Справа № 464/12404/13-а
Суддя: Бойко О. М.
Дата ухвалення: 2013-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

пр.№ 2-а/464/360/13
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.12.2013 року

м.Львів

Суддя Сихівського районного суду
м.Львова Бойко О.М., розглянувши у
скороченому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України у Галицькому районі м. Львова
про визнання неправомірними дій та
зобов’язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом в
якому просить зобов’язати відповідача
УПФУ в Галицькому районі м.Львова
визнати протиправними дії відповідача
щодо відмови йому в перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання та зобов’язати відповідача
провести йому перерахунок раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання відповідно до ч.3
ст.138 Закону України «Про судоустрій та
статус суддів» з 1 січян 2012 року на
підставі довідок апеляційного суду
Львівської області про судівську
винагороду за : січень-березень 2012р.,
квітень-червень 2012р., липень –вересень
2012р., жовтень-листопад 2012р., грудень 2012р.
та 2013 р. і його виплату з урахуванням
раніше проведених виплат. Відповідно
до ч.1 ст.256 КАС України простить
допустити негайне виконання рішення
суду у межах суми платежу за один
місяць. В обгрунтування позовних вимог
покликається на те, до виходу у
відставку працював на посаді судді
апеляційного суду Львівської області.
Відповідно до Постанови Верховної Ради
України № 4006-VI від 03.11.2011 року «Про
звільнення суддів», звільнений з
посади, у зв’язку із подачею заяви про
відставку. Згідно наказу голови
Апеляційного суду Львівської області
№ 254 від 21 листопада 2011 року, його
виключено зі складу суддів
апеляційного суду Львівської області з
виплатою вихідної допомоги. Як
вбачається із даного наказу, підставою
для його видачі зазначено Постанову
Верховної Ради України № 4006-VI від 03
листопада 2011 року «Про звільнення
суддів» п. 1 ст. 29, ст. 109, ч. 1 ст. 136 та п.
11 Перехідних положень Закону України
«Про судоустрій і статус суддів».
Згідно розрахунку стажу роботи судді,
який дає право на відставку та
отримання щомісячного довічного
грошового утримання працюючому судді
та судді у відставці, виданої відділом
кадрів та державної служби
апеляційного суду Львівської області,
його стаж станом на 22 листопада 2011 року
становить 22 роки 10 місяців та 29 днів. В
зв’язку з виходом у відставку йому
Управлінням пенсійного фонду України у
Галицькому районі м. Львова було
нараховано щомісячне довічне грошове
утримання в сумі 6 818 грн. 03 коп. У
зв’язку із збільшенням з 01 січня 2012
року заробітної плати працюючим
суддям, включаючи і суддів апеляційних
судів, на коефіцієнт 8 до мінімальної
заробітної плати, а з 01 січня 2013 року на
коефіцієнт 10 до мінімальної заробітної
плати згідно з вимогами ст. 129 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» звернувся до відповідача з
заявою про перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання,
виходячи із нового розміру заробітної
плати працюючих суддів апеляційного
суду. Однак, листом Управління
Пенсійного фонду України у Галицькому
районі м. Львова від 27.09.2013 року за № П-49
йому було відмовлено у здійснені
перерахунку.

Представник відповідача подав суду
письмове заперечення, в якому просить в
задоволенні позову відмовити за
безпідставністю, зазначивши, що
відповідно до ч.1 ст.138 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів»
судді, який вийшов у відставку, після
досягнення пенсійного віку,
виплачується пенсія на умовах,
передбачених ст. 37 Закону України «Про
державну службу», або за його вибором
щомісячне довічне грошове утримання. В
УПФУ у Галицькому районі позивач
перебуває на обліку як суддя у
відставці та одержує щомісячне довічне
грошове утримання в розмірі 7622,64 грн.
Законодавчими нормами не передбачено
проведення перерахунків довічного
грошового утримання суддям у
відставці, крім суддів Конституційного
Суду України. Оскільки такі
перерахунки проводяться з урахуванням
усієї суми заробітної плати діючих
суддів Конституційного Суду України, а
не із заробітної плати працюючого
судді за відповідною посадою. Подана
позивачем довідка про заробітну плату
№ 100 від 28.08.2013 року не може слугувати
підставою для проведення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання. Порядок подання документів
і виплати щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
органам Пенсійного фонду, затверджено
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25.01.2008 року № 3-1, зазначеним
порядком не передбачено можливості
проведення перерахунку щомісячного
грошового утримання суддям у
відставці, в тому числі, у разі зміни
грошового утримання працюючим суддям
за відповідною посадою. Просить в
задоволенні позову відмовити.

Розгляд справи проведено у порядку
скороченого провадження у
відповідності до ст.183-2 КАС України без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі.

Дослідивши матеріали справи,
з’ясувавши дійсні обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що позов слід задоволити з
наступних підстав.

Статтею 129 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» визначено
вид, склад, розмір суддівської
винагороди, яка складається з
грошового утримання, яке включає в себе
посадовий оклад та доплати за вислугу
років, перебування на адміністративній
посаді в суді, науковий ступінь, роботу,
яка передбачає доступ до державної
таємниці.

Відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі відсотків
грошового утримання cудді з якого було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов’язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року – страхові внески на
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування, який працює на
відповідній посаді.

Аналіз наведених положень Закону дає
підстави для висновку, що в усіх
випадках розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
залежить від розміру грошового
утримання працюючого на відповідній
посаді судді. При цьому законодавець не
обмежує розмір довічного грошового
утримання судді у відставці розміром
грошового утримання працюючого судді,
діючим на дату призначення судді у
відставці грошового довічного
утримання.

Вказані норми Закону не передбачають
процентного співвідношення щорічного
довічного грошового утримання від
власного заробітку (на відміну від
пенсії у загальноприйнятому понятті), а
передбачають саме виплату від
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді.

Виходячи з наведеного суд вважає, що
положення ч. 3 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» по
суті і змісту повинні бути застосовані
до даних правовідносин, до права
позивача на отримання щомісячного
довічного грошового утримання у
процентному відношенні до грошового
утримання суддів апеляційного суду,
працюючих на відповідних посадах,
тобто на перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання у
випадку зміни розміру грошового
утримання діючих суддів апеляційного
суду.

Також суд враховує і положення ч. 5 ст.
109 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» якою визначено, що за
суддею, звільненим за його заявою, про
відставку, зберігається звання судді
та гарантії недоторканності,
встановлені для судді до його виходу у
відставку.

Наведене положення закріплене у
рішеннях Конституційного суду України,
що стосується правових понять
інституту судді у відставці, поняття
щомісячного довічного грошового
утримання, принципів незалежності
суддів, що вказане конституційним
судом, зокрема, про неможливість
відміни та звуження змісту та об’єму
статусу суддів, про неможливість
звуження досягнутого рівня
незалежності суддів, про неможливість
диспропорції у матеріальному
забезпеченні судів та суддів різних
рівнів, про неможливість суттєвої
диспропорції у грошовому забезпеченні
працюючих суддів та суддів у відставці,
про неможливість відміни принципу, як
перегляд щомісячного довічного
грошового утримання у разі зміни
заробітної плати працюючим суддям,
виходячи з її нового розміру.

В іншому випадку гарантії нарахування
щомісячного довічного грошового
утримання позивачеві суттєво
звужуватимуть зміст, об’єм статусу
судді, рівень його соціального захисту,
відповідно звужуватимуть гарантії
незалежності суддів, оскільки виходячи
у відставку, суддя мав право на
перегляд розміру виплат щомісячного
довічного грошового утримання при
зміні заробітку діючого судді,
тлумачення нового закону відповідачем,
що він начебто не передбачає перегляду
щомісячного довічного грошового
утримання, протирічить змісту закону
та Конституції.

Досліджуючи правове поняття
«щомісячне довічне грошове утримання
судді», Конституційний Суд України у
мотивувальній частині рішення від 14
грудня 2011 року № 18-рп/2011 вказав, що це
утримання є самостійною гарантією
незалежності судді та складовою його
правового статусу, а правова природа
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці та
щомісячне грошове утримання діючого
судді однакова, а самі ці поняття
однорідні та взаємопов’язані,
ідентичні, відрізняються лише за
способом фінансування судді у
відставці сплачує Пенсійний фонд
України за рахунок Державного бюджету,
діючому судді виключно з Державного
бюджету України. У цьому ж рішенні
Конституційний Суд України також
зазначив про неможливість звуження
змісту та об’єму гарантій
незалежності суддів, а відповідно,
матеріального та соціального
забезпечення.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивач має беззаперечне право на
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання згідно довідок
апеляційного суду Львівської області,
які безспірно підтверджують розмір
суддівської винагороди, яку б позивач
отримував на посаді судді апеляційного
суду Львівської області згідно Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року з
01.01.2012 року, тобто, з часу виникнення
права на перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання/

Суд не приймає до уваги покликання
відповідача на відсутність у нього
законодавчо встановленого обов’язку
здійснювати позивачеві перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання з покликанням на ч. 4 ст. 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», з огляду на наступне.

Положення ч. 4 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»,
по-перше, врегульовує порядок
здійснення перерахунку довічного
грошового утримання у разі зміни
розміру грошового утримання діючих
суддів Конституційного Суду України,
який є єдиним органом конституційної
юрисдикції в Україні та не відноситься
до суду апеляційної інстанції, суддею
якої є позивач, по-друге, ці положення
не дають підстав для висновку стосовно
заборони здійснення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання суддям апеляційного суду.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» суди
загальної юрисдикції утворюють єдину
систему судів. Єдиним органом
конституційної юрисдикції в Україні є
Конституційний суд України,

Як встановлено ч. 4 ст. 17 вказаного
Закону, єдність системи судів
загальної юрисдикції забезпечується,
зокрема: єдиними засадами організації
та діяльності судів; єдиним статусом
суддів; єдиним порядком
організаційного забезпечення
діяльності судів; фінансуванням суддів
виключно з Державного бюджету України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
судді, що працюють або працювали у
системі судів загальної юрисдикції, не
повинні ставитись у менш вигідне
становище в питаннях пенсійного
забезпечення, а саме нарахування та
виплати щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
порівняно із суддями Конституційного
суду України.

Не заслуговує на увагу суду і
покликання відповідача на Постанову
Пенсійного фонду України від 25.01.2008
року № 3-1, яка передбачає, що органи
Пенсійного фонду України здійснюють
лише призначення і виплату щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці і не проводить перерахунок.

Суд виходить з того, що право на
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
було встановлено Постановою Верховної
Ради України від 24.02.1994 року «Про
доповнення Постанови Верховної Ради
України» Про порядок введення в дію
Закону України «Про статус суддів».

Цією Постановою Верховної Ради України
було доповнено пункт перший
попередньої Постанови Верховної Ради
України від 15.12.1992 року «Про порядок
введення в дію Закону України «Про
статус суддів» абзацом 3, згідно якого в
разі зміни заробітної плати суддів
розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
обчислюється виходячи з нового розміру
заробітної плати судді, який працює на
відповідній посаді.

На підставі цієї норми Закону
Управлінням Пенсійного фонду України
було прийнято Постанову № 21-3 від 22.12.2006
року «Про затвердження порядку
призначення виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці органами пенсійного фонду
України», де був передбачений
спеціальний розділ «Оформлення
документів для перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання».

Не дивлячись на те, що Постанова
Верховної Ради України № 4016- ХІ від
24.02.1994 року, якою було введено
перерахунок суддям у відставці
щомісячного довічного грошового
утримання, діяла до 03.08.2010 року, тобто,
до прийняття нового Закону (ч. 2 п. 4
розділу 11 «Прикінцеві положення»)
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 07.07.2010 року,
Пенсійний фонд України всупереч
вищезазначеній Постанові Верховної
Ради України, вимогам ч. 1 та 2 ст. 22
Основного Закону України (254к/96 ВР) про
те, що конституційні права і свободи
гарантуються, а держава повинна
утримуватись від прийняття будь-яких
актів, які б призводили до скасування
чи звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод, Рішенню № 5-рп/2005 від
22.09.2005 року Конституційного Суду
України , який вказав,що конституційні
права, свободи гарантуються і не можуть
бути скасовані, а при прийнятті нових
законів або внесення змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і свобод
прийняв нову Постанову № 3-1 від 25.01.2008
року «Про затвердження Порядку подання
документів для призначення і виплати
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці органами
Пенсійного фонду України», в якому
відсутній розділ «Оформлення
документів для перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання».

Суд вважає, що Пенсійний фонд України,
як і Міністерство юстиції України є
виконавчими органами і не мають
функцій законодавчого органу і не
можуть встановлювати або скасовувати
право на перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання суддів у
відставці.

Між тим, Пенсійний фонд України прийняв
постанову, яка суттєво звузила обсяг
діючих прав суддів у відставці на
пенсійне забезпечення, вилучивши
розділ «Оформлення документів для
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання».

Разом з тим слід зазначити, що в новій
Постанові пенсійного фонду України в
додатку № 2 про Порядок подання
документів для призначення і виплати
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці органами
пенсійного фонду України зазначено про
те, що «заробітна плата, яка
враховується при призначенні і
(перерахунку) щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

Виходячи з наведеного суд вважає, що із
додатку вбачається, що органи
Пенсійного фонду України здійснюють не
лише призначення і виплату щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, але і перерахунок такої.

Крім того, в питанні про право суддів у
відставці на перерахунок раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання у зв’язку зі
зміною заробітної плати діючим суддям
Конституційний Суд України зазначив в
своєму Рішенні № 3-рп/2013 від 03.06.2013 року,
вказавши у п. 7 мотивувальної частини
щодо відповідності Конституції
України (конституційності) абз. 2 п. 2
розділу 11 «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» № 3668-VI
від 8 липня 2011 року, що поширюючи дію
положень абз. 2 п. 2 розділу 11
«Прикінцеві та перехідні положення»,
як вбачається з їх змісту, на
правовідносини щодо виплати суддям
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання), залишив
незмінним зміст права на пенсію та
щомісячне довічне грошове утримання
суддів, але звузив обсяг цього права та
встановив обмеження в перерахунках
передбачених законами України (пенсій
та щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці) чим
знизив досягнутий рівень гарантій
незалежності суддів.

Таким чином, зазначені положення
Закону № 3668-VI в частині поширення їх
дії на Закон № 2453-VI стосовно виплати
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання) суддів у
відставці суперечить вимогам ч. 1 ст. 126
Конституції України.

В резолютивній частині
вищезазначеного рішення
Конституційного Суду України в п. 2
зазначено: визнати такими, що не
відповідають Конституції України є
(неконституційним) абз. 2 п. 2 розділу 11
«Прикінцеві і перехідні положення»
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року № 3668-VI, зі змісту якого
вбачається, що виплата суддям пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) повинна здійснюватись без
індексації, без застосування положень
ч. 2, 3 ст. 42 Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування» від 9 липня 2003
року № 1058-VI та без проведення інших
перерахунків, передбачених
законодавством.

Суд вважає, що після прийняття
Конституційним судом України Рішення
№ 3-1/2013 від 03.06.2013 року виплата суддям у
відставці пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання) повинна
здійснюватись із здійсненням
індексації, із застосуванням положень
ч. 2, 3 ст. 42 Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування» від 9 липня 2003
року № 1058-VI, яка кореспондується зі ч. 3
ст. 138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», проведенням інших
перерахунків, передбачених законом.

Із цього випливає, що у зв’язку зі
зміною заробітної плати діючим суддям
апеляційного суду за відповідною
посадою з січня 2012 року, позивачу, як
судді у відставці, у відповідності до
вимог ч. 3 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» пенсійний
фонд України у Галицькому районі м.
Львова забов’язаний провести
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання на підставі
довідок про заробітну плату за
відповідною посадою на час здійснення
перерахунку, починаючи з 01.01.2012 року,
тобто з часу виникнення права на
перерахунок.

Щодо строку звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів, суд вважає,
що такий строк позивачем пропущений з
поважних причин, оскільки про
порушення свого права на перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання позивач дізнався з часу
публікації Рішення Конституційного
Суду № 3-рп/2013 від 03.06.2013 року, яким було
дано відповідне роз»яснення даних
правовідносин.

З огляду на зазначені обставини, суд
приходить до висновку, що позов є
підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 11, 17, 18, 70, 71, 86, 94, 99,
158-162, 183-2 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов задоволити. Визнати
неправомірною відмову Управління
Пенсійного фонду України у Галицькому
районі м. Львова від 27.09.2013 року у
здійсненні перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці ОСОБА_1, виходячи з грошового
утримання судді, працюючого на
відповідній посаді.

Забов’язати Управління Пенсійного
фонду України у Галицькому районі м.
Львова провести перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1
відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» з 1
січня 2012 року на підставі довідок
апеляційного суду Львівської області
про суддівську винагороду для
обчислення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
за січень, квітень, липень, жовтень,
грудень 2012 року та січень 2013 року, та
здійснити його виплату з урахуванням
раніше проведених виплат.

Рішення суду у межах суми платежу за
один місяць допустити до негайного
виконання.

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана протягом 10 днів з дня
отримання її копії до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Сихівський районний суд м.Львова.

Головуюча: