Справа № 217/2810/13-а
Суддя: Соболєва І. П.
Дата ухвалення: 2013-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/217/129/2013
Справа № 217/2810/13-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2013 року Авдіївський міський
суд Донецької області в складі:

головуючого судді Соболєвої І.П.,

при секретарі Грищенко В.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Шелех М.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Авдіївка
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Авдіївці Донецької області
про визнання дій протиправними,
скасування рішення та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Авдіївці Донецької області про
визнання дій протиправними, скасування
рішення та зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії, в обґрунтування
якого вказала, що з 8 жовтня 2009 року вона
перебуває на обліку у відповідача та
отримує пенсію за віком у розмірі 86% від
заробітної плати згідно з Законом
України «Про державну службу». При
розрахунку розміру пенсії
відповідачем не було враховано
індексацію, матеріальну допомогу на
оздоровлення до щорічної відпустки та
матеріальну допомогу на
соціально-побутові потреби, з огляду на
що вона отримує пенсію у меншому
розмірі, ніж встановлено
законодавством. 21 листопада 2013 року
вона звернулась до відповідача із
заявою про здійснення відповідного
перерахунку пенсії з урахуванням
зазначених виплат, однак рішенням
відповідача № 129 від 26 листопада 2013
року у здійсненні такого перерахунку
їй було відмовлено. Посилаючись на
положення Законів України «Про
державну службу», «Про оплату праці»,
«Про пенсійне забезпечення», «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», «Про збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», просила визнати
протиправними дії відповідача щодо
відмови у перерахунку їй пенсії з
урахуванням вказаних вище виплат,
скасувати рішення відповідача № 129 від
26 листопада 2013 року, зобов'язати
відповідача зробити перерахунок
пенсії державного службовця в розмірі
86% заробітної плати відповідно до
статті 37 Закону України «Про державну
службу» (в редакції станом на 8 жовтня
2009 року) з моменту призначення 8 жовтня
2009 року з урахуванням вказаних вище
виплат.

У судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги та просила
задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
зазначивши, що пенсія позивачу
призначена відповідно до вимог чинного
на той час законодавства, з огляду на що
підстави для проведення перерахунку
пенсії відсутні. Просив відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши обставини справи
та перевіривши їх доказами в межах
заявлених позовних вимог, суд
встановив наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в м. Авдіївці Донецької області
з 7 жовтня 2009 року. Позивачеві
призначено пенсію за віком згідно з
Законом України «Про державну службу»
у розмірі 86% заробітної плати
державного службовця.

Позивач, вважаючи, що Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Авдіївці
Донецької області невірно обчислено
розмір пенсії, звернулась до
відповідача із заявою про проведення
перерахунку, з доданням до заяви
довідки про заробітну плату,
матеріальну допомогу та індексацію з
місця роботи № 05.3-23/1780 від 20 листопада
2013 року.

26 листопада 2013 року Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Авдіївці
Донецької області прийнято рішення №
129 про відмову в перерахунку пенсії, яке
мотивовано тим, що заробітна плата
державного службовця згідно зі ст. 33
Закону України «Про державну службу»
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранг, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок, визначених Постановою
Кабінету Міністрів України від 31
травня 2000 року № 865 «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії».
Матеріальна допомога носить разовий
характер та не є складовою частиною
заробітної плати відповідно до ч. 2 ст. 33
Закону України «Про державну службу».
Також вказаним Законом та Постановою
не передбачено врахування
матеріальної допомоги, грошової
винагороди державним службовцям та
індексації заробітної плати для
обчислення заробітку для призначення
пенсії. Перерахунок пенсії
здійснюється виходячи із сум
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу на момент виникнення
права на перерахунок пенсії, з якої
було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. З вказаних підстав, ОСОБА_1
у здійсненні перерахунку пенсії
відмовлено.

Не погоджуючись із діями відповідача
щодо відмови у перерахунку пенсії та
вказаним рішенням, позивач 26 листопада
2013 року звернулась до Авдіївського
міського суду Донецької області з
даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Оскільки рішення, яким позивачеві
відмовлено у проведенні перерахунку
пенсії, було прийнято відповідачем 26
листопада 2013 року, суд приходить до
висновку, що позивачем не пропущено
шестимісячний строк звернення до суду,
встановлений ч. 2 ст. 99 КАС України.

Спірні правовідносини врегульовані
загальними нормами, якими є положення
Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII
«Про державну службу» (далі - Закон №
3723-XII) та Закону України від 24 березня 1995
р. № 108/95-ВР «Про оплату праці» (далі -
Закон № 108/95-ВР), а також спеціальними
нормами, що містяться у Законі України
від 9 липня 2003 р. № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон № 1058-IV) та
Законі України від 5 листопада 1991 р. №
1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі
- № 1788-XII), - у редакціях, чинних на час
здійснення розрахунку розміру пенсії
позивачеві.

Так, за змістом статті 37 Закону № 3723-XII
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 % від сум їх
заробітної плати, на які нараховується
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування. За кожний повний рік
роботи понад 10 років на державній
службі пенсія збільшується на 1 %
заробітку, але не більше 90% заробітної
плати.

Як вбачається з рішення Управління
Пенсійного фонду України в м. Авдіївці
Донецької області від 26 листопада 2013
року № 129 та не заперечується
сторонами, пенсія ОСОБА_1 призначена у
розмірі 86% заробітної плати.

У частині першій статті 1 Закону №
108/95ВР встановлено, що заробітна плата -
це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Що стосується врахування для
обчислення пенсії індексації доходів
позивача, то на підставі ст. 1 Закону
України від 3 липня 1991 року № 1282-XII «Про
індексацію грошових доходів
населення» індексація грошових
доходів населення - встановлений
законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг. Статтею 2 цього Закону
передбачено, що індексації підлягають
грошові доходи громадян, одержані ними
в гривнях на території України і які не
мають разового характеру, в тому числі,
пенсії та оплата праці (грошове
забезпечення). Статтею 10 цього ж Закону
визначено, що Індексація доходів
працюючого населення проводиться
за

основним місцем роботи.

Статтею 66 Закону № 1788-XII врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої
зазначеної статті до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України від 26
червня 1997 року № 400/97 ВР «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу)).

Згідно зі статтею 41 Закону № 1058-IV до
виплат (доходів), що враховуються в
заробітну плату (дохід) застрахованої
особи для обчислення пенсії, належать,
зокрема: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим самим Законом були фактично
нараховані (обчислені) та сплачені
страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених положень
законодавства отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Як вбачається з довідки Головного
управління юстиції у Донецькій області
від 21 листопада 2013 року № 05.3-23/1793 про
складові заробітної плати (надбавки та
премії за останні 24 календарні місяці
роботи або за будь-які 60 календарних
місяців роботи підряд перед зверненням
за пенсією), що подається для
призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»,
за формою, затвердженою Постановою
Правління Пенсійного фонду України від
14 лютого 2011 року № 5-1, виданій ОСОБА_1, за
період з 1 жовтня 2007 року по 30 вересня 2009
року їй було нараховано виплати у сумі 9
269,64 гривні, на яку були нараховані
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування. Ці
виплати складаються з матеріальної
допомоги у розмірі 7 617,83 гривень та суми
індексації на заробітну плату у
розмірі 1 651,81 гривня.

Проте, всупереч зазначених вище вимог
законодавства, відповідачем
протиправно зазначені виплати не було
взято до уваги при розрахунку розміру
пенсії з урахуванням зазначених
виплат.

Вказані висновки суду узгоджуються із
правовими висновками Верховного Суду
України, викладеними у постанові від 20
лютого 2012 р. у справі № 21-430а11, які є
обов'язковими для суду відповідно до ч.
1 ст. 244-2 КАС України.

Однак, обираючи спосіб захисту
порушеного права як визнання дій щодо
відмови відповідача у здійсненні
перерахунку пенсії та, водночас,
скасування рішення відповідача про
відмову у перерахунку пенсії,
позивачем не було враховано наступне.

Рішенням від 01.10.1998 по справі № 13-рп/98
Конституційний Суд України
констатував, що юрисдикція судів, тобто
їх повноваження вирішувати спори про
право та інші правові питання згідно з
частиною другою статті 124 Конституції
України поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.

Конституція України гарантує кожному
судовий захист його прав у межах
конституційного, цивільного,
господарського, адміністративного і
кримінального судочинства України.
Норми, що передбачають вирішення
спорів, зокрема про поновлення
порушеного права, не можуть суперечити
принципу рівності усіх перед законом
та судом і у зв'язку з цим обмежувати
право на судовий захист.

Конституційний Суд України у пункті 1.1
рішення від 07.05.2002 у справі № 1-1/2002
8-рп/2002 вказав, що положення про
поширення юрисдикції судів на всі
правовідносини, що виникають у державі,
означає, що до юрисдикції
Конституційного Суду України та судів
загальної юрисдикції належить,
відповідно до їх повноважень,
вирішення питань, що мають правовий
характер.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

За змістом цієї норми, предмет
оскарження за правилами
адміністративного судочинства повинен
мати юридичне значення, тобто впливати
на коло прав, свобод, законних
інтересів чи обов'язків, встановлені
законом умови їх реалізації.

Згідно зі статтею 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Закріплення ч. 2 ст. 2 КАС України
положення про можливість оскарження
до адміністративних судів будь-яких
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією та
законами України встановлено інший
порядок судового провадження, не
означає спростування висновку про
юридичне значення рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень як предмета судового
оскарження, так само як не означає і
нівелювання способу захисту порушених
прав, свобод чи законних інтересів.

Підстави для проведення перерахунку
пенсії визначені у ст.ст. 42- 43 Закону №
1058-IV. Зазначені положення передбачають
можливість проведення перерахунку вже
призначених пенсій у разі виникнення
обставин, що обумовлюють зміну її
розміру (зокрема, збільшення середньої
заробітної плати (доходу) та ін.). Момент
проведення перерахунку пенсії
відповідно до ч. 4 ст. 45 цього Закону
пов'язується із днем звернення особи до
органів Пенсійного фонду України з
вимогою про проведення перерахунку. В
цей же час, ч. 1 ст. 45 вказаного Закону
пов'язує момент призначення пенсії із
днем звернення особи до органу
Пенсійного фонду України за її
призначенням. Аналізуючи вказані
положення Закону, суд доходить
висновку, що в даному випадку в
позивача виникло право на отримання
пенсії, виходячи із розрахунку
заробітної плати (доходу), з
врахуванням виплат матеріальної
допомоги та індексації, з моменту
призначення пенсії, тобто з 7 жовтня 2009
року, а не на її перерахунок з моменту
звернення до відповідача із заявою про
його здійснення.

Отже, юридичне значення для позивача
мають саме дії відповідача щодо
здійснення належного розрахунку
розміру пенсії при її призначенні, з
урахуванням виплат матеріальної
допомоги та індексації, з яких
обчислені страхові внески.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 11 КАС
України, суд в даному випадку вважає за
можливе з метою повного та всебічного
захисту порушеного права позивача
вийти за межі позовних вимог, обравши
належний спосіб захисту порушеного
права як визнання протиправними дії
відповідача щодо нездійснення
належного розрахунку розміру пенсії
при її призначенні, з урахуванням
виплат матеріальної допомоги та
індексації, з яких обчислені страхові
внески та зобов'язання відповідача
здійснити належним чином розрахунок
пенсії позивача з моменту призначення
пенсії, тобто з урахуванням сум
матеріальної допомоги та індексації, з
яких сплачено страхові внески.

З огляду на викладене, суд задовольняє
позовні вимоги частково.

Відповідно до ст. 94 КАС України з
Державного бюджету України на користь
позивача підлягає стягненню судовий
збір пропорційно задоволеним позовним
вимогам, тобто у розмірі 34,41 гривні.

На підставі викладеного, ст.ст. 33, 37
Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII
«Про державну службу», ст.ст. 1, 2 Закону
України від 24 березня 1995 р. № 108/95-ВР
«Про оплату праці», ст.ст. 1, 2, 10 Закону
України від 3 липня 1991 року № 1282-XII «Про
індексацію грошових доходів
населення», ст.ст. 41, 42, 43, 45 Закону
України від 9 липня 2003 р. № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон № 1058-IV), ст. 66
Закону України від 5 листопада 1991 р. №
1788-XII «Про пенсійне забезпечення»,
рішень Конституційного Суду України
від 01.10.1998 у справі № 13-рп/98, від 07.05.2002 у
справі № 1-1/2002, керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 5, 6,
10, 11, 14, 15, 17, 23, 48, 58, 69-71, 79, 86, 87, 94, 98, 104, 105,
111, 112, 114, 121, 160, 161, 162, 163, 185, 186, 244-2, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Авдіївці Донецької області про
визнання дій протиправними, скасування
рішення та зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Авдіївці
Донецької області щодо нездійснення
належного розрахунку розміру пенсії
при її призначенні ОСОБА_1, з
урахуванням виплат матеріальної
допомоги та індексації, з яких
обчислені страхові внески.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Авдіївці Донецької
області здійснити належним чином
розрахунок пенсії ОСОБА_1 з моменту
призначення пенсії, тобто з 7 жовтня 2009
року, з урахуванням сум матеріальної
допомоги та індексації, з яких сплачено
страхові внески.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судові витрати зі
сплати судового збору у розмірі 34
(тридцять чотири) гривні 41 копійка.

Постанова ухвалена у нарадчій кімнаті
та складена у повному обсязі 26 грудня
2013 року.

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана до адміністративного суду
апеляційної інстанції через суд першої
інстанції, який її ухвалив, протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя: