Справа № 685/1369/13-а
Суддя: Стецюк І. С.
Дата ухвалення: 2013-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 685/1369/13-а
Провадження № 2-а/685/62/13
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2013 року Теофіпольський
районний суд Хмельницької області

в складі головуючого: Стецюка І. С.

при секретарі: КАЗМІРЧУК І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Теофіполі справу
за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України у
Теофіпольсьому районі про
зарахування періоду роботи до
страхового стажу

В С Т А Н О В И
В

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом
до Управління Пенсійного фонду України
у Теофіпольсьому районі про
зарахування періоду її роботи на
Теофіпольському заводі продовольчих
товарів з 20 серпня 1995 року до 2 січня
2001 року до страхового стажу вказуючи
що причиною неправомірної відмови
відповідача є відсутність печатки про
її звільнення з вказаного
підприємства у трудовій книжці та не
оговорене виправлення в записі про
прийом на роботу.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала. Із її
пояснень встановлено що з 12 жовтня 1987
року по 15 серпня 1995 року вона
працювала монтажником апаратури на
Хмельницькому заводі «Електронмаш» а 20
серпня 1995 року була прийнята на посаду
робітника цеху безалкогольних напоїв
Теофіпольського заводу продовольчих
товарів. Прийом на роботу був
оформлений наказом у якому його дата
була помилково вказана не 20 серпня 1995
року а 20 червня 1995 року. Наказом № 3 від
1 січня 2001 року вона була звільнена з
цього підприємства у зв’язку із
переводом на ДП «Базалійський завод
продовольчих товарів» який знаходився
за тією ж юридично адресою що і
Теофіпольський завод продовольчих
товарів. Фактично вона залишилася
працювати на тому ж самому місці а
звільнення було оформлене лише
відповідним записом у трудовій книжці.

У жовтні 2013 року вона звернулася до
відповідача із заявою про призначення
їй пільгової пенсії оскільки її
страховий стаж складав не менше як 30
років, вона досягла віку 55 років а тому
має право дострокового виходу на
пенсію.

Однак Управління Пенсійного фонду
України у Теофіпольському районі
своїм листом від 18 жовтня 2013 року № 4347/03
повідомило її про відмову у
достроковому призначенні пенсії за
віком оскільки до її страхового стажу
зарахувати період роботи з 20 серпня
1995 року по 2 січня 2001 року неможливо
так як запис про цей період у
трудовій книжці має не оговорені
виправлення. Підтвердити ж свої вимоги
первинними документами вона не може
оскільки вказане підприємство
ліквідоване а відповідні документи
від Теофіпольського заводу
продовольчих товарів до
Теофіпольського районного трудового
архіву не надходили.

Тому просила суд відмову у
зарахуванні вказаного періоду до
страхового стажу визнати
неправомірним та зобов’язати
відповідача зарахувати період її
роботи з 20 серпня 1995 року по 2 січня 2001
року до її страхового стажу.

Представник відповідача позов не
визнала з тих підстав що запис під № 14
про те що позивачка була прийнята на
роботу 20.08.1995 року виправлений без
відповідної службової відмітки а тому
Управління Пенсійного фонду України у
Теофіпольсьому районі не вправі
зарахувати цей період до страхового
стажу позивачки оскільки документи
первинного обліку Теофіпольського
заводу продовольчих товарів у
Теофіпольський районний трудовий
архів не надходили у зв’язку із чим
перевірити вказані записи на
відповідність документам первинного
обліку неможливо.

Разом з тим представник відповідача
визнала що період роботи позивачки на
цьому підприємстві з 1998 року
підтверджується відомостями з
центральної бази Державного реєстру
фізичних осіб ДПА України про суми
виплачених доходів.

Вислухавши пояснення сторін, свідків,
вивчивши матеріали справи суд прийшов
до висновку про те що позовні вимоги
необхідно задовольнити.

Судом встановлено що відповідно
записів №№ 14-17 у трудовій книжці
позивачки вона дійсно 20 серпня 1995 року
на підставі наказу № 22-к від 20.06.1995 р.
була прийнята робітницею
Теофіпольського заводу продовольчих
товарів. Відповідно запису № 15 від
02.01.2001 року на підставі наказу № 3 від
01.01.2001 року вона була звільнена із у
зв’язку із переведенням.

При цьому судом встановлено що дата
прийому позивачки на роботу 20.08.1995 р.
містить явні виправлення місяця.
Відповідною службовою відміткою таке
виправлення не засвідчене.

Із повідомлення Управління Пенсійного
фонду України у Теофіпольсьому районі
від 18 жовтня 2013 року № 4347/03 встановлено
що позивачці дійсно відмовлено у
зарахуванні цього періоду до
страхового стажу саме із-за того що
вказане виправлення не засвідчене
службовою відміткою. Крім цього
підставою відмови є і те що первинними
документами цей запис у трудовій
книжці підтвердити неможливо оскільки
такі документи у районному трудовому
архіві відсутні.

У судовому засіданні представник
відповідача вказувала що через
відсутність службової відмітки про
виправлення цього запису та при
відсутності первинних документів на
його підтвердження зарахування цього
періоду до страхового стажу є
неможливим.

Сторони не оспорюють того факту що
документи первинного обліку від
Теофіпольського заводу продовольчих
товарів та від підприємств які були
утворені внаслідок його реорганізації
у трудовий архів не надходили. Вказані
обставини підтверджуються і довідкою
Теофіпольського районного трудового
архіву т№ 518 від 23 вересня 2013 року.

Відповідно довідки державного
реєстратора Теофіпольський завод
продовольчий товарів був ліквідований
року і його правонаступники відсутні.
Викладене підтверджує ту обставину що
позивачка свої позовні вимоги
підтвердити належними первинними
документами можливості не має.

Факт роботи позивачки у вказаний
період на посаді робітниці
Теофіпольського заводу продовольчих
товарів підтверджується також
поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
які, відповідно їх трудових книжок
від 10.09.73 року та 14.10.74 року працювали у
цеху безалкогольних напоїв
Теофіпольського заводу продовольчих
товарів, відповідно з 1 лютого 1990 року
та з 11 лютого 1980 року, а також
відомостями з центральної бази даних
Державного реєстру фізичних осіб ДПА
України про суму виплачених доходів в
період з 01.01.98 по 31.03.2001 року згідно яких
позивачка у вказаний період працювала
на Теофіпольському заводі
продовольчих товарів, індивідуальними
відомостями Пенсійного фонду України
про ОСОБА_1 як про застраховану особу,
випискою з погосподарської книги
Базалійської селищної ради із якої
витікає що з серпня 1995 року аозивачка
працювала робітницею цеху
безалкогольних напоїв
Теофіпольського заводу продовольчих
товарів, іншими доказами у справі.

Відповідно до статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципами верховенства права,
законності, рівності усіх учасників
адміністративного процесу перед
законом і судом, змагальності сторін,
диспозитивності та офіційного
з'ясування всіх обставин, гласності і
відкритості адміністративного
процесу.

Згідно статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У судовому засіданні встановлено що
позивачкою для призначення пенсії
були подані необхідні документи,
зокрема її трудова книжка де є
відповідні записи про період її роботи
на Теофіпольському заводі
продовольчих товарів.

Оцінюючи викладені обставини у їх
сукупності, приймаючи до уваги що запис
№ 13 про звільнення позивачки з
роботи із виробничої фірми
«Електронмаш» що передує запису про
прийняття її на роботу на
Теофіпольському заводі продовольчих
товарів виконаний 15 серпня 1995 року а
також те що його достовірність
сторонами не оспорюється суд
приходить до висновку про те що запис №
14 про прийняття позивачки на роботу на
Теофіпольському заводі продовольчих
товарів на підставі наказу № 22 к від
20.06.1995 року не міг бути виконаний 20
червня 1995 року а тому дата її прийому
на роботу 20 серпня 1995 року відповідає
фактичним обставинами справи хоч і
містить сліди виправлень.

Суд приймає до уваги також те що
відмова відповідача у зарахуванні
вказаного періоду роботи до трудового
стажу позивачці здійснено без
достатніх підстав оскільки її вини у
тому що вона не може довести
правомірність цього запису із-за
відсутності трудового архіву немає.

Разом з тим відповідачем належних
доказів, які б з достовірністю
спростовували відомості про те що
позивачка у вказаний період роботи не
працювала на Теофіпольському заводі
продтоварів суду не надано.

Виходячи з наведеного, приймаючи до
уваги достовірність відомостей щодо
періоду роботи позивачки на
Теофіпольському заводі продовольчих
товарів суд приходить до висновку про
неправомірність і безпідставність
відмови у зарахуванні цього періоду до
страхового стажу позивачки.

Керуючись ст. 19, 46 Конституції
України, Законом України «Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування» ч. 3 ст. 2, ст.ст.
9, 71, 72, 159,161,162 КАС України, районний суд

П О С Т А Н О
В И В

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України у Теофіпольсьому районі
про зарахування періоду роботи до
страхового стажу

задовольнити.

Зобов’язати Управління Пенсійного
фонду України у Теофіпольсьому районі
Хмельницької області зарахувати
період роботи ОСОБА_1 з 20 серпня 1995
року по 2 січня 2001 року робітницею
Теофіпольського заводу продовольчих
товарів до її страхового
стажу.

Постанова може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
районний суд протягом десяти днів з
дня її проголошення.

Особи, які приймали участь у справі, але
не були присутні при проголошенні
постанови можуть оскаржити її
протягом десяти днів з дня отримання
копії цієї постанови.

Головуючий