Справа № 2-а-3021/11/0201
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2014-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-3021/11/0201
Головуючий у 1-й інстанції: Перевезєв
Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Матохнюк Д.Б.

судді: Курко О. П. Совгира Д. І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Барському районі Вінницької області на
постанову Барського районного суду
Вінницької області від 14 вересня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у Барському
районі Вінницької області про
перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Барського
районного суду Вінницької області з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Барському районі Вінницької області
про визнання дій неправомірними та
стягнення підвищення до пенсії згідно
з Законом України "Про соціальний
статус дітей війни".

Постановою Барського районного суду
Вінницької області позов задоволено
частково.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального та процесуального
права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Суд апеляційної інстанції, відповідно
до положень ст.ст.197, 183-2 КАС України,
проводить розгляд справи в порядку
письмового провадження, при цьому
згідно частини 6 статті 12, частини 1
статті 41 КАС України, повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції
в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково, а постанову
суду першої інстанції
-скасувати, з наступних підстав.

Позивач є особою, що належить до
соціальної категорії громадян "діти
війни" в розумінні статті 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", а відтак, на нього повністю
розповсюджуються всі пільги та
соціальні гарантії, передбачені
вищезазначеним Законом України.

Згідно статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" особам,
що належать до соціальної категорії
громадян "діти війни", з 01.01.2006 року
відповідач повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений статтею 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №
1058, згідно якої мінімальна пенсія за
віком дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється Законом
України "Про державний бюджет України"
на відповідний рік.

На момент звернення позивача до суду
нарахування підвищення до його пенсії
в розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень статті 6
вищезазначеного Закону відповідачем
не здійснено, у зв'язку з чим позивач
звернулась до суду за захистом своїх
прав.

Всупереч статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
позивачу щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалась відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року №530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу в порівнянні з
Постановою Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року №530. Отже,
відповідач неправомірно виплачував
щомісячне підвищення до пенсії в
меншому розмірі, ніж це передбачено
статтею 6 зазначеного Закону.

Своїми діями відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод позивача, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових
законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Виходячи з приписів частини 2 статті 152
Конституції України та дати ухвалення
рішень Конституційним Судом України,
колегія суддів погоджується з
висновками суду, щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачу підвищення до
пенсії, передбачене статтею 6 Закону
України „Про соціальний захист дітей
війни", в розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком.

Законом України від 14.06.2011 року "Про
внесення змін до ЗУ "Про державний
бюджет України на 2011 рік", який набрав
чинності з 19.06.2011 року, норми і
положення с6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
застосовуються в порядку та в розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу ПФУ на 2011 рік. На
виконання вимог Закону України від
14.06.2011 року "Про внесення змін до ЗУ "Про
державний бюджет України на 2011 рік",
Кабінетом Міністрів України 06.07.2011 року
прийнято постанову за №745 "Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", яка опублікована в
газеті "Урядовий кур'єр" 23.07.2011 року і
якою врегульовано, зокрема, виплати у
2011 році особам, віднесиним до категорії
"Дітей війни"

За таких обставин, судом встановлено,
що відповідачем порушено право
позивачки отримувати підвищення до
пенсії, в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком визначеної у ч.І ст.28 ЗУ "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", у період з 15.02.2011 року по
22.07.2011 року включно.

При цьому, колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
погоджується з рішенням суду першої
інстанції щодо відмови в частині
позовних вимог позивачу, а саме, щодо
проведення перерахунку та виплати
підвищення до пенсії в подальшому та в
свою чергу, зазначає, що заявлений
позов в цій частині задоволенню не
підлягає, такі позовні вимоги
суперечать змісту законодавства,
оскільки судове рішення повинно бути
наслідком чинного правового
регулювання, а не обмежувати волю
законодавчого органу в майбутньому
змінювати правове регулювання
суспільних відносин.

При цьому суд апеляційної інстанції не
заперечує права Позивача на одержання
пенсії в подальшому в розмірі,
визначеному законами України, разом з
тим реалізація такого права повинна
відбуватися в межах правових норм
чинного законодавства України.

А тому на думку колегії суддів, вірним
способом захисту порушеного права
позивача, буде зобов'язання
відповідача здійснювати виплату
позивачу підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
по день припинення у нього такого
права.

За таких умов, у випадку часткового
задоволення позовних вимог розподіл
судових витрат має здійснюватись в
порядку, передбаченому ч. 3 ст. 94 КАС
України, тобто пропорційно задоволеним
вимогам. Оскільки позов, задоволено
частково, на його користь має бути
присуджено 1,70 грн. сплаченого судового
збору.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції має право скасувати
її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1
статті 202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у Барському
районі Вінницької області
задовольнити частково.

Постанову Барського районного суду
Вінницької області від 14 вересня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у Барському
районі Вінницької області про
перерахунок пенсії, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду у Барському районні
Вінницької області щодо нарахування та
виплати ОСОБА_2 підвищення до пенсії, як
дитині війни, в розмірі меншому ніж
передбачено ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" з 15.02.2011
року по 22.07.2011 року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду у Піщанському районні Вінницької
області провести перерахунок та
виплату пенсії ОСОБА_2, з підвищенням її
на 30% мінімальної пенсії за віком, як
дитині війни, відповідно до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", виходячи з розміру,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", з 15.02.2011 року до
втрати такого права, з урахуванням
виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 судові
витрати у розмірі 1,70 грн. (судовий збір),
які підлягають обов'язковому стягненню
органами Державної казначейської
служби України із Державного бюджету
України шляхом їх безспірного списання
із рахунку суб'єкта владних
повноважень - відповідача.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Матохнюк Д.Б.

Судді
Курко О. П.

Совгира Д. І.