Справа № 2-а-68/2008
Суддя: Кантур А.М.
Дата ухвалення: 2008-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-68/2008р.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

02 квітня
2008 року Прилуцький міськрайсуд Чернігівської області в складі: головуючого-судді
Кантур А.М. при секретарі Геєць О.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Прилуки справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької
райдержадміністрації про стягнення недоплаченої державної допомоги на
оздоровлення,

В С Т А Н О
В И В:

Позивачка
ОСОБА_1, 1921 року народження є інвалідом війни І групи, про що їй у
встановленому порядку видано посвідчення НОМЕР_1, і мешкає в АДРЕСА_1 (а.с.10).

Як
зазначає в своїй позовній заяві ОСОБА_1, у зв”язку з цим їй на підставі ст.17-1
ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” відповідачами
повинна виплачуватися разова допомога до 5-го травня у розмірі 10-ти
мінімальних пенсій за віком через
установи банків пенсіонерам - за місцем їх проживання, а особам, які не є
пенсіонерами - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Однак,
за твердженням позивачки, відповідачем в
період з 2005р. по 2007р. їй було виплачено грошову допомогу у розмірі 50 грн,
50 грн., та 55 грн.

В
решті виплат відповідачем ОСОБА_1 було відмовлено у зв”язку з зупиненням ч.5
ст.12 ЗУ ”Про статус ветеранів війни, гарантії іх соціального захисту” в
частині визначення розміру виплат щорічної разової допомоги ветеранам
війни”„п.13 ст.71 ЗУ Про державний бюджет України на 2007рік”, та відповідно до
ст.29 даного Закону, встановлена виплата щорічної разової допомоги учасникам
війни у розмірі 280 грн., яку позивач вже отримав, а рішенням КСУ від
09.07.2007р. положення ст.29,п.13 ст.71 ЗУ „Про державний бюджет” визнано
неконституційними, і зазначені рішення не
можуть бути реалізовані через невнесення змін до згаданого закону.

Позивачка
ОСОБА_1 не погоджується з такою позицією відповідача з тих мотивів, що згідно
ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, згідно
ст.28 ЗУ „Про державне пенсійне страхування” мінімальний розмір пенсії за віком
встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначений ЗУ „Про державний бюджет України на 2007 рік” і
станом на 2005р. становила 332 грн., станом на 2006р. - 359 грн, а на 2007р. - 442 грн.
Тому позивачка просить суд стягнути з відповідачів в його користь
невиплачену разову грошову допомогу як учаснику війни до 5-го травня, виходячи
із мінімальної пенсії за віком в 10-кратному розмірі та фактично виплачених
йому коштів, виходячи з наступного розрахунку: за 2005р. - 332*10=3320-50=3270
грн.; за 2006р. - 359*10=3590-50=3540 грн; за 2007р. - 410,06
грн.*10=4100,6-50=4050,6 грн.;

В
судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, а представник Управління праці та
соцзахисту населення Прилуцької райдержадміністрації їх не визнав з тих
мотивів, що позивачці, як інваліду війни І групи 2005-2006р.р. було виплачено
по 400 грн., а не по 50 грн., а за 2007р. - 450 грн, а не 50 грн., що виплата
даного виду державної допомоги провадиться обласним центром по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат головного управління праці та соцзахисту
населення Чернігівської
облдержадміністрації, однак на даний час на їх рахунку відсутні кошти для здійснення
таких виплат, а реалізація рішення Конституційного Суду України можлива лише
після внесеня змін Верховною Радою України до державного бюджету країни щодо
визначення останнім джерела для виплат такої державної допомоги; відповідач
Чернігівський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат
подав до суду лист, в якому просив справу розглянути у відсутності його
представника та відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що позивачу була
проведена разова грошова виплата в 2005-2006 р.р. по 400 грн, а в 2007р. - 450
грн., і на даний час не внесені зміни до державного бюджету країни на 2007р.
щодо визначення джерела для вищезазначених виплат, що унеможливлює їх
здійснення.

Вислухавши
пояснення сторін та проаналізувавши наявні по справі докази, необхідно
задовольнити заявлені позовні вимоги, тобто щодо вимог за 2005-2007 р.р. з
наведених позивачем підстав, якими по суті спростовується заперечення
відповідачів по цій справі.

За
змістом Конституції України (ст.ст.1,3,21,22) Україна проголошена
демократичною, соціальною, правовою державою, що найвищою соціальною цінністю в
цій державі є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, а їх утвердження та забезпечення є головним
обов”язком останнього, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними,
їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних
законів не може бути звужений. Виходячи з цих постулатів права, Пленум
Верховного Суду України у своїй постанові абз.1 п.19 звернув увагу на те, що
відповідно до ст.ст.8,22 Конституції України не підлягають застосуванню судоми
закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права
і свободи людини та громадянина, а токаж нові закони, які звужують зміст та
обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод, що в
розумінні принципу законності кореспондується із ст.9 КАС України. А твердження
відповідачів про відсутність коштів на рахунку не має принципового значення,
оскільки стосується механізму виконання судового рішення.

Таким
чином, в розглядуваній ситуації відповідач зобов”язаний був виплатити позивачу
- згідно чинної ст.12 ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту” - мінімальну пенсію в 10-кратному розмірі і сумі 10860,60 грн., а
виплатив лише 1250 грн. (400+400+450),
тобто повинен доплатити 9610,60 грн. (10860,60-1250).

Тому
на підставі
наведеного, керуючися ст. ст. 94, 158-163,167 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Даний позов задовольнити частково.

Стягнути
з Чернігівського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат в користь ОСОБА_1 9610,60 грн. в рахунок виплати разової грошової
допомоги учасникам війни до 5-го травня.

В
частині позову щодо стягнення коштів з управління праці та соціального захисту
населеня Прилуцької райдержадміністрації - відмовити.

На
постанову протягом 10 днів з дня її проголошення може бути подана заява про її
апеляційне оскарження, а по збігу цього строку 20 днів - апеляційна скарга до
Київського апеляційного адміністративного суду через Прилуцький міськрайсуд.

Суддя: А.Кантур.