Справа № 9101/112969/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2013-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

"27" грудня 2013 р.
справа № 2а-6095/11
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за апеляційною
скаргоюуправління Пенсійного фонду
України в Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська

на постанову Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 29.07.2011 р.,
прийняту у порядку скороченого
провадження,

у справі № 2а-6095/11

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України
в Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська

про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії,

встановив:

17.06.2011 року позивач звернувся до
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом, в якому
просив:

- визнати неправомірною бездіяльність
відповідача по недоплаті підвищення
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, передбаченої ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни";

- зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплату підвищення
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, як передбачено ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", з урахуванням норм ч.1 ст.28
Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", за період з 01.01.2010 року по
30.06.2011 року;

- зобов'язати відповідача в подальшому,
починаючи з дня розгляду справи в суді,
щомісячно нараховувати пенсію з
урахуванням щомісячної соціальної
надбавки в розмірі 30% від мінімальної
пенсії за віком згідно ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Ухвалою Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 13.07.2011 р. позов в
частині вимог за період з 01.01.2010 року по
16.12.2010 року залишено без розгляду.

Постановою Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 29.07.2011 р.
позов задоволено, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність
відповідача, що випазилась в
невиконанні вимог ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" при
нарахуванні ті виплаті на користь
позивача пенсії за віком, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування";

- зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплатити на користь
позивача підвищення пенсії, виходячи
із розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, згідно ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" з 17.12.2010 року в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
з урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову та
відмовити в задоволені позовних вимог,
посилаючись при цьому на порушення
судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" має статус дитини війни і має
право відповідно до ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" на
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Суд погоджується з висновками суду
першої інстанції, що розмір
мінімальної пенсії за віком необхідно
обраховувати відповідно до ч.1 ст.28
Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

У період 17.12.2010 року по 22.07.2011 року зміст
статті ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" не
змінювався, а застосування
відповідачем положень постанови КМ
України № 530 від 28.05.2008 року щодо
визначення розміру підвищення пенсії є
безпідставним, оскільки розмір
підвищення пенсії визначений Законом
України "Про соціальний захист дітей
війни", який має вищу юридичну силу, ніж
постанова КМ України.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку, що
права позивача були порушені.

Однак, вирішуючи спірні правовідносини
суд першої інстанції не прийняв до
уваги наступне.

Відповідно до Закону України "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік" від
14 червня 2011 року, прикінцеві положення
Закону доповнено пунктом 4,
відповідно до якого встановлено, що
у 2011 році норми і положення статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

6 липня 2011 року Кабінетом Міністрів
України було прийнято Постанову №745
"Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набула
чинності 23 липня 2011 року, відповідно до
пункту 6 якої встановлено, що дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Законів України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
та "Про жертви нацистських
переслідувань") до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення проводиться у
розмірі 49,8 гривні.

Таким чином, відповідач повинен
провести підвищення пенсії відповідно
до вимог ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" з 17.12.2010
року по 22.07.2011 року, тобто до змін в
нормативних актах, котрі регулюють
спірне питання.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст.198, ст. ст.202, 205, 207 КАС
України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська - задовольнити
частково.

Постанову Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 29.07.2011 р. у
справі № 2а-6095/11 - скасувати та прийняти
нову постанову, якою позов ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська щодо нездійснення
перерахунку та виплати підвищення до
пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 17.12.2010 року по 22.07.2011
року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком з розміру, встановленого ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та провести відповідні
виплати за період з 17.12.2010 року по 22.07.2011
року, з урахуванням раніше здійснених
виплат.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили відповідно до ст.
254 КАС України та оскарженню відповідно
до ч. 10 ст. 183-2 КАС України не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун