Справа № 2-а-4118/10/1970
Суддя: Баб'юк П.М.
Дата ухвалення: 2013-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-4118/10/1970

27 грудня 2013 року

Тернопільський окружний
адміністративний суд в складі

головуючого судді Баб'юка П.М., при
секретарі судового засідання Сердюку
А.Г.,

розглянувши у письмовому провадженні в
місті Тернополі адміністративну
справу за позовною заявою Управління
Пенсійного фонду України в м.Тернополі
до ПАТ "Тернопільський
електромеханічний завод" про
відшкодування витрат по виплаті та
доставці пенсій, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Тернополі звернулося до суду з
позовом до відкритого акціонерного
товариства "Тернопільський
електромеханічний завод" про стягнення
заборгованості по відшкодуванню
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах за
період з 01.10.2010 по 25.12.2010 на загальну
суму 19158,24 грн.

Ухвалою суду у зв'язку з реорганізацією
відповідача допущено процесуальне
правонаступництво та замінено
відповідача на публічне акціонерне
товариство "Тернопільський
електромеханічний завод".

Представник позивача подав заяву про
розгляд справи за його відсутності в
якому позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
прибув, хоча належним чином
повідомлявся про день, час та місце
розгляду справи судом. Про причини
неприбуття суд не повідомив,
заперечень на позов не подав.

Враховуючи вимоги ст.122 та ст.128 КАС
України, суд вирішив розглядати справу
за відсутності сторін у письмовому
провадженні.

Дослідивши подані суду письмові
докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково з наступних
підстав.

Судом встановлено, що на ПАТ
"Тернопільський електромеханічний
завод" працювали громадяни ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, яким рішенням УПФУ в місті
Тернополі призначена пенсія на
пільгових умовах згідно п.п. "б" - "з" ст.13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення " від 05.11.1991 року № 1788-XII
(далі - Закон № 1788 - ХІІ) .

Дані особи знаходяться на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
місті Тернополі та у період з 01.10.2010 по
25.12.2010 отримували пенсію за віком за
списком № 2 при повному пільговому
стажі на загальну суму 19158,24 грн., з яких:

- 2378,77 грн. становлять витрати на
виплату і доставку пенсії ОСОБА_1;

- 16779,47 грн. становлять витрати на
виплату і доставку пенсії ОСОБА_2

Пунктом "б" ст.13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від
05.11.1991 (далі - Закон №1788-ХІІ)
передбачено, що на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, - за списком N 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при
стажі роботи не менше 20 років, з них не
менше 10 років на зазначених роботах.

Цією нормою також встановлено, що
порядок пенсійного забезпечення осіб,
які працювали до введення в дію цього
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" Закону №1788 на роботах
із шкідливими і важкими умовами праці,
передбачених законодавством, що діяло
раніше, визначається ст. 100 Закону
№1788.

Стаття 100 Закону №1788 передбачає, що
особам, які працювали до введення в дію
цього Закону на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці,
передбачених раніше діючим
законодавством, пенсії за віком
призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в
дію цього Закону повний стаж на
зазначених роботах, що давав право на
пенсію на пільгових умовах, пенсії в
розмірах, передбачених цим законом,
призначаються відповідно до вимог за
віком і стажем, встановлених раніше
діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу
роботи із шкідливими і важкими умовами
праці, вік, необхідний для призначення
пенсії відповідно до статті 12,
знижується пропорційно наявному стажу
в порядку, передбаченому статтями 13-14
цього Закону, виходячи з вимог цього
стажу, встановлених раніше діючим
законодавством.

За аналізу Закону N 1788-XII вбачається, що
пенсії на пільгових умовах із
зниженням пенсійного віку можуть
призначатись особі як за статтею 13 так
і за статтею 100 цього Закону. При цьому в
обох випадках підставою для їх
призначення є виконання робіт, що
передбачені Списками N 1 та N 2 а також
іншими нормативними актами.

Різниця між підставами призначення
пенсій за цими статтями полягає у
моменті виникнення у особи права на
пільгову пенсію. За статтею 100 пенсія
призначається, якщо таке право виникло
до набуття чинності Законом N 1788-XII у
відповідності до законодавства, що
діяло раніше; а за статтею 13 - якщо право
на пільгову пенсію виникло після
набрання чинності цим Законом.

Так, за правилами статті 100 Закону N 1788-XII
особам, які працювали до введення в дію
цього Закону на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, передбачених
раніше діючим законодавством, пенсії
за віком призначаються на таких умовах:
а) особам, які мають на день введення в
дію цього Закону повний стаж на
зазначених роботах, що давав право на
пенсію на пільгових умовах, пенсії в
розмірах, передбачених цим Законом,
призначаються відповідно до вимог за
віком і стажем, встановлених раніше
діючим законодавством; б) особам, які не
мають повного стажу роботи із
шкідливими і важкими умовами праці,
вік, необхідний для призначення пенсії
відповідно до статті 12, знижується
пропорційно наявному стажу в порядку,
передбаченому статтями 13 - 14 цього
Закону, виходячи з вимог цього стажу,
встановлених раніше діючим
законодавством.

А відповідно до пунктів "а" та "б" ст. 13
Закону N 1788-XII на пільгових умовах мають
право на пенсію за віком, незалежно від
місця останньої роботи: а) працівники,
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком N 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: б) працівники,
зайняті повний робочий день на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці, - за списком N 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць.

Крім того, різняться і наслідки
призначення пенсій за статтями 13 та 100
Закону N 1788-XII. Так, законодавством
передбачене відшкодування
підприємствами витрат Пенсійного
фонду, пов'язаних з виплатою та
доставкою пільгових пенсій,
призначених за окремими пунктами
статті 13 Закону N 1788-XII, а для пенсій,
призначених за статтею 100 цього Закону
відшкодування не передбачено.

Відповідно до абзацу четвертого
підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих
положень Закону N 1058-IV підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
особам, які були зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком N 1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту першого статті 1
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування" від 26
червня 1997 року N 400/97-ВР (Закон N 400/97-ВР)
платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування є:
суб'єкти підприємницької діяльності
незалежно від форм власності, їх
об'єднання, бюджетні, громадські та
інші установи та організації,
об'єднання громадян та інші юридичні
особи, а також фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які
використовують працю найманих
працівників;

Згідно з абзацом четвертим пункту
першого статті 2 Закону N 400/97-ВР для
платників збору, визначених пунктами 1
та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які
є платниками фіксованого
сільськогосподарського податку,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 Закону
України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до абзацу третього пункту
першого статті 4 Закону N 400/97-ВР на
обов'язкове державне пенсійне
страхування встановлюються ставки
збору у таких розмірах: 100 відсотків від
об'єкта оподаткування, визначеного
абзацом четвертим пункту 1 статті 2
цього Закону.

Таким чином, обов'язок підприємства
відшкодовувати органам Пенсійного
фонду України 100 % фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
передбачених пунктами "а" і "б" статті 13
Закону N 1788-III, встановлений законами N
400/97-ВР та N 1058-IV, в той час коли обов'язок
відшкодування витрат Пенсійного фонду
на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до статті 100
Закону N 1788-III законодавством не
передбачено.

Як слідує з матеріалів справи,
постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.04.2013 року
у справі № 259/11/9104 скасовано рішення
УПФУ в місті Тернополі про призначення
ОСОБА_2 пільгової пенсії відповідно до
п.п. "б" - "з" ст.13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" та зобов'язано
позивача призначити вищевказаному
громадянину пільгову пенсію згідно
ст.100 Закону України "Про пенсійне
забезпечення". Вище вказана постанова
набрала законної сили.

Частиною 1 ст. 72 КАС України визначено,
що обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Оскільки, постанова Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12.04.2013 року у справі № 259/11/9104 яка
набрала законної сили прийнята у
адміністративній справі в якій брали
участь ті самі особи, то встановлені
судовим рішенням у цій
адміністративній справі обставини не
доказуються при розгляді інших справ.

Відповідно, встановлена постановою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.04.2013 року
у справі № 259/11/9104 обставина, що ОСОБА_2
працював на ВАТ "Тернопільський
електромеханічний завод" з 01.11.76р. по
2002р. на посаді, яка була включена до
Списку №2, що затверджений постановою
Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року,
виконуючи роботи які давали право на
пенсію на пільгових умовах та набув
необхідний повний стаж на зазначених
роботах до 01.01.1992 року, що давав право на
пенсію на пільгових умовах
передбачених Законом України "Про
пенсійне забезпечення", тому пільгова
пенсія мала б бути призначена на
підставі ст. 100 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", - не потребує
доказування в силу вимог ст. 72 КАС
України. (а.с.62)

Таким чином, відповідно до постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду пенсія
гр.ОСОБА_2 повинна була призначена
відповідно до ст. 100 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", що не створює
обов'язку відповідача відшкодовувати
витрати щодо виплати та доставки такої
пенсії.

Отже, рішенням суду, що набрало
законної сили, встановлено, що
призначення пенсії гр.ОСОБА_2 на
підставі пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
було протиправним.

Враховуючи наведене, вимоги Пенсійного
фонду до ПАТ "Тернопільський
електромеханічний завод" про
стягнення заборгованості по
відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пенсії громадянину ОСОБА_2,
яка була призначена відповідно до
пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" в сумі 16779,47 грн.,
не ґрунтуються на вимогах закону, а
отже, не підлягають до задоволення.

Аналогічна правова позиція викладена
Вищим адміністративним судом України в
ухвалі від 27.11.2012р. у справі №К/9991/6677/11
(за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Придніпровському
районі м. Черкаси до ДП "Оргхім" про
стягнення заборгованості по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах).

Щодо твердження представника позивача
про те, що відповідач має обов'язок
відшкодувати витрати на виплату та
доставку пенсій ОСОБА_2 за період з
01.10.2010 по 25.12.2010 оскільки, Львівським
апеляційним адміністративним судом
прийнято постанову лише 12.04.2013 року, то
такі судом оцінюється критично з
огляду на те, що як слідує з змісту
вказаного судового рішення, ПАТ
"Тернопільський електромеханічний
завод" з метою захисту порушених прав
та інтересів звернулось до суду з
адміністративним позовом про
скасування рішення УПФУ в місті
Тернополі про призначення ОСОБА_2
пільгової пенсії відповідно до п.п. "б" -
"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" ще 26.10.2010р.

Крім того, як слідує з мотивувальної
частини постанови, апеляційним судом
досліджувалась правомірність рішення
суб'єкта владних повноважень на момент
його прийняття (вчинення) та
встановлено, що ОСОБА_2 виконував
роботи які давали право на пенсію на
пільгових умовах і набув необхідний
повний стаж на зазначених роботах до
01.01.1992 року, тому пільгова пенсія мала б
бути призначена на підставі ст. 100
Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Суд вважає також за необхідне
наголосити, що відповідно ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Суд вирішує справи на
підставі Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Відповідно, враховуючи встановлені
обставини у справі та вимоги законів N
400/97-ВР та N 1058-IV, N 1788-III, на думку суду,
незалежно від можливих причин
помилкового призначення УПФУ в місті
Тернополі ОСОБА_2 пільгової пенсії
відповідно до пунктів "б" - "з" ст.13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", за наявності
обґрунтованої і правомірної незгоди
відповідача з таким рішенням, що мало
наслідком його скасування у судовому
порядку, - відсутні правові підстави
для стягнення з ПАТ "Тернопільський
електромеханічний завод" коштів на
покриття витрат Пенсійного фонду плату
на виплату і доставку пенсії по
гр.ОСОБА_2

Щодо позовних вимог про відшкодування
пенсії призначеної гр. ОСОБА_1, суд
виходь з наступного.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 11 листопада
2010 року у справі №2а-3375/10/1970, яка
залишена в силі ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 19 листопада 2013 року у задоволенні
позову ВАТ (ПАТ) "Тернопільський
електромеханічний завод" до Управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
про скасування протоколу №313 від 14
липня 2008 року про призначення пенсії
ОСОБА_1 на підставі пунктів "б" - "з" ст.13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" та про зобов'язання
призначити пенсію ОСОБА_1 на підставі
ст. 100 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", - відмовлено в повному
обсязі.

Враховуючи наведене, а також вимоги ч.1
ст. 72 КАС України, на підставі
розрахунків з розрахунків фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в частині пенсій,
призначених відповідно до пунктів "б" -
"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", - до відшкодування ПАТ
"Тернопільський електромеханічний
завод" підлягають фактичні витрати
Пенсійного фонду України на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах гр. ОСОБА_1, за період з
01.10.2010 по 25.12.2010 в сумі 2378,77 грн.

Пунктом 6.4. розділу 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19.12.2003 р. № 21-1,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 16.01.2004 р. за № 64/8663 (далі -
Інструкція) передбачено, що розмір сум
до відшкодування на поточний рік
визначається відділами доходів
органів Пенсійного фонду України
щорічно в повідомленнях про розрахунок
сум фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених пенсій.

Відповідно до п. 6.8 розділу 6 Інструкції
підприємства щомісяця до 25 - го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Згідно з п.6.9 розділу 6 Інструкції,
відшкодування сум і фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
здійснюється підприємством на рахунки
органу Пенсійного Фонду за місцем його
реєстрації.

Доказів які б свідчили про
відшкодування відповідачем витрат
позивача на виплату та доставку пенсій
пільгових пенсій по списку № 2 по
ОСОБА_1 за період з 01.10.2010 по 25.12.2010 в
сумі 2378,77 грн. відповідачем не надано та
судом не здобуто.

Таким чином, на час розгляду справи в
суді заборгованість відповідача перед
позивачем по фактичних витратах на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до п. „б"- „з"
ст. 13 Закону України „Про пенсійне
забезпечення" по гр.ОСОБА_1 за період з
01.10.2010 по 25.12.2010 не погашена та становить
2378,77 грн.

Виходячи з вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача підлягають до задоволення
частково, а саме, в частині стягнення з
відповідача в користь позивача 2378,77
грн. фактичних витратах на виплату та
доставку пенсій, призначених ОСОБА_1
відповідно до п. „б" - „з" ст. 13 Закону
України „Про пенсійне забезпечення" за
період з 01.10.2010 по 25.12.2010.

В задоволені решти позовних вимог слід
відмовити за безпідставністю.

Судові витрати по справі згідно ч.4 ст.94
КАС України з відповідача не
стягуються.

Керуючись ст.ст. 128, 72, 86, 94, 160 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Тернопільський
електромеханічний завод" (вул. Д.Нечая,
25, м. Тернопіль Тернопільської області,
код 01267917) на користь управління
Пенсійного фонду України в м.Тернополі
2378,77 грн. (дві тисячі триста сімдесят
вісім гривень сімдесят сім копійок)
заборгованості по відшкодуванню
витрат на виплату і доставку пенсій з
призначених на пільгових умовах по гр.
ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2010 року по 25
грудня 2010 року.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд в порядку і
строки, передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Баб'юк П.М.

копія вірна

Суддя
Баб'юк П.М.