Справа № 255/5768/13-а
Суддя: Пруднікова Г. М.
Дата ухвалення: 2013-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2а/255/215/2013
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 грудня 2013 року Ворошиловський
районний суд м. Донецька в складі:

головуючого - судді Пруднікової Г.М.,

при секретарі - Гавриловій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Донецької міської ради про
визнання дій незаконними та зобовязань
вчинити певні дії, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Донецької міської ради про
визнання дій незаконними та зобовязань
вчинити певні дії, посилаючись на
наступне.

Позивач, внаслідок захворювання,
пов'язаного з наслідками ліквідації
аварії на ЧАЕС, на 03.01.1989 року був
визнаний інвалідом 2-ї групи, а з 14.08.1998
року - інвалідом 1-ї групи. З 06.09.2004 року
безстроково відноситься до першої
категорії осіб, які постраждалі
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
що підтверджується довідкою МСЕК серія
2-18АВ №030668 та посвідченням серія
НОМЕР_1.

В жовтні 1993 року йому, як інваліду 2-ї
групи надали однокімнатну квартиру,
яка знаходиться у АДРЕСА_1. На той час в
силу свого віку позивач не потребував
сторонньої допомоги. Але на теперішній
час йому вже виповнилося 51 рік, стан
його здоров'я дуже погіршився, сім'ї він
досі не має, а потребує спеціального
піклування. Для підтримки належного
самопочуття вимушений звертатися за
медичними послугами до лікарів або
найняти доглядальницю, яку він не має
можливості оселити у себе в квартирі за
умов малої площі єдиної кімнати його
оселі.

Позивач не має можливості розмістити
масажний стіл, тренажер в одній
кімнаті, тому що з трудом рухається між
телевізором, комп'ютером та шафою, які
знаходяться та займають усю жилу площу
однокімнатної квартири.

Позивач з мрією про окрему спальну
кімнату, де буде розміщено одне його
ліжко, звернувся з заявою до Донецького
міського голови з проханням зарахувати
його до льотної черги на отримання
двокімнатної квартири без права на
приватизацію.

29.03.2013 року ОСОБА_1 отримав відповідь, з
якої вбачалося, що зазначені в його
заяві житлові умови не є підставою для
включення його до пільгового списку
осіб, що потребують поліпшення
житлових умов.

З такою відмовою позивач не згодний,
вважає, що за таких житлових умов він не
має можливості розмістити свою матір в
однокімнатній квартирі (для надання
йому допомоги), яка надавалася йому у 1993
році, як інваліду 2-ї групи, тобто у той
час він міг самостійно пересуватися і
стороння допомога йому не була
постійно потрібна. Тому просить суд
визнати дії Донецької міської ради від
29.03.2013 року незаконними, понудити
відповідача визнати його таким, що
потребує поліпшення житлових умов та
включити до пільгового списку осіб, які
потребують поліпшення житлових умов та
надати ОСОБА_1 двокімнатну квартиру на
нижніх поверхах багатоквартирного
дому, як інваліду 1-ї групи - в першу
чергу.

Позивач в судове засідання не з'явився,
був повідомлений належним чином про
дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача Донецької
міської ради - Зоря Д.А., діюча на
підставі довіреності, надала заяву про
розгляд справи без її участі. Просила
при ухваленні рішення врахувати
заперечення, викладені письмово 05.06.2013
року, та відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи,
ураховуючи надані пояснення по справі,
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 Конституції України
права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
держави.

Згідно до ст. 19 Конституції України
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

ОСОБА_1 внаслідок захворювання,
пов'язаного з наслідками ліквідації
аварії на ЧАЕС, на 03.01.1989 року був
визнаний інвалідом 2-ї групи, а з 14.08.1998
року - інвалідом 1-ї групи. З 06.09.2004 року
безстроково відноситься до першої
категорії осіб, які постраждалі
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
що підтверджується довідкою МСЕК серія
2-18АВ №030668 та посвідченням серія НОМЕР_1
(а.с. 12, 21).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 36 ЖК
Української РСР облік громадян, які
потребують поліпшення житлових умов,
здійснюється, як правило, за місцем
проживання у виконавчому комітеті
районного, міської, районної в місті,
селищної, сільської Ради народних
депутатів.

Крім того, згідно із приписами ст. 51 ЖК
Української РСР жилі приміщення в
будинках житлового фонду місцевих рад
надаються громадянам виконавчим
комітетом районної, міської, районної в
місті, селищної, сільської Ради
народних депутатів за участю
громадської комісії з житлових питань,
створюваної при виконавчому комітеті з
депутатів Рад, представників
громадських організацій, трудових
колективів.

Враховуючи вищевикладене та норми ст. 41
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», згідно із
якою особливості здійснення
повноважень районних у містах рад та їх
виконавчих органів, зокрема, питання
організації управління районами в
містах належать до компетенції міських
рад Донецькою міською радою рішенням
від 21.02.2007 № 8/62 були делеговані
вищевикладені повноваження з обліку
громадян, що відповідно до
законодавства потребують поліпшення
житлових умов, та надання відповідно до
законодавства житла, що перебуває у
комунальній власності виконавчим
комітетам районних в місті рад.

Таким чином, з аналізу зазначеного
вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_1
спрямовані на здійснення повноважень,
відсутніх у відповідача Донецької
міської ради через їх делегування їх
відповідним районним в місті радам.

Разом з тим, як вбачається з
адміністративного позову, ОСОБА_1
намагається визнати дії відповідача,
які знайшли своє відображення у
відповіді від 29.03.2013 року, незаконними,
хоча чинним законодавством не
передбачений порядок оскарження саме
відповідей органів місцевого
самоврядування (а не рішень) із
порушених позивачем питань до інших
органів місцевого самоврядування.

Так, відповідно до ст. 191 ЖК Української
РСР житлові спори вирішуються
відповідно до закону. Отже, враховуючи
вимоги ст. 55 Конституції України щодо
судового захисту прав і свобод людини і
громадянина, а також те, що юрисдикція
судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі
Донецькою міською радою оспорюваним
листом-відповіддю від 29.03.2013 року було
роз'яснено позивачу право на
оскарження відповідного рішення
виконавчого комітету Будьоннівської
районної в місті Донецьку ради у
судовому порядку.

Відповідно до п. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого і своєчасного розгляду
адміністративних справ.

Згідно з визначенням, наведеним у ст. 3
КАС України, позивач - це особа, на
захист прав, свобод та інтересів якої
подано адміністративний позов до
адміністративного суду, а також суб'єкт
владних повноважень, на виконання
повноважень якого подана позовна заява
до адміністративного суду.

Згідно до ст. 6 КАС України до
адміністративного суду має право
звернутися кожна особа, яка вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушено
її права свободи чи інтереси.

Отже, з наведених процесуальних норм
зазначеного закону випливає, що
судовому захисту підлягає лише
порушене право. Тобто до
адміністративного суду вправі
звернутися кожна особа, яка вважає, що
її право чи охоронюваний законом
інтерес порушено чи оспорюється. В
контексті наведених приписів КАС
України має значення лише суб'єктивне
уявлення особи про те, що її право чи
законний інтерес потребує захисту,
однак обов'язковою умовою здійснення
такого захисту судом є наявність
відповідного порушення права або
законного інтересу на момент звернення
до суду.

В даному разі позивачем не надано
будь-яких доказів існування порушення
або оспорювання прав позивача на
момент звернення до суду з цими
позовними вимогами. Так, оспорювання
права могло б мати місце у разі
прийняття органом місцевого
самоврядування - Донецькою міської
радою саме рішення негативного
характеру для позивача. Втім фактично
предметом позову виступають вимоги з
питань, які не входять до компетенції
Донецької міської ради, а тому не
можуть бути задоволені в повному
обсязі.

Таким чином, виходячи з викладеного, на
підставі ст. ст. 3, 19 Конституції
України, ст. ст. 15, 36, 51 Житлового кодексу
Української РСР, Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
керуючись ст.ст. 2, 3, 6, 17, 18, 155, 160-163 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Донецької міської ради про визнання
дій незаконними та зобовязань вчинити
певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Ворошиловський районний суд м.
Донецька протягом десяти днів з
моменту отримання її копії, копія
апеляційної скарги надсилається
особою, яка її подає до суду
апеляційної інстанції.

Постанова надрукована у нарадчій
кімнаті в одному примірнику.

Суддя Ворошиловського районного

суду м. Донецька
Г.М. Пруднікова