Справа № 817/3858/13-а
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2013-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3858/13-а

26 грудня 2013 р. 11год. 45хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі колегії суддів - Гломба Ю.О.
(головуючий), суддів Дудар О.М. Зозулі
Д. П. , за участю секретаря судового
засідання Маринич В.М. та сторін і інших
осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача1: представник Ходневич О.О.

відповідача2: представник не прибув

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_3 доДержавної реєстраційної
служби України "УКРДЕРЖРЕЄСТР", до
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Корюк Т.В. про
визнання незаконним рішення та
зобов'язання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
Державної реєстраційної служби
України "УКРДЕРЖРЕЄСТР" про визнання
незаконним та скасування рішення №6812123
від 15.10.2013 року про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зобов'язання зареєструвати право
власності на самочинне будівництво, а
саме господарську споруду - гараж з
погребом, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, право власності на яке визнано
рішенням Гощанського районного суду
від 27.06.2013 року та видати відповідний
документ.

Судом до участі у справі в якості
другого відповідача залучено
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Корюк Тетяну Василівну.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що у встановленому чинним
законодавством порядку звернулася до
відповідача із заявою про реєстрацію
права власності на будівлю. До заяви
були додані документи, які зазначені у
законодавстві. Однак, рішенням
відповідача від 15.10.2013р. позивачу
відмовлено у державній реєстрації на
підставі невідповідності поданих
документів вимогам.

Зазначене рішення відповідача, на
думку позивача, є протиправним, а тому
позивач просить суд визнати вказане
рішення скасувати, зобов'язати
відповідача провести реєстрацію права
власності на будівлю.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги позивача
підтримав в повному обсязі.

Відповідач 1 - Державна реєстраційна
служба України "УКРДЕРЖРЕЄСТР", подав
письмові заперечення на позову,
позовні вимоги заперечує. В
обґрунтування заперечень зазначає, що
Державна реєстраційна служба України
не є належним відповідачем у справі так
як рішення про відмову у проведенні
державної реєстрації приймав
державний реєстратор Корюк Тетяна
Василівна, а відтак належним
відповідачем має бути саме ця особа.
Також зазначив, що чинним
законодавством заборонено Державній
реєстраційній службі України
втручатися в роботу державних
реєстраторів при прийнятті ними
відповідних рішень.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав позицію
викладену в письмових запереченнях та
просить суд відмовити в задоволенні
позовних вимог повністю.

Судом Відповідач 2 - Державний
реєстратор прав на нерухоме майно
Корюк Тетяна Василівна в судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце судового розгляду справи
повідомлявся належним чином. Подав
письмові пояснення на
адміністративний позов (а.с.39-41),
позовні вимоги заперечує. В
обґрунтування заперечень зазначає, що
рішення про відмову у державній
реєстрації права власності від 15.10.2013
року прийняте на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини адміністративної справи в їх
сукупності, перевіривши їх
дослідженими у судовому засіданні
доказами, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення
повністю.

Судом встановлено, що Рішенням
Гощанського районного суду
Рівненської області від 27.06.2013р. у
справі №557/789/13-ц визнано за ОСОБА_3
право власності на самочинне
будівництво - гараж з погребом, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Згідно відмітки на вказаному рішенні,
останнє набрало законної сили 08.07.2013р.
(а.с. 13-14).

Позивач звернувся із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень зазначеного об'єкта.

15.10.2013р. державним реєстратором прав на
нерухоме майно Корюк Тетяною
Василівною Державної реєстраційної
служби України прийнято рішення №6812123
про відмову ОСОБА_3 у державній
реєстрації права власності на гараж з
погребом, що розташований АДРЕСА_1

Зазначене рішення мотивоване тим, що
подані документи не відповідають
вимогам, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують, а саме:
відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу
України право власності на самочинно
збудоване нерухоме майно може бути за
рішенням суду визнане за особою, яка
здійснила самочинне будівництво на
земельній ділянці, що не була їй
відведена для цієї мети за умови
надання земельної ділянки в
установленому порядку особі під уже
збудоване майно; для проведення
державної реєстрації подається
документ, що відповідно до вимог
законодавства засвідчує прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта, документ що підтверджує
присвоєння адреси об'єкту нерухомого
майна.

Вважаючи дане рішення необґрунтованим
та протиправним, позивач звернувся до
суду про визнання його протиправним та
скасування.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає
наступне.

Особливості реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень
визначені Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" та
Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України №703 від 22.06.2011.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV
від 01.07.2004 року Державний реєстр
речових прав на нерухоме майно (далі -
Державний реєстр прав) - єдина державна
інформаційна система, що містить
відомості про права на нерухоме майно,
їх обтяження, а також про об'єкти та
суб'єктів цих прав.

Відповідно до статті 4 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно.

Пунктом 1 наказу Міністерства юстиції
України №607/5 від 02.04.2013 "Про заходи щодо
взаємодії органів державної
реєстрації прав та їх посадових осіб"
встановлено, що у разі подання до
структурних підрозділів
територіальних органів Мін'юсту, що
забезпечують реалізацію повноважень
Укрдержреєстру, заяви про державну
реєстрацію права власності та/або
інших речових прав на нерухоме майно
(далі - речові права), що виникають на
підставі рішення суду, що набрало
законної сили, де однією із сторін є
юридична особа, та/або інший суб'єкт
господарювання, та/або фізична особа -
підприємець; на підставі договору
іпотеки, що містить застереження про
задоволення вимог іпотекодержателя; на
цілісні майнові комплекси підприємств;
на новосформовані земельні ділянки
лісогосподарського,
природоохоронного, оздоровчого,
рекреаційного, історико-культурного
призначення, водного та
природно-заповідного фонду загальною
площею понад 1 га; на земельні ділянки
загальною площею понад 1 га, які
відводяться за рахунок земель
лісогосподарського,
природоохоронного, оздоровчого,
рекреаційного, історико-культурного
призначення, водного та
природно-заповідного фонду (у тому
числі із зміною цільового призначення);
на підставі договорів про інвестування
та/або договорів про спільну
діяльність, однією із сторін у яких є
держава в особі органу управління
майном або територіальна громада в
особі відповідного органу місцевого
самоврядування або підприємства,
установи, організації державної чи
комунальної форми власності; на
гідротехнічні споруди водних об'єктів
загальнодержавного значення та на
земельні ділянки під такими спорудами;
на підставі договору оренди,
суперфіцію, емфітевзису земельної
ділянки між організатором земельних
торгів і переможцем торгів; на земельні
ділянки, сформовані у порядку
відведення земельної ділянки із земель
державної та комунальної форми
власності у разі підготовки лотів до
проведення земельних торгів; на об'єкти
нерухомого майна загальною площею
понад 5000 кв. метрів, що розташовані на
земельній ділянці, а також у випадку
подання рішення суду, що набрало
законної сили, про зобов'язання органу
державної реєстрації прав та/або
державного реєстратора речових прав на
нерухоме майно органу державної
реєстрації прав вчинити дії щодо
реєстрації, скасування реєстрації
речових прав на нерухоме майно або
скасування записів Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно з
відповідною заявою або без неї
стосовно вищезазначених речових прав
рішення щодо державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно,
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та
скасування записів Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно
приймаються державними реєстраторами
прав на нерухоме майно Укрдержреєстру
відповідно до додатка до цього наказу.

Згідно з частиною 3 статті 16 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" разом із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень у
паперовій формі подаються оригінали
документів, необхідних для державної
реєстрації прав та їх обтяжень, їх
копії, засвідчені в установленому
порядку.

Документи необхідні, для державної
реєстрації визначені Порядком
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і Порядку надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно № 703 від
22.06.2011, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України, згідно з
яким для проведення державної
реєстрації подаються: заява про
державну реєстрацію, форма та вимоги до
заповнення якої встановлює Мін'юст
(абз.1 п.7); документ, що посвідчує особу
заявника під час подання заяви про
державну реєстрацію (паспорт
громадянина України, посвідка на
проживання особи, яка мешкає в Україні,
національний, дипломатичний чи
службовий паспорт іноземця або
документ, що його заміняє (п.9); копію
реєстраційного номера облікової
картки платника податку згідно з
Державним реєстром фізичних осіб -
платників податків (ідентифікаційний
код) (крім випадків, коли особа через
свої релігійні переконання
відмовляється від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податку, офіційно
повідомила про це відповідні органи
державної влади та має відмітку в
паспорті громадянина України);
документ про сплату державного мита
(п.10); документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності на нерухоме майно (п.27).

Відповідно пункту 12 до Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень під час розгляду
заяви про державну реєстрацію і
документів, що додаються до неї,
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та зареєстрованими
речовими правами на нерухоме майно, їх
обтяженнями, зокрема, щодо: 1)
обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у встановлених законом
випадках); 2) повноважень заявника; 3)
відомостей про нерухоме майно, речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
наявних у Державному реєстрі прав та
поданих документах; 4) наявності
обтяжень прав на нерухоме майно,
зареєстрованих відповідно до закону; 5)
наявності факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав.

Підстави, з яких державний реєстратор
приймає рішення про відмову в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень або рішення про зупинення
розгляду заяви про державну
реєстрацію, визначено Порядком
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень.

Відповідно пункту 23 Порядку державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень виключно за наявності підстав
для відмови в державній реєстрації
прав, що визначені у Законі України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Приписами статті 24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
встановлено вичерпний перелік підстав
для відмови у державній реєстрації
прав та їх обтяжень, а саме: 1) заявлене
право, обтяження не підлягає державній
реєстрації відповідно до цього Закону;
2) об'єкт нерухомого майна розміщений на
території іншого органу державної
реєстрації прав; 3) із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень звернулася неналежна особа; 4)
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; 5) заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 5-1) заяву про державну
реєстрацію обтяжень речових прав на
нерухоме майно щодо попереднього
правонабувача подано після державної
реєстрації права власності на таке
майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву
про державну реєстрацію речових прав,
похідних від права власності, подано за
відсутності державної реєстрації
права власності, крім випадків,
установлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви
про державну реєстрацію права
власності на підприємство як єдиний
майновий комплекс, житловий будинок,
будівлю, споруду (їх окремі частини), що
виникло на підставі документа, за яким
правонабувач набуває також право
власності на земельну ділянку, не
подано заяву про державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку; 5-4)
після завершення п'ятиденного строку з
дня отримання заявником письмового
повідомлення про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав не
усунено обставин, що були підставою для
прийняття такого рішення; 5-5) заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень під час вчинення нотаріальної
дії з нерухомим майном, об'єктом
незавершеного будівництва подано не до
нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6)
заяву про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень в електронній формі подано
особою, яка не є державним кадастровим
реєстратором або державним виконавцем;
6) заявником подано ті самі документи,
на підставі яких заявлене право та
обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

Як зазначалось вище, під час розгляду
поданих позивачем заяви про державну
реєстрацію і документів, доданих до
неї, державним реєстратором було
встановлено, що заявником подано
документи, які не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, зокрема, не надано
документів про надання земельної
ділянки в установленому порядку особі
під уже збудоване майно.

Згідно ст. 376 ЦК України право власності
на самочинно збудоване нерухоме майно
може бути за рішенням суду визнане за
особою, яка є власником або
користувачем земельної ділянки, на
якій було самовільно побудоване
нерухоме майно, за умови надання
земельної ділянки у встановленому
порядку особі під уже збудоване
нерухоме майно, якщо це не порушує
права інших осіб.

Згідно постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року про
практику застосування судами ст. 376 ЦК
України, власником або
землекористувачем земельної ділянки
право на забудову (будівництво)
реалізується за умови використання
земельної ділянки за її цільовим
призначенням та видом відповідно до
містобудівних умов і обмежень,
встановлених законодавством.

Відповідно до п. 16 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року про
практику застосування судами ст. 376 ЦК
України, позов особи, яка самочинно
збудувала нерухоме майно на земельній
ділянці, власником або користувачем
якої є інша особа, про визнання права
власності на цю нерухомість може бути
задоволено судом на підставі ч.3 ст. 376
ЦК України, якщо буде встановлено, що
власник або користувач земельної
ділянки не заперечує проти цього,
будівництво не порушує права інших
осіб і відповідає будівельним,
архітектурним, санітарним, екологічним
та іншим нормам і правилам, державним
стандартам.

Отже, з'ясування можливості визнання
права власності на самочинне
будівництво на земельній ділянці, що не
відведена у встановленому порядку
особі під уже збудоване нерухоме майно
здійснюється судом під час розгляду
відповідної справи, а не державним
реєстратором в межах процедури
державної реєстрації прав.

Матеріалами справи підтверджується, що
рішенням Гошанського районного суду
Рівненської області від 27.06.2013 року у
справі №557/789/13-ц визнано за ОСОБА_3
право власності на самочинне
будівництво - гараж з погребом,
розташований АДРЕСА_1.

Вказаним рішення, що набрало законної
сили 08.07.2013 року встановлено, що
самовільне будівництво гаража по вул.
Першотравневій, 7 «в», не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб,
представник відповідача (Гощанської
селищної ради) проти задоволення
позовних вимог не заперечував, що не
суперечить законодавству України.

Стосовно вимоги державного
реєстратора про надання документу, що
відповідно до вимог законодавства
засвідчує прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта, то,
як слідує з п. 46 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, обов'язок щодо надання такого
документу покладено на заявника в разі
проведення державної реєстрації прав з
видачею свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у зв'язку з набуттям
права власності на новозбудовані чи
реконструйовані об'єкти нерухомого
майна. Матеріалами справи
підтверджується, що гараж з погребом,
щодо якого позивачем подавалась заява
про державну реєстрацію права
власності не є новозбудованим чи
реконструйованим об'єктом нерухомого
майна. У даному випадку перелік
документів, необхідних для проведення
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме майно
визначений п. 28 Порядку.

Що стосується тверджень відповідача
про не присвоєння адреси об'єкту
нерухомого майна, то з даного приводу
суд зазначає, що 25 жовтня 2012 року
Комунальним підприємством «Рівненське
обласне бюро технічної інвентаризації
Рівненської обласної ради»
виготовлено технічний паспорт на
господарську споруду (а.с.10-12).
Відповідно до вказаного технічного
об'єкту нерухомого майна, гаражу з
погребом присвоєно адресу Рівненська
область, смт. Гоща, вул. Першотравнева,
буд. 7 «в».

З огляду на викладене, висновки
державного реєстратора про
невідповідність поданих позивачем
документів вимогам є безпідставними.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень", дії або
бездіяльність державного реєстратора,
державного кадастрового реєстратора,
нотаріуса, державного виконавця можуть
бути оскаржені до суду.

З огляду на викладене, позовні вимоги
слід задовольнити повністю.

Судові витрати відповідно до ст. 94 КАС
України, суд присуджує на користь
позивача.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати
рішення Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Корюк Тетяни Василівни
Державної реєстраційної служби
України "УКРДЕРЖРЕЄСТР" №6812123 від
15.10.2013 року про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень.

Зобов'язати Державну реєстраційну
службу України "УКРДЕРЖРЕЄСТР"
провести за ОСОБА_3 державну
реєстрацію права власності на
господарську споруду - гараж з
погребом, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1.

Присудити на користь позивача ОСОБА_3
із Державного бюджету судовий збір у
розмірі 68,82 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Головуючий cуддя
Гломб Ю.О.

Судді
Дудар О.М.

Зозуля Д. П.