Справа № 817/4220/13-а
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2013-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/4220/13-а

16 грудня 2013 року 14год. 27хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Комшелюк Т.О. за
участю секретаря судового засідання
Лукащик Ю.Ю. та сторін і інших осіб, які
беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Шапошніков
О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

суб`єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_3

доГоловного управління Міндоходів у
Рівненській області про визнання
дій протиправними, визнання
протиправними та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся у суд із позовом до
відповідача про визнання дій
протиправними, визнання протиправними
та скасування рішень про застосування
фінансових санкцій. Свої позовні
вимоги обґрунтовує тим, що
відповідачем проведено перевірку з
грубим порушенням чинного
законодавства, а тому дії працівників
відповідача при складанні акта та
висновків акта перевірки є
протиправними. Крім того, відповідачем
було ініційовано проведення
експертизи. Відповідно до податкового
законодавства відповідач зобов'язаний
був ознайомити позивача з висновком
експерта, однак цього зроблено не було,
позивач нічого не знав про експертизи.
Також позивач зазначає, що при
винесенні рішень про застосування
фінансових санкцій, відповідачем
пропущений строк їх прийняття, так як
чинним законодавством передбачений
термін у тридцять робочих днів з
моменту складання акта про порушення.
На думку позивача, враховуючи
неправомірно складений акт, не
ознайомлення з висновками експертиз,
та пропущення строків прийняття рішень
є достатніми підставами для визнання
дій відповідача при складанні акта та
висновків акта (довідки) перевірки
протиправними та визнання
протиправними і скасування рішень про
застосування фінансових санкцій.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Представник відповідача подав до суду
письмові заперечення в яких вказав, що
у магазині позивача «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
було проведено фактичну перевірку з
питань дотримання вимог чинного
законодавства у сфері обігу
алкогольних напоїв і тютюнових
виробів. Вказана перевірки
здійснювалась відповідно до наказу №28
від 10.06.2013р. та направлень за №№ 25, 26 від
10.06.2013р. Перевірку проведено в
присутності продавця зазначеного
магазину ОСОБА_4, яка ознайомлена з
актом перевірки та підписала його без
зауважень. В ході проведення перевірки
відповідачем встановлений факт
реалізації однієї пачки цигарок
«Прилуки особливі», маркованою маркою
акцизного податку 25 АБДГ 162164 ТВ 12/3 з
ознаками підробки. Крім того, в
реалізації знаходилося ще 16 пачок
цигарок маркованих марками акцизного
податку з ознаками підробки. Також, у
магазині знаходилася горілка
«Пшенична мрія», маркована марками
акцизного податку з ознаками підробки.
Виявлені товари у вказаному магазині
підтверджуються письмовими
поясненнями продавця. За результатами
перевірки складений відповідний акт.
Відповідно до висновків експертиз було
встановлено, що акцизні марки для
маркування тютюнових виробів та
алкогольних напоїв є підробленими, а
тому відповідачем правомірно прийняті
рішення про застосування до позивача
фінансових санкцій. Просив у
задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав позицію,
викладену у письмових запереченнях.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення сторін, дослідивши
подані суду письмові докази, суд
вважає, що позовні вимоги задоволенню
не належать, виходячи з наступного.

Посилання позивача на те, що
відповідачем при проведенні фактичної
перевірки не було вручено наказу та
направлень на її проведення
спростовуються матеріалами справи.

Так, судом встановлено, що 10.06.2013 року
згідно наказу №28 та на підставі
направлень №25, №26 від 10.06.2013 року
працівниками відповідача, спільно з
працівниками податкової міліції ГУ
Міндоходів у Рівненській області,
проведено фактичну перевірку щодо
дотримання вимог чинного
законодавства в сфері обігу
алкогольних напоїв і тютюнових
виробів, що регулюються вимогами
Закону № 481/95-ВР магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1», який розташований за
адресою: АДРЕСА_1, що належить фізичній
особі - підприємцю ОСОБА_3

Вказана перевірка проводилась за
дорученням та за проханням податкової
міліції про направлення спеціалістів
відповідача для її проведення (а. с. 29-31).

Проводилась перевірка в присутності
продавця магазину ОСОБА_4, яка була
ознайомлена із направленнями на
проведення перевірки, примірник
кожного направлення та копію наказу
отримала 10.06.2013р., що підтверджується
матеріалами справи (а. с. 32-33 на звороті).

За результатами перевірки складений
акт від 11.06.2013 року № 14/21/НОМЕР_1, у якому
встановлений факт реалізації та
зберігання тютюнових виробів з
ознаками підробленості марок
акцизного податку. Крім того, тютюнові
вироби та алкогольні напої з ознаками
підробленості акцизних марок були
вилучені працівниками податкової
міліції, а не відповідачем.

Акт перевірки продавцем ОСОБА_4
підписаний без зауважень (а. с. 34-35).
Також, один примірник акту перевірки
вказаний продавець отримав для
передачі підприємцю. Позивач отримав
примірник акту, що підтверджується
його копією, наданою позивачем до
позовної заяви.

Згідно п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу
України, органи державної податкової
служби мають право проводити
камеральні, документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Відповідно до п.80.1. та п.80.2. ст. 80 ПК
України, фактична перевірка
здійснюється без попередження
платника податків (особи).

Пунктом 81.1. ст. 81 ПК України
передбачено, що посадові особи органу
державної податкової служби мають
право приступити до проведення
документальної виїзної перевірки,
фактичної перевірки за наявності
підстав для їх проведення, визначених
цим Кодексом, та за умови пред'явлення
або надіслання у випадках, визначених
цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої
перевірки, в якому зазначаються дата
видачі, найменування органу державної
податкової служби, реквізити наказу
про проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - платника податку, який
перевіряється) або об'єкта, перевірка
якого проводиться, мета, вид
(документальна планова/позапланова або
фактична), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку. Направлення
на перевірку у такому випадку є дійсним
за наявності підпису керівника органу
державної податкової служби або його
заступника, що скріплений печаткою
органу державної податкової служби;
копії наказу про проведення перевірки;
службового посвідчення осіб, які
зазначені в направленні на проведення
перевірки.

Непред'явлення або не надіслання у
випадках, визначених цим Кодексом,
платнику податків (його посадовим
(службовим) особам або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції) цих документів
або пред'явлення зазначених
документів, що оформлені з порушенням
вимог, встановлених цим пунктом, є
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб органу державної
податкової служби до проведення
документальної виїзної або фактичної
перевірки.

Позовні вимоги позивача про
визнання протиправними дій
відповідача при складанні акта та
висновків акта перевірки задоволенню
не належать з огляду на наступне.

Як зазначено вище по тексту,
відповідач був допущений до проведення
фактичної перевірки.

Порядок проведення фактичних
перевірок визначений ст.80 ПК України.

Відповідно до п. 80.7 ст.80 ПК України,
фактична перевірка проводиться двома і
більше посадовими особами
контролюючого органу у присутності
посадових осіб суб'єкта господарювання
або його представника та/або особи, що
фактично здійснює розрахункові
операції.

Пунктом 80.10. статті 80 ПК України
передбачено, що порядок оформлення
результатів фактичної перевірки
встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Згідно із нормами п.86.1. ст..86 ПК України,
результати перевірок (крім камеральних
та електронних перевірок) оформлюються
у формі акта або довідки, які
підписуються посадовими особами
контролюючого органу та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка.

В силу п.86.5. ст. 86 ПК України, акт
(довідка) про результати фактичних
перевірок, визначених статтею 80 цього
Кодексу, складається у двох
примірниках, підписується посадовими
особами контролюючих органів, які
проводили перевірку, реєструється не
пізніше наступного робочого дня після
закінчення перевірки. Акт (довідка) про
результати зазначених перевірок
підписується особою, яка здійснювала
розрахункові операції, платником
податків та його законними
представниками (у разі наявності).

Із зазначених правових норм чітко
прослідковується обов'язок
відповідача, за наслідками проведення
перевірок складати акт чи, відповідно,
довідку, а відтак позовна вимога
позивача, викладена вище по тексту
постанови, є безпідставною та
необґрунтованою.

Щодо тверджень позивача на не
ознайомлення його з висновками
експертизи, то такі посилання
підтверджуються матеріалами справи.

Так, відповідачем було ініційовано
проведення експертизи автентичності
марок акцизного податку.

Висновки експертизи були отримані
відповідачем 01.08.2013 та 07.10.2013 (а. с. 49-50).

Проведення експертизи під час
здійснення податкового контролю
контролюючими органами визначено
статтею 84 ПК України.

Відповідно до п.84.3. ст..84 ПК України,
контролюючий орган, керівник (або
заступник) якого призначив проведення
експертизи, зобов'язаний ознайомити
платника податків (його представника) з
рішенням про проведення експертизи, а
після закінчення експертизи - з
висновком експерта.

В судовому засіданні встановлено, що в
акті перевірки відповідача зазначений
намір щодо проведення експертизи.
Разом з тим, призначивши експертизи та
отримавши висновки експерта,
відповідачем порушена норма закону,
яка встановлює обов'язок ознайомити
платника податків як із рішенням про
призначення експертизи, так і з її
висновками.

В той же час, суд зазначає, що
протиправність дій відповідача щодо не
ознайомлення з експертизою позивача не
є предметом спору у даній справі.

Посилання позивача, як на підстави для
скасування рішень про застосування
фінансових санкцій, припущення в акті
перевірки; не ознайомлення останнього
з експертизами та пропущення строків
прийняття рішень, судом до уваги не
беруться, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи,
10.06.2013 відповідачем була проведена
фактична перевірка позивача з питань
дотримання вимог чинного
законодавства в сфері обігу
алкогольних напоїв і тютюнових
виробів.

Вказаною перевіркою встановлено, що в
реалізації у позивача знаходяться
тютюнові вироби марки «Прилуки
особливі класичні», дата виготовлення
15.10.12р., виробник «АТ Тютюнова компанія
«ВАТ Прилуки» та горілка «Пшенична
мрія» місткістю 0,5л, міцністю 40%об., дата
розливу 13.11.12р., виробник ТОВ
«Латона-Інвест», марковані марками
акцизного податку з ознаками підробки,
а саме: відсутня гама кольорів на при
пресованому захисному голографічному
елементі, видимі волокна розташовані
на різних МАП в однакових місцях, що дає
змогу вважати їх мальованими.

Висновком акту перевірки є порушення
позивачем ч.4 ст.11 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» (із змінами та
доповненнями) (далі Закон №481),
Положення про виготовлення,
зберігання, продаж марок акцизного
податку і маркування алкогольних
напоїв та тютюнових виробів,
затвердженого Постановою КМУ від
27.12.2010р. (із змінами та доповненнями).

Для з'ясування вказаних в акті
перевірки обставин, відповідачем
вирішено провести експертизу марок
акцизного податку.

01.08.2013 року відповідачем отримано акт
експертизи №176-06-13 від 27.06.2013, в якому
висновком експерта встановлено, що
марка акцизного податку для маркування
тютюнових виробів вітчизняного
виробництва з реквізитами ТВ, 25АБГД
№762764, 12/3 державним підприємством
«Поліграфічний комбінат «Україна» по
виготовленню цінних паперів» не
виготовлялась і є підробленою.

07.10.2013 року відповідачем отримано акт
експертизи №248-09-13 від 26.09.2013, в якому
висновком експерта встановлено, що
надані на експертизу марки акцизного
податку для маркування алкогольних
напоїв вітчизняного виробництва з
реквізитами: АВ, 05ААБН №986601, 09/12, 9,
174грн.; АВ, 05ААБН №986803, 09/12, 9, 174грн.,
державним підприємством
«Поліграфічний комбінат «Україна» по
виготовленню цінних паперів» не
виготовлялись і є підробленими.

Отримавши акти експертизи,
відповідачем 28.10.2013р. постановлені
рішення №170076/21 та №170077/21, якими, кожним
зокрема, до позивача застосовані
фінансові санкції, передбачені абз.15 ч.2
ст.17 Закону України №481 у розмірі 8500грн.
(а. с. 43-44).

Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України
№481, алкогольні напої та тютюнові
вироби, які виробляються в Україні, а
також такі, що імпортуються в Україну,
позначаються марками акцизного
податку в порядку, визначеному
законодавством.

Частиною 1 статті 17 зазначеного Закону,
встановлено, що за порушення норм цього
Закону щодо виробництва і торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим
ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами
посадові особи і громадяни
притягаються до відповідальності
згідно з чинним законодавством

Згідно із ч.2 ст.17 Закону №481, до
суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у разі, зокрема,
виробництва, зберігання,
транспортування, реалізації
фальсифікованих алкогольних напоїв чи
тютюнових виробів; алкогольних напоїв
чи тютюнових виробів без марок
акцизного податку встановленого
зразка або з підробленими марками
акцизного податку - 200 відсотків
вартості товару, але не менше 8500
гривень.

Враховуючи наведене вище, суд зазначає,
що припущення відносно підробленості
марок акцизного податку, зазначених у
акті перевірки відповідача
підтверджені висновками експертиз.
Крім того, рішення відповідача про
застосування фінансових санкцій
прийняті не одразу після акту
перевірки, а лише після того, як
отримані висновки експертизи, отже,
спростовується твердження позивача
про те, що оскаржувані рішення
відповідачем прийняті на підставі
припущень відповідача, зазначених у
акті перевірки.

Щодо пропущення строків прийняття
рішень, то такі твердження позивача є
помилковими.

Відповідно до п. 2.8 Інструкції про
порядок і строки розгляду матеріалів,
які є підставою для застосування
фінансових санкцій, передбачених
статтею 17 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів", затвердженої наказом ДААК ДПА
України від 8 липня 2003 р. № 80, у редакції
наказу від 20.06.2007 р. № 113 (із змінами та
доповненнями), розгляд справи та
прийняття рішення здійснюються у
термін тридцяти робочих днів, з моменту
складання акта про порушення суб'єктом
підприємницької діяльності вимог
законодавства у сфері виробництва та
обігу спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів, чи з дати реєстрації
матеріалів перевірок, які надійшли на
розгляд від правоохоронних, податкових
та інших органів виконавчої влади.

У разі необхідності отримання
додаткових доказів по справі, термін
розгляду матеріалів перевірки може
бути продовжено на термін не більше ніж
6 місяців з дня виявлення порушення.

Як слідує з матеріалів справи, акт
перевірки датований 11.06.2013р., рішення
про застосування фінансових санкцій
прийняті 28.10.2013р. Враховуючи той факт,
що відповідачем отримувались
додаткові докази по справі (акти
експертиз), то, відповідно,
шестимісячний термін прийняття
оскаржуваних рішень не порушений.

Суд також зазначає, що наявність
недоліків акту перевірки, а також
посилання представника позивача на
інші порушення процедури відповідачем
не є доказами відсутності в діях
позивача складу правопорушення,
передбаченого ст. 17 Закону України "Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів", та не є достатніми
підставами для визнання оскаржуваних
позивачем рішень протиправними.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 02.06.2003 року № 790 затверджено Порядок
застосування фінансових санкцій,
передбачених статтею 17 Закону № 481/95-ВР
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів», відповідно до
якого підставою для прийняття рішення
про застосування фінансових санкцій є
акт перевірки додержання суб'єктом
підприємницької діяльності
встановлених законодавством вимог,
обов'язкових для виконання під час
здійснення оптової та роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та
тютюновими виробами, у якому
зазначається зміст порушення і
конкретні порушені норми
законодавства. Рішення про
застосування фінансових санкцій
приймається керівником Регіонального
управління Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
ДПА України в областях.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

За наведених обставин, суд приходить до
висновку, що рішення про застосування
до позивача фінансових санкцій №170076/21
та №170077/21від 28.10.2013 року у вигляді
штрафу в розмірі 8500 грн., прийняті
відповідачем на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений законами України, а тому
позовні вимоги позивача є
безпідставними й задоволенню не
належать.

Судові витрати відповідно до ст. 94 КАС
України, позивачу не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позивачу - суб'єкту підприємницької
діяльності-фізичній особі ОСОБА_3 у
задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Комшелюк Т.О.