Справа № 1612/2а-434/12
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2013-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2013 р. Справа №
1612/2а-434/12Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного Фонду
України в м. Комсомольську Полтавської
області на постанову Комсомольського
міського суду Полтавської області від
06.07.2012р. по справі № 1612/2а-434/12

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Комсомольської міської ради

про зобов'язання здійснити перерахунок
і виплату щорічної допомоги на
оздоровлення, та одноразової
компенсації при встановленні групи
інвалідності,

ВСТАНОВИЛА:

15.03.2011 року ОСОБА_1 звернувся до
Комсомольського міського суду
Полтавської області з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Комсомольської міської ради
Полтавської області, в якому просив
суд:

- визнати дії і бездіяльність
Управління праці та соціального
захисту населення Комсомольської
міської ради щодо обчислення,
нарахування і виплати йому щорічної
допомоги на оздоровлення та
одноразової компенсації за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірах менших,
ніж встановлено ст.48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали від
Чорнобильської катастрофи" (із
змінами), неправомірними.

- визнати неправомірною відмову
Управління праці та соціального
захисту населення Комсомольської
міської ради у здійсненні перерахунку
та виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення та одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірах, що передбачені
ст.48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (із змінами).

- зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Комсомольської міської ради здійснити
обчислення, нарахування та виплату
йому щорічної допомоги на оздоровлення
за 2007 - 2010 роки та одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірах, встановлених ст.48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали від
Чорнобильської катастрофи" (із
змінами).

- визнати причини пропущення строку
звернення до суду поважними та
задовольнити клопотання щодо
поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою Комсомольського міського суду
Полтавської області від 18.03.11 року
вказаний позов за період з 01.01.07 року по
15.09.10 року залишено без розгляду .

Постановою Комсомольського міського
суду Полтавської області від 06.07.12 року
позовні вимоги задоволено частково.

Визнано дії і бездіяльність Управління
праці та соціального захисту населення
в м. Комсомольську щодо обчислення,
нарахування та виплати щорічної
допомоги на оздоровлення та
одноразової компенсації за шкоду
заподіяну здоров'ю позивачу як
інваліду війни II групи, у розмірі,
меншому, ніж це встановлено ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» .

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення в м.
Комсомольську призначити та виплатити
ОСОБА_1 щорічну допомогу на
оздоровлення за 2011 рік з розрахунку
п'ять мінімальних заробітних плат,
виходячи із суми мінімальної
заробітної плати на момент здійснення
виплати та одноразової компенсації при
встановленні йому II групи інвалідності
відповідно до ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", у розмірі 45
мінімальних заробітних плат із
розрахунку мінімальної заробітної
плати станом на момент звернення до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Комсомольської міської ради
відповідно до вимог ч.6 ст.48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з
урахуванням вже виплачених сум.

В іншій частині вимог ОСОБА_1 -
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Комсомольської
міської ради Полтавської області
подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі відповідач
просить постанову Комсомольського
міського суду Полтавської області від
06.07.12 року про задоволення позовних
вимог позивача скасувати та прийняти
нову постанову, якою в задоволенні
позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Комсомольської міської ради
Полтавської області вказує на те, що
постанова суду першої інстанції
прийнята з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
а саме порушені ст.ст. 99, 100 КАС України,
Бюджетний кодекс України, Закон
України про Державний бюджет України.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з незаконності дій
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Комсомольської міської ради
Полтавської області з приводу
нарахування та виплати позивачеві
щорічної допомоги на оздоровлення за
2011 рік та одноразової компенсації при
встановленні II групи інвалідності.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку про необхідність
захисту прав позивача на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення за
2011 рік та одноразової компенсації при
встановленні II групи інвалідності.

Колегія суддів не погоджується з даним
висновком суду першої інстанції та
вважає постанову Комсомольського
міського суду Полтавської області від
06.07.12 року такою, що постановлена з
порушенням норм процесуального права,
що призвелодо неправильного вирішення
справи, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом 15.03.2011 року із
вимогами щодо захисту його порушених
прав, що мали місце з 2007 року.

Колегія суддів зауважує, що порушене
право позивача підлягає захисту в
межах шестимісячного строку. При цьому
колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 99 КАС України, для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду з адміністративним
позовом, шестимісячний строк на
звернення до суду з позовом та період,
за який позивач просить суд захистити
його права, колегія суддів приходить до
висновку, що права позивача підлягають
захисту з 24.09.2010 року.

При цьому колегія суддів зауважує, що у
відповідності до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод і
інтересів фізичних осіб, прав і
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Зазначені положення кореспондуються з
нормами ст. 162 КАС України, які
визначають повноваження суду при
вирішенні справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав
людини також свідчить про те, що право
на звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків на звернення до
суду за захистом порушених прав (справа
"Стаббігс на інші проти
Великобританії", справа "Девеер проти
Бельгії").

Як вбачається з приписів частин 2, 3 ст. 99
КАС України строк звернення до суду,
якщо не встановлено інше, обчислюється
з дня, коли особа дізналась або повинна
була дізнатись про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про
правильність застосування судом
першої інстанції строку звернення до
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи необхідно з'ясувати,
яким саме рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені права цієї особи,
коли розпочався перебіг цього строку.

Одноразова компенсація при
встановленні групи інвалідності була
виплачена позивачеві у 2008 році у
розмірі 284 грн. 40 коп. (а.с.7)

При цьому колегія суддів зазначає, що
зазначена виплата має разовий
характер. Таким чином, право особи на її
отримання та обов'язок органів
соціального захисту населення
здійснити таку виплату припиняється з
моменту виплати певної суми, а тому
після отримання компенсації в
неналежному розмірі позивач мав змогу
звернутись до суду за захистом своїх
прав.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений судом за
наявності поважних причин його
пропуску (ч.1 ст.102 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

При цьому, в силу приписів ч. 4 ст. 11 КАС
України суд вживає передбачені законом
заходи, необхідні для з'ясування всіх
обставин у справі, у тому числі щодо
виявлення та витребування доказів з
власної ініціативи.

Однак позивачем до суду першої
інстанції не було надано доказів
поважності пропуску строку для
звернення до адміністративного суду з
позовом щодо виплати одноразової
компенсації при встановленні групи
інвалідності.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для поновлення позивачеві
строку звернення до суду за захистом
своїх прав за вказаний період.

Таким чином, внаслідок неправильного
застосування норм ч.2 ст. 99 КАС України,
неврахування вищезазначеного Рішення
Європейського суду з прав людини від
28.03.2006 року постанова суду першої
інстанції в частині позовних вимог про
здійснення перерахунку та виплати
одноразової компенсації при
встановленні групи інвалідності не
може бути визнана законною, а тому
підлягає скасуванню, а позов в
зазначеній частині згідно приписів ст.
100 КАС України - залишенню без розгляду.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції в частині
задоволення позовних вимог щодо
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення в м.
Комсомольську призначити та виплатити
ОСОБА_1 щорічну допомогу на
оздоровлення за 2011 рік безпідставно
вийшов за межі позовних вимог.

З позовної заяви вбачається, що вимоги
про призначення та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення заявлені за
2007-2010 роки.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу про
адміністративне судочинство України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 зазначеного
Кодексу кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

В ч. 2 ст. 11 Кодексу про адміністративне
судочинство України зазначено, що суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог.

Враховуючи, що в позові ОСОБА_1 не
ставив питання про виплату допомоги на
оздоровлення за 2011 рік, то в цій частині
постанова підлягає скасуванню
зприйняттям нової про відмову у
задоволенні позову.

Отже, колегія суддів дійшла до
висновків, що рішення підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л
А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Комсомольської
міської ради задовольнити частково.

Постанову Комсомольського міського
суду Полтавської області від 06.07.2012р. по
справі № 1612/2а-434/12 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позовних вимог про
визнання дій і бездіяльності
Управління праці та соціального
захисту населення в м. Комсомольську
щодо обчислення, нарахування та
виплати щорічної допомоги на
оздоровлення та зобов'язання
Управління праці та соціального
захисту населення в м. Комсомольську
призначити та виплатити ОСОБА_1 щорічну
допомогу на оздоровлення за 2011 рік з
розрахунку п'ять мінімальних
заробітних плат, виходячи із суми
мінімальної заробітної плати на момент
здійснення виплати, відмовити.

Позовні вимоги про визнання
неправомірною відмови у здійсненні
перерахунку та виплаті одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірах, що передбачені
ст.48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи" (із змінами) та зобов'язання
здійснити обчислення, нарахування та
виплату одноразової компенсації за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірах,
встановлених ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали від Чорнобильської
катастрофи" (із змінами) залишити без
розгляду.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Рєзнікова С.С.Судді
Катунов В.В. Ральченко І.М.