Справа № 2а-3202/11/1270
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2013-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2013 року м. Київ
К/9991/66873/11

№ К/9991/66873/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Усенко
Є.А.,

суддів: Блажівської Н.Є., Сіроша М.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження

касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства (ПАТ)
«Кремінський завод «Хімавтоматика»

на постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 29.06.2011

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26.08.2011

у справі № 2а-3202/11/1270 Луганського
окружного адміністративного суду

за позовом Рубіжанської об'єднаної
державної податкової інспекції у
Луганській області

до Відкритого акціонерного товариства
«Кремінський завод «Хімавтоматика»

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 29.06.2011,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 26.08.2011, позов задоволено частково:
стягнуто з ВАТ «Кремінський завод
Хімавтоматика» за період з листопада
2009 року по грудень 2010 року податковий
борг з орендної плати за землю у
розмірі 130658,00 грн., а саме 121002,36 грн. -
основний платіж та 9655,66 - пеня; та за
період листопад-грудень 2009 року та
квітень-грудень 2010 року податковий
борг з податку на додану вартість у
розмірі 164832,24 грн., а саме: 160970,00 грн.
основний платіж, 3862,24 грн. - пеня, за
рахунок стягнення коштів з рахунків
платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків. У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Кремінський
завод «Хімавтоматика» просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, та прийняти нове
рішення, яким позов Рубіжанської ОДПІ у
частині вимог про стягнення
податкового боргу з податку на додану
вартість та орендної плати за землю,
заявлених з пропуском звернення до
суду, залишити без розгляду, а в іншій
частині - залишити без задоволення.

Позивач не скористався своїм
процесуальним правом надати
заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

У судовому процесі встановлено, що за
ПАТ «Кремінський завод
«Хімавтоматика» рахується сума
податкового боргу у загальній сумі
277554,38 грн., у тому числі: з орендної
плати за земельні ділянки державної і
комунальної власності - 108085,45 грн. та
пеня - 13360,37 грн., податку на додану
вартість - 154199,47 грн. та пеня - 1908,96 грн.
Вказані суми податкового боргу виникли
внаслідок несплати самостійно
задекларованих платником податків сум
податкових зобов'язань із податку на
додану вартість за податковими
деклараціями за період з листопада по
грудень 2009 року та з квітня 2010 року по
грудень 2010 року, а також із орендної
плати за землю у податковому обліку з
листопада 2009 року по грудень 2010 року.

Відповідно до пункту 5.1. статті 5 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (Закон № 2181-III) податкове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків у податковій
декларації, вважається узгодженим з
дня подання такої податкової
декларації.

Узгоджена сума податкового
зобов'язання, не сплачена платником
податків у строки, визначені цією
статтею, визнається сумою податкового
боргу платника податків (підпункт 5.4.1
пункту 5.4. стаття 5 Закону № 2181-III).

ОДПІ направлені на адресу відповідача
першу та другу податкові вимоги від
30.03.2009 № 1/49 на суму 73914,40 грн. та від
07.05.2009 № 2/60 на 74417,52 грн.

Відповідно до пункту 95.1 ст. 95
Податкового кодексу України
контролюючий орган здійснює за
платника податків і на користь держави
заходи щодо погашення податкового
боргу такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання контролюючим органам, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини (абзац перший пункту 95.3
цієї статті).

Встановивши факт несплати
відповідачем узгоджених сум
податкових зобов'язань, суд зробив
правильний висновок про обов'язок
відповідача сплатити ці суми до
бюджету.

Доводи відповідача, якими він
обґрунтовує свою касаційну скаргу про
пропуск ОДПІ строку звернення до суду,
не мають правового значення.

Відповідно до частини 2 ст. 99 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Частина 3 цієї статті передбачає
можливість встановлення іншими
законами строків звернення до суду з
адміністративним позовом. Так, строк
на звернення до суду з позовом про
стягнення податкового боргу до 1 січня
2011 року був встановлений підпунктом
15.2.1 пункту 15.2 ст.15 Закону № 2181-ІІІ
тривалістю 1095 днів.

Оскільки ОДПІ з позовом про стягнення
сум податкового боргу, який був
самостійно узгоджений позивачем у
податковому обліку, починаючи за
листопад 2009 року, звернулась 11.04.2011,
строк звернення до суду не був
пропущений.

Разом з тим, задовольняючи частково
позовні вимоги, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився апеляційний
суд, помилково визнали наявність
підстав для того, щоб вийти за межі
позовних вимог, та задовольнили
позовні вимоги у сумі 295490,24 грн., а не
277554,38 грн., як про це просив представник
ОДПІ, уточнивши позовні вимоги (а.с. 106).

Відповідно до частини 2 ст. 11 КАС
України суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

За змістом цієї норми, право суду на
вихід за межі позовних вимог
передбачено виключно у випадку
необхідності повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.
Вихід суду за межі позовних вимог
суб'єкта владних повноважень не
відповідає завданням
адміністративного судочинства,
визначеним частиною 1 ст. 2 КАС України
як захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
Передбачивши право суб'єкта владних
повноважень на звернення до суду з
адміністративним позовом у випадках
встановлених законом, КАС України у
такий спосіб з метою забезпечення
захисту прав і законних інтересів
фізичних та юридичних осіб встановлює
судовий контроль за здійсненням
суб'єктом владних повноважень своєї
компетенції в межах, в порядку та у
спосіб, встановлений законом.

Відповідно до частини 2 ст. 220 КАС
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, у зв'язку з чим
судові рішення у частині відмови у
задоволенні позовних вимог не
підлягають касаційному перегляду.

Відповідно до ст. 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Кремінський
завод «Хімавтоматика» задовольнити
частково, змінити постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 29.06.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26.08.2011,
позов задовольнити частково: стягнути
з Публічного акціонерного товариства
«Кремінський завод «Хімавтоматика»
податковий борг у сумі 277554,83 грн., у тому
числі: податковий борг з орендної
плати за землю у сумі 121445,82 грн. (у тому
числі, 108085,45 грн. - недоїмка та 13360,37 грн. -
пеня) та з податку на додану вартість у
сумі 156108,43 грн. (у тому числі,154199,47 грн. -
недоїмка та 1908,96 грн. - пеня).

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, але
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав та в порядку,
передбачених статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: ПідписЄ.А.
УсенкоСудді: ПідписН.Є. Блажівська
ПідписМ.В. Сірош