Справа № 2а-80990/2011
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2013-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Шостак
У Х В А Л А

Іменем України

27 грудня 2013 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Шостака
О.О.,

суддів -
Горяйнова А.М. та Желтобрюх І.Л.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Київській області на
постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 15.07.2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Київській області про
зобов'язання здійснити перерахунок
доплати до пенсії, пенсії та додаткової
пенсії, передбачених ст.ст. 39, 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив визнати неправомірними
дії відповідача та зобов'язати
провести перерахунок доплати до пенсії
у розмірі однієї мінімальної
заробітної плати, державної пенсії,
встановивши її розмір на рівні 8
мінімальних пенсій за віком,
додаткової пенсії, встановивши її
розмір на рівні 75 % від мінімальної
пенсії за віком у відповідності до
ст.ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 15.07.2011 року позов задоволено
частково. Суд визнав протиправними дії
відповідача та зобов'язав його
нарахувати і виплатити позивачу
недоплачену надбавку до пенсії, з
урахуванням виплачених коштів.

Відповідач, не погоджуючись із
прийнятою постановою подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції було порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Зокрема апелянт
вказує на те, що додаткову пенсію за
шкоду, заподіну здоров'ю та доплату до
пенсії позивачу було нараховано у
повній відповідності до постанови КМ
України «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян» №
530 від 28 травня 2008 року.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обставини, на які посилається
відповідач, колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу -
залишити без задоволення, а постанову -
без змін виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
правильно виходив з того, що доплату до
пенсії, пенсію та додаткову пенсію
позивачу слід виплачувати у розмірі,
встановленому ст.ст. 39, 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а не постановою КМ України «Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян» № 530 від 28 травня
2008 року.

Колегія суддів погоджується із
вказаним висновком суду першої
інстанції, оскільки він знайшов своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Позивач є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, інвалідом ІІ групи
захворювання, пов'язаного з впливом
аварії на ЧАЕС. Дані обставини
підтверджуються посвідченням та
довідкою, копії яких містяться в
матеріалах справи.

Згідно паспорту позивач
зареєстрований та постійно проживає на
території зони посиленого
радіекологічного контролю. Як
вбачається з пенсійного посвідчення
позивач є пенсіонером. Зазначені
обставини, а також те, що позивач є
непрацюючим пенсіонером відповідачем
не оспорюється.

У відповідності до ч. 2 ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в редакції від 1996 року, пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях зони
посиленого радіекологічного контролю,
виплачується з урахуванням підвищення
у розмірі однієї мінімальної
заробітної плати.

Згідно ст. 49 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» пенсії особам, віднесеним
до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

У відповідності до ст. 14 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивача
віднесено до 1 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, який одержує пенсію по
інвалідності на підставі ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, на підставі ст. 50 цього Закону.

Так, у ч. 4 ст. 54 цього Закону визначено,
що державна пенсія особам, віднесеним
до категорії 1, та у зв'язку із втратою
годувальника, в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо
яких установлено зв'язок із
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими 8 мінімальних пенсій за
віком.

Згідно зі ст. 50 зазначеного Закону
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема інвалідам ІІ групи - у розмірі 75
% мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що позивач має
право на призначення пенсії в розмірі,
не нижчому 8 мінімальних пенсій за
віком, та щомісячної додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі
75 відсотків мінімальної пенсії за
віком.

Положення ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» містять
пряму вказівку, що під час визначення
розміру таких пенсій за основу їх
обчислення як розрахункова величина
береться мінімальна пенсія за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений у абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», згідно
якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Проте, відповідач всупереч ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виплачував позивачу
пенсії та додаткову пенсію у меншому
розмірі, який встановлений постановою
КМ України «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян» №
530 від 28 травня 2008 року.

Колегія суддів вважає дії відповідача
щодо виплати позивачу доплати до
пенсії, пенсії та додаткової пенсії, у
розмірі, меншому ніж той, що
встановлений ст.ст. 39, 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
неправомірними, а висновок суду першої
інстанції про необхідність
задоволення позовних вимог - законним і
обґрунтованим.

Так, судом першої інстанції було
зроблено вірний висновок про те, що
Закон України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
має вищу юридичну силу в порівняні з
постановою КМ України «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» № 530 від 28 травня 2008 року, та є
пріоритетним у застосуванні.

Також судом першої інстанції було
зроблено висновок про те, що будь-яким
іншим законом, крім Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсії не встановлений, у зв'язку з чим
відсутні підстави не застосовувати для
розрахунку доплати до пенсії, пенсії та
додаткової пенсії розмір мінімальної
пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч. 1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Адміністративний позов був
задоволений у межах строку звернення
до суду, встановленого ст. 99 КАС
України.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

На підставі викладеного, враховуючи, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
керуючись ст.ст. 183-2, 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Київській області - залишити без
задоволення, а постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 15.07.2011 року - без
змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
О.О.
Шостак

Судді
А.М. Горяйнов

І.Л. Желтобрюх

Головуючий суддя Шостак О.О., Судді:
Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.