Справа № 2а-534/07
Суддя: Крупінська С.С.
Дата ухвалення: 2007-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-534/2007
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2007 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Крупінської
С.С.,

при секретарі - Давидович А.А.,

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представників відповідачів - Горбатюк Т.П., Горбатюка
В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку
справу за адміністративним позовом ОСОБА_1до
Першої Луцької державної нотаріальної
контори про зобов'язання зняти заборону на відчуження квартири,

встановив :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Першої Луцької державної нотаріальної контори про зобов'язання зняти
заборону на відчуження з АДРЕСА_1, яку він придбав 30.12.1996 р. на
підставі договору купівлі - продажу. В 2007 р.
з'ясувалося, що на дану квартиру 05.02.1997 р. завідуючою Першої Луцької державної нотаріальної контори - Сушик Л.А. було накладено
заборону на відчуження на підставі заяви
колишньої власниці квартири. Незважаючи на його звернення в Першу Луцьку державну нотаріальну контору та в Головне
управління юстиції у Волинській області, вказану заборону знято не
було, як і не було надано жодних документів, на підставі яких її було
накладено. В зв'язку з чим для вирішення даного питання він звернувся в суд.

Судом до участі у справі в якості співвідповідача залучено Другу Луцьку
державну нотаріальну контору.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з
підстав, зазначених у заяві та просять його задовольнити.

Представники відповідачів , кожен зокрема, в судовому засіданні позов
визнали. Суду пояснили, що не мають в
розпорядженні документів, на підставі яких було накладено заборону на відчуження АДРЕСА_1Також пояснили, що з цього приводу проводилася перевірка і таких документів не було
виявлено ні в Першій, ні в Другій Луцьких державних
нотаріальних конторах. Представник Другої Луцької державної нотаріальної
контори повідомив, що процедура зняття накладених заборон в даний
час відноситься до компетенції саме цієї контори.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази у
справі, суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. З ст. 17 Закону України «Про нотаріат», завідуючі нотаріальними конторами є їх посадовими особами, отже, спір підлягає до
розгляду за нормами Кодексу адміністративного судочинства
України. Пункт 2 ч. З ст. 105 Кодексу передбачає можливість заявления в адміністративному позові вимоги про
зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії.

Позивач просить суд визнати неправомірними дії завідуючої Першої Луцької державної нотаріальної контори щодо накладення 05.02.1997
р. заборони на відчуження АДРЕСА_1та зобов'язати відповідача вчинити дії -зняти
заборону відчуження квартири.

2

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про
протиправність дій суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій покладається на відповідача. Проте відповідачами не надано жодних доказів
правомірності накладення заборони відчуження квартири, як і
не названо суду жодних підстав, у зв'язку з якими таку заборону було накладено. Проаналізувавши норми чинної на момент накладення
заборони редакції Закону України «Про
нотаріат», суд з'ясував відсутність норм, які б надавали право органам нотаріату накладати заборону відчуження майна на
підставі звернення колишніх власників цього майна. У зв'язку з
цим неможливо вважати заборону такою, що є накладена у відповідності з вимогами закону. Тому позов підлягає до задоволення в
частині визнання неправомірними дій.

Підставним до задоволення є позов і в частині вимоги про зняття заборони відчуження квартири. Чинний Закон України «Про нотаріат»
та Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України не передбачають можливості скасування незаконно накладеної раніше заборони на підставі заяви колишнього власника
майна, як це має місце у даній справі. І тому
відповідачі не в змозі самостійно зняти заборону відчуження квартири. Проте
суд, зважаючи на незаконність накладеної заборони відчуження, на істотне
порушення незаконно накладеною забороною прав позивача, вправі зобов'язати
відповідачів вчинити дії (п. 2 ч. 2 ст. 162
Кодексу адміністративного судочинства)- зняти накладену заборону відчуження квартири. Оскільки це є компетенцією Другої Луцької
державної нотаріальної контори - то її і слід
зобов'язати здійснити зняття заборони.

На підставі
викладеного, керуючись, ст.ст. 2, 71, 160 - 163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

постановив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії завідуючої Першої Луцької державної нотаріальної
контори щодо накладення 05.02.1997 р. заборони на відчуження АДРЕСА_1

Зобов'язати Другу Луцьку державну нотаріальну контору вчинити дії, а саме:
зняти заборону відчуження на АДРЕСА_1

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного
суду, шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження
протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву
про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 186 КАС України, постанова суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.