Справа № 805/16318/13-а
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Давиденко Т.В.
Суддя-доповідач - Карпушова О.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2014 року
справа №805/16318/13-а

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: судді-доповідача Карпушової
О.В., суддів Василенко Л.А., Блохіна А.А.,
секретар судового засідання
Білоцерковець Д.О., за участю сторін:
представник позивача Внукова О.А.,
представник відповідача Глєбова Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Управління Пенсійного фонду України в
Совєтському районі м.Макіївки
Донецької області, Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Совєтському
районі м.Макіївки Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 5 грудня 2013
року у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в Совєтському
районі м.Макіївки Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Совєтському
районі м.Макіївки Донецької області
про стягнення заборгованості в сумі
2297,52 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 05.12.2013 року
позов Управління Пенсійного фонду
України в Совєтському районі
м.Макіївки Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Совєтському
районі м.Макіївки Донецької області
про стягнення заборгованості в сумі
2297,59 грн., задоволено частково: стягнуто
з Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Совєтському
районі м.Макіївки Донецької області на
користь Управління Пенсійного фонду
України в Совєтському районі
м.Макіївки Донецької області суму
витрат на виплату пенсій, призначених у
зв'язку з інвалідністю внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, отриманого
на території держав колишнього СРСР за
період з червня 2013 року по вересень 2013
року в сумі 600 грн. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Позивач з таким судовим рішенням не
погодився, подав апеляційну скаргу, в
якій просив постанову суду першої
інстанції скасувати, як прийняту з
порушенням норм матеріального права,
та прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Доводи апеляційної скарги
аналогічні доводам позовної заяви.

Відповідач з таким судовим рішення не
погодився, подав апеляційну скаргу, в
якій просив постанову суду першої
інстанції скасувати, як прийняту з
порушенням норм матеріального права,
та прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволені позовних вимог
в повному обсязі. Послався на
відсутність законодавчо встановленого
обов'язку Фонду відшкодовувати витрати
на виплату пенсій особам, з якими
страховий випадок стався за межами
України.

Представник позивача підтримав доводи
апеляційної скарги та заперечував
проти задоволення скарги відповідача.
Представник відповідача підтримав
доводи апеляційної скарги та
заперечував проти задоволення скарги
позивача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційних
скарг, вважає, що останні не підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивачем нараховані
та виплачені пенсії, призначені у
зв'язку з інвалідністю внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійних захворювань та направлені
на адресу Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Совєтському
районі м. Макіївки Донецької області
акти звірки розрахунків за період з
червня 2013 року по вересень 2013 року на
загальну суму 2297 грн. 52 коп., яка
складається з витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених у зв'язку
з інвалідністю внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання отриманого
на території колишнього СРСР
громадянам ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

З актів про нещасний випадок на
виробництві встановлено, що ОСОБА_4
отримав трудове каліцтво на території
Російської Федерації (Бурятія) у 1995
році, що підтверджено актом від 30.11.1995
р., ОСОБА_5 отримав трудове каліцтво на
території Російської Федерації
(Кемеровська область) у 1999 році, що
підтверджено актом від 18.11.1999 року № 10,
ОСОБА_6 отримав трудове каліцтво на
території Якутської АРСР у 1985 році, що
підтверджено актом від 25.12.1985 р.

Відповідачем не були враховані суми,
визначені у актах щомісячної звірки
щодо осіб, які отримали каліцтво за
межами України в загальному розмірі 2297
грн. 52 коп., в тому числі по особах:
ОСОБА_4 в сумі 891,20 грн., ОСОБА_5 в сумі 806,32
грн., ОСОБА_6 в сумі 600 грн.

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи позовні вимоги, виходив
з того, що понесені позивачем витрати
на виплату пенсії (основний розмір), яка
призначена у зв'язку отриманням ОСОБА_6
трудового каліцтва на виробництві на
території колишньої республіки СРСР,
підлягають відшкодуванню Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції щодо часткового
задоволення позову обґрунтованими з
огляду на наступне.

Частиною 4 статті 26 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
передбачено, що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 р. № 1105-ХІУ
особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Абзацом 1 частини 3 розділу XI
(Прикінцеві положення) Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» передбачено, що
відшкодування шкоди, медична,
професійна та соціальна реабілітація
провадяться Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
також зазначеним у статті 8 цього
Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги. Абзацом 2 цієї частини
встановлено, що уся заборгованість
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей, яким до набрання чинності цим
Законом підприємства, установи та
організації не відшкодували
матеріальної і моральної (немайнової)
шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Крім того, абзацом 7 наведеної вище
частини передбачено, що Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків є правонаступником
державного, галузевих та регіональних
фондів охорони праці, передбачених
статтею 21 Закону України «Про охорону
праці», які ліквідуються.

Згідно ч. 4 п. 4 Порядку відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
Постановою Правління Пенсійного Фонду
України та Правління Фонду Соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 16.05.2003 року за № 376/7697,
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
сім'ї померлого або особі, яка
здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію.

Статтею 3 Угоди про гарантії прав
громадян держав-учасників
Співдружності Незалежних держав у
галузі пенсійного забезпечення від
13.03.1992р. встановлено, що всі витрати,
пов'язані із здійсненням пенсійного
забезпечення за цією Угодою несе
держава, що надає це пенсійне
забезпечення. Статтею 1 Угоди
передбачено, що пенсійне забезпечення
громадян держав - учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають. Статтею 5 цієї
Угоди передбачено, що вона поширюється
на всі види пенсійного забезпечення
громадян, які встановлені
законодавством.

Згідно ст. 2 Угоди «Про взаємне визнання
прав на відшкодування шкоди, завданої
працівникам каліцтвом, професійним
захворюванням або іншим ушкодженням
здоров'я, пов'язані з виконанням ними
трудових обов'язків», підписаної 09.09.1994
року між частиною держав колишнього
СРСР, відшкодування шкоди, завданої
працівнику внаслідок трудового
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я (у
тому числі при настанні втрати
працездатності в результаті нещасного
випадку на виробництві, пов'язаного з
виконанням працівниками трудових
обов'язків, після переїзду потерпілого
на територію іншої Сторони), смерті
здійснюється роботодавцем Сторони,
законодавство якої поширювалось на
працівника в момент одержання
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я,
смерті.

Роботодавець, відповідальний за
завдання шкоди, здійснює її
відшкодування відповідно до свого
національного законодавства.

Як вбачається з зазначеної норми
Закону, вона регулює відносини, які є
предметом спору у цій справі та
пов'язані з відшкодуванням витрат
пенсійного органу, понесених у зв'язку
з виплатою пенсій особам, які стали
інвалідами внаслідок нещасного
випадку на виробництві на території
інших республік СРСР до проголошення
Україною незалежності.

Відповідно до підпункту «г» п.1 ч.1 ст. 21
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 р. № 1105-ХІУ у
разі настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Крім того, ч.2 ст. 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 р. № 1105-ХІV
передбачено, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Таким чином, колегія судів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що пенсія по
інвалідності, яка виплачується
Пенсійним Фондом України ОСОБА_6 в сумі
600 грн., який став інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР,
підлягає відшкодуванню Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

З огляду на викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що доводи
апеляційних скарг не спростовують
правильності висновків суду першої
інстанції, постанова прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, що в свою чергу є
підставою для залишення рішення суду
першої інстанції без змін.

Повний текст ухвали виготовлено
10.01.2014р.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 24, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в Совєтському
районі м.Макіївки Донецької області,
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Совєтському
районі м.Макіївки Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 5 грудня 2013
року, залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 5 грудня 2013
року у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в Совєтському
районі м.Макіївки Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Совєтському
районі м.Макіївки Донецької області
про стягнення заборгованості в сумі
2297,52 грн., залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі.

Колегія суддів О.В. Карпушова

Л.А. Василенко

А.А. Блохін