Справа № 2а-15056/11/2670
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2013-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" грудня 2013 р. м. Київ
К/9991/61587/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

Суддів: Вербицької О.В., Муравйова О.В.

при секретарі: Сватко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Тячівському
районі Закарпатської області
Державної податкової служби

на постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва від 25
травня 2012 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 вересня
2012 року

у справі №2а-15056/11/2670

за позовом Державної податкової
інспекції у Тячівському районі
Закарпатської області Державної
податкової служби (надалі - ДПІ у
Тячівському районі Закарпатської
області ДПС)

до Міністерства аграрної політики та
продовольства України

третя особа Державне підприємство
«Солотвинський солерудник» (надалі - ДП
«Солотвинський солерудник»)

про стягнення податкового боргу, -

встановив:

В жовтні 2011р. позивач звернувся до
Окружного адміністративного суду
м.Києва з позовом до Міністерства
аграрної політики та продовольства
України, в управлінні якого перебуває
Державне підприємство «Солотвинський
солерудник», про стягнення податкового
боргу.

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від
25.05.2012р., залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.09.2012р., у
задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з висновками судів
попередніх інстанцій, позивач
звернувся з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій, посилаючись на порушення норм
процесуального права та неправильне
застосування судами норм
матеріального права, ставить питання
про скасування постанови суду першої
інстанції, ухвали суду апеляційної
інстанції та прийняття у справі нового
рішення про задоволення позовних
вимог.

У письмових запереченнях на касаційну
скаргу відповідач зазначає, що рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правову оцінку обставинам справи
судами надано правильно, а доводи
касаційної скарги є необґрунтованими.
Отже, Міністерство аграрної політики
та продовольства України просить
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а оскаржувані судові
рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника позивача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
наведені у скарзі, колегії суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими
інстанціями, ДП «Солотвинський
солерудник» 29.05.1996р. зареєстровано
Тячівською районною державною
адміністрацією як юридична особа із
загальнодержавною формою власності.
04.10.2005р. підприємством отримано
свідоцтво про державну реєстрацію
юридичної особи. Отже, підприємство
перебуває на обліку платників податків
в ДПІ у Тячівському районі.

Згідно акту приймання-передачі майна,
прав та обов'язків на баланс
Міністерства аграрної політики та
продовольства України ДП
«Солотвинський солерудник» передано
до сфери управління Міністерства
аграрної політики та продовольства
України.

Станом на 12.10.2011р. за вказаним
підприємством рахувалась
заборгованість перед бюджетом на певну
суму.

З матеріалів справи вбачається, що
20.03.2010р. податковим органом складено
акт опису активів, згідно з яким
транспортні засоби у кількості
вісімнадцяти одиниць передано ДП
«Солотвинський солерудник» у
податкову заставу, відповідно до
положень ст.8 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами».

Стан збереження майна даного платника
податків, яке перебуває в податковій
заставі перевірявся позивачем 19.05.2011р.
та 01.11.2011р. За результатами проведених
перевірок складені відповідні акти, зі
змісту яких вбачається, що описане
заставне майно - транспортні засоби в
кількості вісімнадцяти одиниць,
передані на відповідальне зберігання
начальнику АТЦ Михайлик Д.Г. і на момент
проведення перевірки знаходяться в
наявності.

25.05.2011р. ДПІ у Тячівському районі
Закарпатської області ДПС звернулась з
листом до Міністерства аграрної
політики та продовольства України, де
просила вжити заходів відповідно до
ст.11 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», зокрема, надати
згоду на реалізацію через аукціон
транспортних засобів, незадіяних у
виробничому циклі.

У відповідь на даний лист податкового
органу Міністерства аграрної політики
та продовольства України повідомило
про відсутність на час складення
відповіді правових підстав для
прийняття рішення із зазначеного у
зверненні питання.

Після цього, 19.07.2011р. позивач направив
до відповідача лист із посиланням на
положення ст.96 Податкового кодексу
України, в якому просив розглянути
питання щодо прийняття рішення про:

- надання відповідної компенсації з
бюджету за рахунок коштів, призначених
для утримання такого органу виконавчої
влади, до сфери управління якого
належить такий платник податків;

- досудову санацію такого платника
податків за рахунок коштів державного
бюджету;

- ліквідацію такого платника податків
та призначення ліквідаційної комісії;

- виключення платника податків із
переліку об'єктів державної власності,
які не підлягають приватизації
відповідно до чинного законодавства з
метою порушення справи про банкрутство
у встановленому законодавством
України порядку.

В свою чергу, Міністерства аграрної
політики та продовольства України
повідомило про те, що спільним наказом
Міністерства політики та
продовольства України та Міністерства
фінансів України затверджено паспорт
бюджетної програми «Заходи з
ліквідації наслідків затоплення шахти
№9 та аварійного ствола шахти №8
Солотвинського солерудника
Тячівського району Закарпатської
області» у відповідній сумі. Та станом
на 11.08.2011р. на казначейський рахунок ДП
«Солотвинський солерудник» в
Управлінні Державного казначейства у
Тячівському районі Закарпатської
області надійшла певна сума.

Для вирішення ситуації, яка слалася на
ДП «Солотвинський солерудник» було
підготовлено листа до Міністерства
фінансів України щодо перерозподілу
видатків за бюджетною програмою
«Заходи з ліквідації наслідків
затоплення шахти №9 та аварійного
ствола шахти №8 Солотвинського
солерудника Тячівського району
Закарпатської області», забезпечивши
фінансування поточних видатків за КЕКВ
«Субсидії та поточні трансфери
підприємствам» у певній сумі,
скоротивши на цю суму видатки за КЕКВ
«Дослідження і розробки, окремі заходи
розвитку по реалізації державних
програм».

Після цього, ДПІ у Тячівському районі
Закарпатської області ДПС листом від
06.09.2011р. повідомила відповідача про
зростання заборгованості ДП
«Солотвинський солерудник» у зв'язку з
припиненням діяльності і накопиченням
боргу по узгодженим податковим
зобов'язанням, а також звернула увагу
на те, що своїми попередніми листами
пропонувала Міністерству аграрної
політики та продовольства України
здійснити заходи по добровільному
погашенню податкового боргу
підвідомчого підприємства у
передбаченому п.96.1 та п.96.2 ст.96
Податкового кодексу України порядку,
шляхом затвердження переліку майна,
яке не входить до складу цілісного
майнового комплексу державного
підприємства, та його реалізації з
метою погашення заборгованості. У
зв'язку з наведеним, податковий орган
просив повідомити про вжиті заходи
погашення заборгованості до бюджету,
як це передбачено Податковим кодексом
України.

Відповідач у відповідь на даний лист
повідомив, що бюджетом Мінагрополітики
України не передбачено виділення
коштів для здійснення заходів,
визначених в п.2.1 та п.2.2 ст.96
Податкового кодексу України. Одночасно
було також зазначено, що на той час
працівниками ДП «Солотвинський
солерудник» здійснюється
інвентаризація майна та складаються
переліки майна, що включається та не
включається до складу цілісного
майнового комплексу, відповідно до
порядку, затвердженого наказом Фонду
державного майна, і після затвердження
зазначених переліків, міністерство
розгляне можливість їх надання
державній податковій інспекції.

Посилаючись на те, що отримана від
Міністерства аграрної політики та
продовольства України відповідь не
передбачає прийняття рішення про
вжиття заходів на погашення
заборгованості до бюджету, як це
передбачено вимогами п.96.2 ст.96
Податкового кодексу України,
звернулась до суду з вимогами про
звернення стягнення податкового боргу
ДП «Солотвинський солерудник» у
відповідній сумі на кошти Міністерства
аграрної політики та продовольства
України.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодилась колегія суддів апеляційної
інстанції, цілком правильно та
обґрунтовано виходив з наступного.

Так, в силу приписів п.96.1 ст.96
Податкового кодексу України, якщо сума
коштів, отримана від продажу внесеного
в податкову заставу майна комунального
підприємства, не покриває суму його
податкового боргу і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
публічних торгів, або у разі
відсутності у такого боржника власного
майна, що відповідно до законодавства
України може бути внесено в податкову
заставу та відчужено, орган державної
податкової служби зобов'язаний
звернутися до органу місцевого
самоврядування чи органу виконавчої
влади, до сфери управління якого
належить майно такого платника
податків, з поданням щодо прийняття
рішення про:

- виділення коштів місцевого бюджету на
сплату податкового боргу такого
платника податків. Рішення про
фінансування таких витрат
розглядається на найближчій сесії
відповідної ради (пп.96.1.1);

- затвердження плану досудової санації
такого платника податків, який
передбачає погашення його податкового
боргу (пп.96.1.2);

- ліквідацію такого платника податків
та призначення ліквідаційної комісії
(пп.96.1.3);

- прийняття сесією відповідної ради
рішення щодо порушення справи про
банкрутство платника податків (пп.96.1.4).

Відповідно до п.96.2 ст.96 Податкового
кодексу України якщо сума коштів,
отримана від продажу внесеного в
податкову заставу майна державного
підприємства, яке не підлягає
приватизації, у тому числі казенного
підприємства, не покриває суму
податкового боргу такого платника
податків і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням публічних
торгів, або у разі відсутності майна, що
відповідно до законодавства України
може бути внесено в податкову заставу
та відчужено, орган державної
податкової служби зобов'язаний
звернутися до органу виконавчої влади,
до сфери управління якого належить
такий платник податків, з поданням щодо
прийняття рішення про:

- надання відповідної компенсації з
бюджету за рахунок коштів, призначених
для утримання такого органу виконавчої
влади, до сфери управління якого
належить такий платник податків
(пп.96.2.1);

- досудову санацію такого платника
податків за рахунок коштів державного
бюджету (пп.96.2.2);

- ліквідацію такого платника податків
та призначення ліквідаційної комісії
(пп.96.2.3);

- виключення платника податків із
переліку об'єктів державної власності,
які не підлягають приватизації
відповідно до чинного законодавства з
метою порушення справи про банкрутство
у встановленому законодавством
України порядку (пп.96.2.4).

Наведені положення Податкового
кодексу України кореспондуються з п.11.2
ст.11 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами».

Згідно п.96.3 ст.96 Податкового кодексу
України, відповідь щодо прийняття
одного з вищезазначених рішень
надсилається органу державної
податкової служби протягом тридцяти
календарних днів з дня направлення
звернення.

У разі неотримання зазначеної
відповіді у визначений цим пунктом
строк або отримання відповіді про
відмову у задоволенні його вимог, орган
державної податкової служби
зобов'язаний звернутися до суду із
позовною заявою про звернення
стягнення податкового боргу на кошти
державного органу, в управлінні якого
перебуває таке державне (комунальне)
підприємство або його майно.

Отже, обов'язок органу державної
податкової служби на звернення із
поданням до державного органу, в
управлінні якого перебуває державне
підприємство, виникає лише після
продажу внесеного в податкову заставу
майна такого підприємства і тільки за
умови недостатності суми коштів,
отриманого від такого продажу для
покриття податкового боргу, або
відсутності у такого підприємства
майна, що відповідно до законодавства
може бути внесено в податкову заставу.

Судами попередніх інстанцій вірно
зазначено, що позивачем не надано
належних доказів, які б підтверджували,
що податковим органом було використано
повний перелік дій, визначений
законодавцем щодо порядку
встановлення та стягнення податкового
боргу державного підприємства,
зокрема, докази продажу заставного
майна, отримання недостатньої суми
грошових коштів від продажу внесеного
в податкову заставу майна державного
підприємства або відсутність у ДП
«Солотвинський солерудник» майна, що
може бути внесено в податкову заставу
та відчужено.

Але, на момент направлення ДПІ у
Тячівському районі Закарпатської
області ДПС подання до Міністерства
аграрної політики та продовольства
України про прийняття одного з рішень
згідно п.96.2 ст.96 Податкового кодексу
України, у податковій заставі
перебували активи підприємства -
транспортні засоби у кількості
вісімнадцяти одиниць, які податковим
органом не реалізовувались.

До того ж, в матеріалах справи відсутні
докази проведення публічних торгів та
вчинення податковим органом будь-яких
дій, спрямованих на реалізацію
предмета обтяження.

Крім того, як вбачається з наявних в
матеріалах справи документів,
працівниками ДП «Солотвинський
солерудник» здійснювалась
інвентаризація майна державного
підприємства та складалися переліки
майна, що включається та не включається
до складу цілісного майнового
комплексу, відповідно до порядку,
затвердженого наказом Фонду
державного майна. Після затвердження
зазначених переліків відповідач взяв
на себе зобов'язання по розгляду
можливості надання такого майна
державній податковій інспекції в
рахунок погашення податкового боргу.

Таким чином, оцінюючі всі зібрані по
справі докази, колегія суддів
касаційної інстанції погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо не дотримання позивачем
обов'язкового порядку погашення
податкового боргу державних
підприємств, які не підлягають
приватизації з огляду на відсутність
доказів виконання податковим органом
обов'язкових передумов направлення до
державного органу подання у
відповідності з вимогами Податкового
кодексу України.

Доводи касаційної скарги не
спростовують зазначених висновків
суду.

Отже, судами першої та апеляційної
інстанцій, виконано всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини справи,
вирішено справу у відповідності з
нормами матеріального права,
постановлено обґрунтовані рішення, в
яких повно відображені обставини, що
мають значення для справи. Висновки
судів про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються доказами,
дослідженими у судовому засіданні, а
тому підстав для їх перегляду з
мотивів, викладених в касаційній
скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Тячівському районі
Закарпатської області Державної
податкової служби - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 25 травня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 вересня
2012 року - залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий:
___________________ Н.Є. Маринчак

Судді:
___________________ О.В.Вербицька

___________________ О.В.Муравйов