 було повідомлено, що підстави
для проведення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання відсутні (а.с. 5,6).

Згідно довідки
територіального управління Державної
судової адміністрації в Сумській
області № 04-1921/13 від 04.12.2013 року
суддівська винагорода, яка
враховується при призначенні
(перерахунку) щомісячного довічного
грошового утримання суддям у
відставці, голови Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
за січень-листопад 2013 року становила
21793 грн., в тому числі: посадовий оклад
11470 грн., доплата за перебування на
адміністративній посаді голови
Конотопського міськрайонного суду
Сумської області 1147 грн., доплата за
вислугу років 9176 грн.(а.с. 8).

Згідно довідки
територіального управління Державної
судової адміністрації в Сумській
області № 04-1920/13 від 04.12.2013 року
суддівська винагорода, яка
враховується при призначенні
(перерахунку) щомісячного довічного
грошового утримання суддям у
відставці, голови Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
за грудень 2013 року становила 23142 грн., в
тому числі: посадовий оклад 12180 грн.,
доплата за перебування на
адміністративній посаді голови
Конотопського міськрайонного суду
Сумської області 1218 грн., доплата за
вислугу років 9744 грн. (а.с. 9).

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. Ч. 2
ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлює, що до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до ст. 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Згідно ст. 22 Конституції
України конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 126
Конституції України незалежність і
недоторканість суддів гарантуються
Конституцією і Законами України.
Матеріальне забезпечення суддів, в
тому числі суддів у відставці, та
гарантії їх соціального захисту є
одним із складових елементів принципу
незалежності суддів. Відповідно до ст.
58 Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом’якшують або скасовують
відповідальність особи.

Однією з гарантій
забезпечення незалежності суддів є
надання їм за рахунок держави
матеріального і соціального захисту,
до яких, зокрема, відноситься і
щомісячне довічне грошове утримання.

Правові засади організації
судової влади, загальний порядок
забезпечення діяльності судів та інші
питання судоустрою і статусу суддів
урегульовані Законом України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010
року.

Гарантії незалежності
суддів закріплені, зокрема, у ч. 4 ,
згідно зі ст. 47 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010
року якою незалежність судді
забезпечується окремим порядком
фінансування та організаційного
забезпечення діяльності судів,
установленим законом, належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 07.07.2010 року в
редакції Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від
08.07.2011 року щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 % грошового утримання суді з якого
було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 01 січня 2001
року — страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Разом з тим, Рішенням
Конституційного Суду України від 03,06.2013
року № 3-рп/2013 ч.3 ст. 138 Закону України
“Про судоустрій і статус суддів”
визнано такою, яка суперечить
Конституції України. Крім того,
відповідно до п. 8 Рішення
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року № 3-рп/2013 покладено на
відповідні державні органи обов’язки
щодо забезпечення виконання рішення,
додержання висновку, та вказаний такий
порядок виконання цього Рішення, а
саме: ч.3 ст. 138 Закону № 2453 у редакції
Закону № 3668, яка суперечить
Конституції України‚ не підлягає
застосуванню як така, що втратила
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина третя статті 138
Закону № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом № 3668, а саме:
„Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання“.

Відповідно до п. 1 ст. 13
Закону України “Про Конституційний
Суд України” Конституційний Суд
України приймає рішення та дає
висновки у справах щодо:
конституційності законів та інших
правових актів Верховної Ради України,
актів Президента України, актів
Кабінету Міністрів України, правових
актів Верховної Ради Автономної
Республіки Крим.

Згідно ст. 69 Закону України
“Про Конституційний Суд України”
рішення і висновки Конституційного
Суду України рівною мірою є
обов'язковими до виконання, а за ст. 70
цього Закону копії рішень і висновків
Конституційного Суду України
надсилаються наступного робочого дня
після їх офіційного оприлюднення
суб'єкту права на конституційне
подання чи конституційне звернення, з
ініціативи якого розглядалася справа,
до Міністерства юстиції України, а
також до органу влади, що прийняв
правовий акт, який був предметом
розгляду в Конституційному Суді
України. У разі необхідності
Конституційний Суд України може
визначити у своєму рішенні, висновку
порядок і строки їх виконання, а також
покласти на відповідні державні органи
обов'язки щодо забезпечення виконання
рішення, додержання висновку.
Конституційний Суд України має право
зажадати від органів, зазначених у цій
статті, письмового підтвердження
виконання рішення, додержання висновку
Конституційного Суду України.
Невиконання рішень та недодержання
висновків Конституційного Суду
України тягнуть за собою
відповідальність згідно з законом.

Враховуючи вищевикладене,
суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1
Законні та обгрунтовані, а тому
підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивачки про
поновлення пропущеного строку
звернення до суду, суд зазначає
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів, а згідно ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Відповідно до п. 7 ч. 5 ст. 107
КАС України при вирішенні питання про
відкриття провадження в
адміністративній справі суддя після
одержання позовної заяви з'ясовує чи
подано адміністративний позов у строк,
установлений законом (якщо подано
заяву про поновлення строку, то чи є
підстави для задоволення).

Дослідивши додані до
позовної заяви документи, суд
приходить до висновку, що позивачці
ОСОБА_1 слід поновити строк звернення
до суду, оскільки нею наведено суду
поважні причини пропуску строку, як то
медичні довідки про стан здоров'я. Як
вбачається, з медичних документів її
чоловік, ОСОБА_2, в жовтні 2010 року
переніс ішемічний інсульт, в
результаті чого він не має змоги
самостійно себе обслуговувати,
пересуватися та потребує постійної
сторонньої допомоги; протягом останніх
років неодноразово знаходився на
стаціонарному лікуванні. Як зазначає
ОСОБА_1, дані обставини заважали їй
своєчасно звернутися за захистом до
суду, що свідчить про те, що нею
доведено пропущення шестимісячного
строку, передбаченого ст. 99 КАС України,
з поважних причин. При цьому суд,
зазначає, що, оскільки законом не
встановлено інше, суд за внутрішнім
переконанням оцінює причини
пропущення строку звернення до суду за
кожною з заявлених позовних вимог і,
дійшов висновку, що причини пропущення
строку звернення до суду, які зазначені
позивачкою, є поважними, а тому
пропущений строк звернення до суду
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 8, 19, 22, 58, 92, 95, 124,
126, 130 Конституції України, ст. 13, 69, 70
Закону України “Про Конституційний
Суд України”, ст. 3, 17, 47, 51, 109, 123, 129, 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», Законом України “Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи”, ст. 2, 6-11, 18, 69, 94, 99, 100, 102, 104-107, 256
КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити повністю.

Поновити ОСОБА_1 строк для
звернення до суду.

Визнати дії управління
Пенсійного фонду України в м. Конотопі
та Конотопському районі щодо відмови у
здійсненні перерахунку та виплаті
щомісячного довічного грошового
утримання мені, ОСОБА_1, як судді у
відставці відповідно до Рішення
Конституційного Суду України від 03.06.2013
року № 3-рп/2013 неправомірними.

Зобов’язати управління
Пенсійного фонду України в м. Конотопі
та Конотопському районі перерахувати
та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне
грошове утримання судді у відставці,
відповідно до вимог ст. 129 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» та ч. 3 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» в редакції
до змін, внесених Законом України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», в розмірі 90 % грошового
утримання працюючого судді на
відповідній посаді згідно довідок
територіального управління Державної
судової адміністрації в Сумській
області, починаючи з 01.01.2013 року з
урахуванням раніше проведених виплат.

Допустити негайне виконання
постанови суду.

Постанова може бути
оскаржена до Харківського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня складення
постанови в повному обсязі.

Суддя:

ОСОБА_4