Справа № 803/2630/13-а
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2014-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2014 року Справа № 803/2630/13-a

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Дмитрука В. В.,

при секретарі судового засідання
Приходай Я. О.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача - Ягодинської
митниці Гудька О. В,

представника відповідача - Головного
управління Державної казначейської
служби України у Волинській області
Вербич М. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 до
Ягодинської митниці Міндоходів
України, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Волинській області про
скасування рішення, картки відмови та
стягнення надмірно сплачених платежів,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємць ОСОБА_5
звернулась з адміністративним позовом
до Ягодинської митниці Міндоходів
України (Ягодинська митниця,
відповідач-1), Головного управління
Державної казначейської служби
України у Волинській області (ГУДКСУ у
Волинській області, відповідач-2) про
визнання протиправними та скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів від 22 липня 2013 року №
205000006/2013/000078/1, картки відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 22 липня
2013 року № 205070000/2013/00109 та стягнення
надмірно сплачених платежів у розмірі
39499 грн. 44 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем неправомірно було
відмовлено у здійсненні митного
оформлення товару - сало без пісних
частин, свиняче морожене, обвалене, без
шкіри, вагою нетто 20002,7 кг на загальну
суму 11001,49 євро, придбаного позивачем
згідно контракту від 11.07.2013 р. № 37/2013/ВЕ,
укладеного з компанією «Westvlees Group nv», та
інвойсу від 19.07.2013 р. № VKP2/200399.
Підприємцем ОСОБА_5 через
представника-декларанта для митного
оформлення й митного контролю товарів
та транспортних засобів, що
переміщуються через митний кордон,
було надано відповідачу 1 усі необхідні
документи. В графах 12, 45 вантажно-митної
декларації (ВМД) від 22.07.2013 р. №
205070000/2013/039153 позивачем було вказано
митну вартість у розмірі 134277,57 грн.,
визначену за ціною контракту
відповідно до наданих відповідачу-1
документів та в порядку, передбаченому
ст. 58 Митного кодексу України.
Розрахована декларантом митна
вартість за ціною контракту з
врахуванням витрат на транспортування,
як зазначено в ВМД склала 134277,57 грн. або
12801,49 євро, тобто 0,55 євро за 1 кг. товару.
За результатами розгляду матеріалів
22.07.2013 р. відповідачем-1 була оформлена
та видана позивачу картка відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення (картка
відмови). Підставою прийняття
зазначеного рішення, як вбачається із
змісту відмови, стала невідповідність
заповнення граф 12, 45 ВМД вимогам статті
53 Митного кодексу України та неподання
додаткових відомостей необхідних для
підтвердження заявленої митної
вартості. У картці відмови визначено
умову, виконання якої забезпечує
можливість прийняття митного
оформлення - приведення рівня митної
вартості в графах 12,45 ВМД у
відповідність до рішення про
визначення митної вартості від 22.07.2013 р.
№ 205000006/000078/1 (далі - рішення). Згідно
зазначеного рішення митним органом
було визначено митну вартість товару,
що надійшов на адресу позивача згідно
контракту від 11.07.2013 р. № 37/2013/ВЕ та
інвойсу від 19.07.2013 р. № VKP2/200399, за ціною
1,1354 євро за 1 кг. Таким чином, різниця
між митною вартістю, визначеною
митницею та митною вартістю,
визначеною декларантом становить 0,5854
євро за 1 кг. на загальну суму 9909,79 євро
на користь першої.

З метою запобігання псування товару та
нарахування штрафних санкцій за
можливий простій автомобіля, який
перевозив товар, позивачем 22.07.2013 р.
було подано нову ВМД № 205070000/2013/39161,
вказавши у графах 12 та 45 митну вартість,
розраховану за ціною одиниці товару,
наведеної у інвойсі VKP2/200399 від 19.07.2013р.
Митне оформлення у цьому випадку
проводилось за другорядним резервним
методом із застосуванням гарантійних
зобов'язань - грошової застави.

Позивач вважає, що рішення про
коригування митної вартості товарів
від 22.07.2013 р. № 205000006/2013/000078/1 та картка
відмови у прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 22.07.2013 р.
№ 205070000/2013/00109 винесені безпідставно, з
порушенням чинного законодавства
України, а тому просить визнати їх
протиправними та скасувати. Крім того,
просить стягнути з Державного Бюджету
України в користь позивача надмірно
сплачену суму митних платежів у
розмірі 39499 грн. 44 коп.

У судовому засіданні представник
позивача адміністративний позов
підтримав з підстав, викладених у
позовній заяві.

У письмових запереченнях представник
відповідача-1 просить відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на те, що працівники
митниці діяли відповідно до вимог МК
України. При здійсненні митного
контролю та митного оформлення товару,
було з'ясовано, що митна вартість
задекларованого товару є значно
нижчою, ніж митна вартість, на
аналогічний товар, зазначена в ціновій
інформації Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Державної
митної служби України, крім того, було
виявлено невідповідність у даних,
зазначених в калькуляції собівартості
продукції. Вважає, що рішення про
коригування митної вартості товарів
від 22.07.2013 р. та картка відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску товарів
і транспортних засобів комерційного
призначення від 22.07.2013 р., прийняті у
повній відповідності до приписів
чинного законодавства, а тому просив у
задоволенні адміністративного позову
відмовити повністю.

Відповідач - Головне управління
Державної казначейської служби
України у Волинській області подав
заперечення на адміністративний позов,
в яких позову не визнав з тих підстав,
що позивачем не було подано жодних
доказів, які підтверджували факт
перерахування сплачених коштів до
Держбюджету України, просив у
задоволенні позову відмовити. У
судовому засіданні представник
відповідача - ГУДКСУ у Волинській
області підтримала подані заперечення
та просила в задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши пояснення представника
позивача та представників
відповідачів, дослідивши подані суду
письмові докази, суд приходить до
висновку, що заявлений позов підлягає
до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.07.2013 р. на
підставі контракту від 11.07.2013р. №
37/2013/ВЕ, укладеного між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_5 та фірмою
"Westvlees Group nv", інвойсу від 19.07.2013 р. №
VKP2/200399 позивач ввезла на територію
України товар - "сало свійських свиней
морожене, без шкіри, без спецій, без
консервування, без харчових добавок та
приправ, без кулінарної та теплової
обробки" кількістю 20002,7 кг та вартістю
11001,49 євро, визначеною у інвойсі, тобто
за ціною 0,55 євро за 1 кг.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується представниками сторін,
декларантом для митного оформлення
товару були подані наступні документи:
контракт від 11.07.2013 р. № 37/2013/ ВЕ; інвойс
від 19.07.2013 р. № VKP2/200399; вантажно-митну
декларацію від 22.07.2013 р. № 205070000/2013/039153;
декларацію митної вартості від 22.07.2013 р.
№ 205070000/2013/039153, міжнародну
товаро-транспортну накладну (СМR) від
19.07.2013 р. № 64671 ВО, сертифікат про
походження товару від 19.07.2013 р. №
801.663922013, ветеринарне свідоцтво ВРД-00
від 22.07.2013 р. НОМЕР_3, сертифікат якості
від 19.07.2013 р., контракт на перевезення
товару від 25.02.2013 р. № 17/2013/PL, довідка про
транспортні витрати від 21.07.2013 р.,
довідка про відсутність страхування
товару від 22.07.2013 р. № 278, платіжне
доручення про оплату товару № 1046 від
18.07.2013р., повідомлення SWIFT № 5197FV.78953UBGB
від 18.07.2013р. а також інші документи,
зазначені у графі 44 ВМД.

В графах 12, 45 ВМД від 22.07.2013 р. №
205070000/2013/039153 декларант вказав митну
вартість товару, визначену за ціною
контракту та яка становить 134277,57 грн.
або 12 801,49 євро (11001,49 євро - заявлена
вартість товару, тобто 0,55 євро за
кілограм, та 1800,00 євро - вартість
перевезення товару, включаючи
навантаження, розвантаження та
страхування).

Посадовою особою митного органу у
графі "Для відміток митного органу"
декларації митної вартості (ВМД від
22.07.2013 р. № 205070000/2013/039153) було зроблено
запис про необхідність подання у
порядку статті 53 МК України додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість товарів, а саме: прайс-листа
виробника товару, висновків про якісні
та вартісні характеристики товару,
підготовлених спеціалізованими
експертними організаціями, пояснити
розбіжність в ціні товару згідно
наданих документів - інвойсу №VKP2/200399
від 19.07.2013р. та контракту №37/2013/ВЕ від
11.07.2013р.

Того ж дня, 22.07.2013 р. Ягодинською
митницею було відмовлено у митному
оформленні товару та видано картку
відмови у прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 205070000/2013/00109
з причин невідповідності граф 12, 45 ВМД
вимогам статті 53 МК України та рішення
про визначення митної вартості товарів
від 22.07.2013р. №205000006/2013/000078/1.

Митний орган у рішенні від 22.07.2013 р. №
205000006/2013/000078/1 про визначення митної
вартості товару визначив митну
вартість товару, що ввозився за
контрактом від 11.07.2013 р. № 37/2013/ВЕ та
інвойсом від 19.07.2013 р. № VKP2/200399, за ціною
1,1354 євро за кілограм. Таким чином,
різниця між митною вартістю,
визначеною митницею та митною
вартістю, визначеною декларантом
становить 0,5854 євро за 1 кг. на загальну
суму 9909,79 євро на користь першої.

Як встановлено судом, з метою
запобігання псування товару та
нарахування штрафних санкцій за
можливий простій автомобіля, який
перевозив товар, 22.07.2013 р. представником
ОСОБА_5 було подано нову ВМД №
205070000/2013/39161, вказавши у графах 12 та 45
митну вартість, розраховану за ціною
одиниці товару, наведеної у інвойсі від
19.07.2013 р. № VKP2/200399. Митне оформлення у
цьому випадку проводилось за
другорядним резервним методом із
застосуванням гарантійних зобов'язань
- грошової застави.

Суд вважає, що рішення про коригування
митної вартості товару від 22.07.2013 р. №
205000006/2013/000078/1 та картка відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України від 22.07.2013 р. №
205070000/2013/00109 є протиправними та
підлягають скасуванню з огляду на
наступне.

Відповідно до статті 49 МК України (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Згідно з частинами 1, 2 статті 51 МК
України митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу. Митна
вартості товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Статтею 52 МК України визначено, що
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою. У випадках,
визначених цим Кодексом, для заявлення
митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, митному органу, який проводить
митне оформлення цих товарів, разом з
митною декларацією та іншими
необхідними для митного оформлення
зазначених товарів документами в
установленому порядку подається
декларація митної вартості. Декларація
митної вартості подається, зокрема, у
разі якщо до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари, додаються витрати,
зазначені у частині десятій статті 58
цього Кодексу, і якщо вони не
включалися до ціни.

Частинами 1, 2 статті 53 МК України
визначено, що у випадках, передбачених
цим Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару;за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Частиною 6,7 статті 54 МК України
визначено, що орган доходів і зборів
може відмовити у митному оформленні
товарів за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; невідповідності
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу ; надходження до органу доходів
і зборів документально підтвердженої
офіційної інформації органів доходів і
зборів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості. У разі якщо під час
проведення митного контролю орган
доходів і зборів не може аргументовано
довести, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів,
заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

Відповідно до ч.7 ст.55 МК України у
випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів орган доходів і зборів за
зверненням декларанта або
уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною органом доходів і
зборів, шляхом надання гарантій
відповідно до розділу Х цього Кодексу.
Строк дії таких гарантій не може
перевищувати 90 календарних днів з дня
випуску товарів.

В даному випадку гарантія надавалась
шляхом внесення коштів в розмірі 39499
грн. 44 коп. на рахунок митного органу
(грошова застава).

Згідно ч. 8 ст.55 МК України протягом 80
днів з дня випуску товарів декларант
або уповноважена ним особа може надати
органу доходів і зборів додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів, що
декларуються.

Згідно листа № 352 від 30.09.2013р. додаткові
документи були подані позивачем
митному органу.

Так, статтею 57 МК України встановлено,
що визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Отже, надані позивачем письмові докази
підтверджують, що визначення митної
вартості товарів, які імпортувалися за
ВМД від 22.07.2013 р. № 205070000/2013/039153,
здійснювалося декларантом за основним
методом - за ціною договору (контракту)
з наданням документів, що
підтверджують митну вартість в
порядку, визначеному частинами першою,
другою статті 53 МК України.

Згідно із частиною 3 статті 53 МК України
у разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
додаткові документи.

Пунктом 2.3 Правил заповнення
декларації митної вартості,
затверджених наказом Міністерства
фінансів України від 24 травня 2012 року №
599, зареєстрованих в Міністерстві
юстиції України 18 червня 2012 року за №
984/21296, визначено: "Запис щодо рішення,
яке прийняте посадовою особою митного
органу за результатами контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, учиняється таким
чином: якщо за результатами аналізу,
виявлення та оцінки ризиків посадовою
особою митного органу встановлено
ризик заявлення неповних та/або
недостовірних відомостей про митну
вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами
третьою та/або четвертою статті 53
Кодексу, посадова особа митного органу
у графі "Для відміток митного органу"
ВМД на паперовому носії робить запис
про необхідність подання документів
для підтвердження митної вартості
товарів із складенням переліку таких
документів, зазначає час, дату і
прізвище, ставить свій підпис та
проставляє відбиток особистої
номерної печатки".

У зв'язку з чим, посадовою особою
митного органу у графі "Для відміток
митного органу" ВМД від 22.07.2013 р. №
205070000/2013/039153 було зроблено запис про
необхідність подання у порядку статті
53 МК України додаткових документів, що
підтверджують митну вартість товарів,
а саме: прайс-листа виробника товару,
висновків про якісні та вартісні
характеристики товару, підготовлених
спеціалізованими експертними
організаціями, пояснити розбіжність в
ціні товару згідно інвойсу № VKP2/200399
від 19.07.2013р. та контракту № 37/2013/ВЕ від
11.07.2013р.

Разом з тим, відповідно до частини
восьмої статті 55 МК України протягом 80
днів з дня випуску товарів декларант
або уповноважена ним особа може надати
митному органу додаткові документи для
підтвердження заявленої ним митної
вартості товарів, що декларуються.

Позивач скористалася таким правом та
30.09.2013р. надіслала на адресу
Ягодинської митниці документи щодо
задекларованого у ВМД від 22.07.2013 р. №
205070000/2013/039153 товару, які вказані у графі
"Для відміток митного органу" ВМД:
прайс-лист фірми виробника товару від
17.07.2013 р., висновок державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
від 23.07.2013 р. № 05.03.02.-03/65987, лист ДП
"Укрпромзовнішекспертиза" від 30.09.2013 р.
№ 4386, роз'яснення щодо розбіжності в
ціні товару.

Ягодинська митниця листом від 11.10.2013 р.
№ 1/1.2-6/2289 за результатами розгляду
документів, що надійшли від позивача,
вказала про неможливість застосування
митної вартості, заявленої
декларантом, оскільки в листі ДП
"Укрпромзовнішекспертиза" від 30.09.2013 р.
№ 4386 вказано, що ціна товару згідно
інвойсу № VKP2/200399 від 19.07.2013р. становить
0,55 євро за кілограм на умовах поставки
FCA- Westrozebeke, Бельгія, відповідає поточній
коньюктурі ринку. Проте, враховуючи
інформацію з даних спеціалізованих
джерел, зазначених в листі alibaba.com,
salemeat.ru, meattraeportal.com ціна даного товару на
умовах поставки FCA - відсутня, а на сайті
gieldahanlowa.pl вказана ціна товару (back fat),
лише на умовах поставки EXW на рівні 0,95
євро/кг, тоді як в прайс-листі від
виробника вказана вартість товару 0,55
євро/кг, тому можна вважати, що лист ДП
"Укрпромзовнішекспертиза" носить
консультаційний характер та не може
бути використаним для підтвердження
вартості на товар.

Також судом не приймається до уваги
посилання представника відповідача-1
на те, що згідно ВМД від 08.07.2013 р. №
205070000/2013/36774 вартість товару (сало без
пісних частин, свиняче морожене,
обвалене, без шкіри) становила 1,1354 євро
за кг, оскільки з даної ВМД неможливо
встановити за яким методом визначено
ціну товару у декларації, якщо дана
ціна визначена у зв'язку з коригуванням
митним органом вартості товару, то чи
оскаржував декларант рішення про
визначення митної вартості саме у
такому розмірі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позивачем було надано митному органу
усі необхідні документи, що дають
можливість визначити митну вартість
товару за першим методом визначення
митної вартості - за ціною договору
(контракту), а тому висновки
Ягодинської митниці щодо
документального не підтвердження
позивачем митної вартості товару "сало
без пісних частин,свиняче морожене,
обвалене, без шкіри, без спецій, без
консервування, без харчових добавок та
приправ, без кулінарної та теплової
обробки" є необґрунтованими.

У судовому засіданні відповідачем
Ягодинською митницею не подано жодного
доказу того, що в нього виникли
обґрунтовані сумніви у достовірності
поданих декларантом відомостей щодо
митного оформлення товару та не
наведено обґрунтованих підстав щодо
неможливості застосувати перший метод
визначення митної вартості товару.

Ягодинською митницею у даному випадку
не було доведено, що мало місце не
підтвердження декларантом
документально заявленої ним митної
вартості товару і що таке не
підтвердження викликало сумніви щодо
правильності застосування декларантом
методу визначення митної вартості за
ціною договору.

Суд не заперечує права митного органу
щодо самостійного визначення митної
вартості товарів, однак, це повинно
відбуватись із дотриманням чинного
законодавства, з використанням
повноважень, обґрунтовано, тобто з
врахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дій), з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації, з
врахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення.

У даному випадку при прийнятті
оскаржуваного рішення та картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України митним органом в повній
мірі не виконані вищезазначені норми.

Разом з тим, суд не погоджується з тим
фактом, що митний орган застосував
резервний метод визначення митної
вартості, не переконавшись у
неможливості застосувати попередні
методи, оскільки, згідно з статтею 57 МК
України передбачено, що кожний
наступний метод застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу. І
лише у разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Суд зазначає, що у рішенні про
коригування митної вартості товарів
стверджується про проведення
процедури консультацій з декларантом
та досягнення згоди щодо неможливості
застосування методів визначення
митної вартості, які передбачені
статтями 50-63 Митного кодексу України.

У судовому засіданні представник
відповідача зазначив, що процедура
консультацій проводилася усно. Крім
того, представник відповідача не зміг
обґрунтувати чому неможливо було
використати попередні методи
визначення митної вартості які
передбачені статтями 50-63 Митного
кодексу України.

Крім того, рішення про визначення
митної вартості товару Ягодинська
митниця прийняла того ж дня, коли
декларант ознайомився із записом про
необхідність надання додаткових
документів (22.07.2013 р.), тим самим
позивачу не було надано достатнього
часу для надання додаткових документів
для підтвердження митної вартості
товару. Зазначений факт також свідчить
про формальний характер проведеної
процедури консультацій.

Таким чином, суд вважає, що митним
органом формально проведена процедура
консультацій з декларантом та не
обґрунтовано чому при прийнятті
рішення про коригування митної
вартості товару неможливо було
використати методи визначення митної
вартості, які визначені у статтях 50-63
Митного кодексу України.

Правова позиція щодо необхідності
дотримання митним органом процедури
консультації з декларантом викладена у
постановах Верховного суду України 14
травня 2013 року (справа N 21-130а13), від 21
січня 2011 року (справа N 21-56а10), від 07
лютого 2011 року (справа N 21-76а10), від 14
листопада 2011 року (справа N 21-213а11), від 06
лютого 2012 (справа N 21-418а11), від 03 липня 2012
року (справа N 21-197а12), які в силу статті
244-2 Кодексу адміністративного
судочинства України є обов'язковими
для всіх судів України.

Згідно з частиною другою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України (КАС України) в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, відповідач - Ягодинська митниця
як суб'єкт владних повноважень не довів
правомірності прийнятого
оскаржуваного рішення про коригування
митної вартості товарів від 22.07.2013 р. №
205000006/2013/000078/1 та картки відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 22.07.2013 р.
№ 205070000/2013/00109.

З копії ВМД № 205070000/2013/039153 від 22.07.2013 р.
вбачається, що позивачем сплачено
податок на додану вартість та ввізне
мито при митному оформленні товару, що
надійшов згідно з контрактом від 11.07.2013
р. № 37/2013/ВЕ та інвойсу від 19.07.2013 р. №
VKP2/200399 - у розмірі 51025,48 грн.

Судом також встановлено внесення
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 на
рахунок Ягодинської митниці грошової
застави у сумі 39499,44 грн. З відмітки
митного органу слідує, що митні платежі
сплачено до бюджету.

Пунктами 2.2, 3.5 Порядку
розрахунково-касового обслуговування
через органи Державного казначейства
України митних та інших платежів, які
вносяться до/або під час митного
оформлення, затвердженого наказом
Міністерством фінансів України,
Державної митної служби України від 24
січня 2006 року № 25/44, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 25 січня
2006 року за № 64/11938, передбачено, що для
зарахування коштів, що вносяться
платниками та громадянами до/або під
час митного оформлення товарів, на
балансі Головного управління
Державного казначейства України у
місті Києві відкриваються депозитні
рахунки 3734 на ім'я митних органів.
Кошти, що підлягають зарахуванню до
Державного бюджету України, не пізніше
наступного робочого дня після дати
завершення митного оформлення товарів
перераховуються митними органами з
депозитних рахунків 3734, відкритих в
ГУДК України у місті Києві, на рахунки з
обліку доходів, відкриті в головних
управліннях Державного казначейства
України в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі,
у розрізі митних органів і кодів
бюджетної класифікації доходів
бюджету.

Відповідно до пункту 1.2 цього Порядку
надмірно сплачені митні та інші
платежі - сума коштів, що з різних
причин унесена понад розмір,
установлений законодавством.

Оскільки позивачем фактично внесено до
бюджету кошти з розрахунку митної
вартості товарів, визначеної
Ягодинською митницею всупереч
положенням чинного законодавства, в
той час як належною митною вартістю
таких товарів була вартість, визначена
за першим методом (ціною договору), то
ним сплачені до бюджету кошти у розмірі
більшому, ніж встановлено
законодавством.

З огляду на це, кошти у сумі 39499,44 грн.
підлягають поверненню з Державного
бюджету України.

Повернення за рішенням суду надмірно
та/або помилково сплачених до бюджету
податків, зборів (обов'язкових
платежів) та інших доходів бюджету
провадиться органами Державного
казначейства відповідно до Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 03
серпня 2011 року № 845.

Враховуючи вищевикладене, рішення про
коригування митної вартості товарів
від 22.07.2013 р. № 205000006/2013/000078/1 та картка
відмови у прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 22.07.2013 р.
№ 205070000/2013/00109 винесені з порушенням
вимог чинного митного законодавства, є
протиправними та підлягають
скасуванню, а позов до повного
задоволення.

Частиною 1 статті 94 КАС України
передбачено: якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Враховуючи наведене, з Державного
бюджету України підлягає до стягнення
на користь позивача 310 грн. судового
збору, сплаченого при поданні
адміністративного позову згідно
платіжного доручення від 12.12.2013 р. № 6073.

Керуючись статтями 2,68-72,94,158-163 Кодексу
адміністративного судочинства України
та на підставі Митного кодексу України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними і скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів від 22 липня 2013 року №
205000006/2013/000078/1 та картку відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 22 липня
2013 року № 205070000/2013/00109.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 (43000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
код - НОМЕР_2) надмірно сплачену суму
митних платежів у розмірі 39 499 (тридцять
дев'ять тисяч чотириста дев'яносто
дев'ять) гривень 44 копійки.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 (43000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
код НОМЕР_2) судові витрати у розмірі 310
(триста десять) гривень.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, повний
текст якої буде складено 08 січня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції

Суддя
В. В. Дмитрук