Справа № 2-А-146/2008
Суддя: Гаврилюк О.І.
Дата ухвалення: 2008-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2 - А - 146/2008
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 листопада 2008 року
Ясинуватський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого
судді - Гаврилюка
О.І.

при
секретарі - Деревенець
О.Ю.

позивача -
ОСОБА_1

представника відповідача -
Савельєвої В.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Ясинувата
адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та
соціального захисту населення м.Ясинувата про
стягнення заборгованості з щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2008
року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з
Управління праці та соціального захисту населення Ясинуватської міської ради
Донецької області (надалі - УПСЗН Ясинуватської міської ради, відповідач) на
його користь недораховану допомогу на оздоровлення за 2008 рік у розмірі 1970
грн., передбаченому ст.48 Закону України „Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991
р. № 796-ХІІ (надалі - Закон № 796-ХІІ).

В обґрунтування
позовних вимог вказував на те, що він є потерпілим внаслідок Чорнобильської
катастрофи першої категорії, інвалідок ІІІ групи і, у зв'язку з цим, відповідно
до ст.48 Закону №796-ХІІ, відноситься до числа осіб, які мають право на
отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 4-х мінімальних
заробітних плат.

Проте,
відповідачем такі виплати здійснювались відповідно до постанови Кабінету Міністрів
України „Про щорічну допомогу на оздоров лея громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 12.07.2005 року № 562 в розмірі лише
90 грн.

ОСОБА_1 вважав,
що дії відповідача носять неправомірний характер і просив суд стягнути з
останнього на його користь недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2008
рік у розмірі 1970 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, навівши доводи, що містяться в
позовній заяві.

Представники
відповідача позовні вимоги не визнали, пояснивши, що позивач дійсно є учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом ІІІ групи та отримує
в Управлінні щорічну допомогу на оздоровлення. Сума цієї допомоги визначена
Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року, зокрема,
для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії,
інвалідів ІІІ групи встановлена сума 90 грн. Виконувати постанови Кабінету Міністрів України вони зобов'язані і не мають зайвих коштів для задоволення вимог позивача.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з
частиною другою ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно до вимог
ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», щорічна допомога на оздоровлення
виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2
категорії в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати.

Судом встановлено,
що ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії.

Згідно довідки
серії МСЕК № 113373 від 12.05.2004 року ОСОБА_1 встановлена ІІІ група
інвалідності за професійним захворюванням, пов'язаним з ліквідацією наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, безстроково.

Відповідно до
абзацу 1 частини 4 статті 48 Закону України № 796-ХІІ, щорічна допомога
інвалідам ІІІ групи виплачується в розмірі чотирьох мінімальних заробітних
плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент
виплати .

Статтею 3
Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров'я, честь і
гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною
цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою
діяльність. Утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком держави.

Постановою КМ України від № 562, встановлено конкретні
розміри виплат у визначеній сумі, що суперечить вимогам Закону №796-ХІІ.

Цим Законом встановлено розмір таких виплат, як кратну
відносно розміру мінімальної заробітної плати величину на час виплати.

Законами України, що приймались у період 2008 року
стосовно розмірів заробітної плати, не встановлювались обмеження щодо
застосування розмірів заробітної плати, встановлених цими нормативними актами,
зокрема, для реалізації положень ст. 48 Закону №796-ХІІ.

З моменту прийняття постанови КМ України № 562
встановлені нею розміри виплат залишались незмінними, в той час як Верховною
Радою України неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати.

Слід зазначити, що згідно із ст. 8 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого
зокрема людина. її права та свободи визнаються найвищими цінностями та
визначають зміст і спрямованість, діяльності держави.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92
Конституції України, виключно законами визначаються, зокрема, основи
соціального захисту, а статтею 75 Конституції встановлено, що єдиним органом
законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Конституція
не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним
органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення
законів.

Згідно зі
ст..59 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» 28 грудня 2007
року № 107-VI встановлено з 1 січня 2008 року розмір мінімальної
заробітної плати 515 грн.

Що
стосується призупинення дії частини сьомої статті 48 на 2008 рік в частині
виплати компенсацій і допомогу у розмірах відповідно мінімальної заробітної
плати згідно із Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI, суд вважає,
що норми цих законів не можуть бути застосовані при виплаті позивачу
компенсації, оскільки відповідно до ч.3 ст.22, ст.64 Конституції України право
громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути
обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах
воєнного або надзвичайного стану на певний строк.

Законом
України «Про внесення змін до Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 05.10.2006 року № 231-V
зазначений Закон доповнено статтею 71, в якій встановлено, що дія положень
цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення
змін до цього Закону.

Рішенням
Конституційного суду № 10-рп від 22 травня 2008 року положення Закону України
«Про державний бюджет України на 2008 рік» в частині призупинення дії ст. 48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані неконституційними.

Враховуючи
викладене, суд вважає, що дії Управління праці та соціального захисту населення
м.Ясинувата щодо відмови позивачу у виплаті допомоги на оздоровлення з
урахуванням положень ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» є незаконними.

Тому,
виходячи із загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними нормативними актами, в даному випадку підлягають
застосуванню саме норми ст. 48 Закону №796-ХІІ та норми відповідних Законів
України, якими встановлювався розмір мінімальної заробітної плати за час, що
сплив після прийняття постанови КМ України №562.

Також
встановлено, що у березні 2008 року відповідач виплатив позивачеві щорічну
допомогу на оздоровлення за 2008 рік у розмірі 90 грн., встановленому порядку
постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562. Право Позивача
на одержання сум компенсації не оспорюється Відповідачем, тому на підставі ст.
72 КАС України не підлягає доказуванню.

Висновок УПСЗН
про те, що Закон України «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати
на 2008 рік», нібито виключають можливість застосування розміру мінімальної
заробітної плати для розрахунку щорічної допомоги на оздоровлення, встановленої
ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», - є безпідставними.

На підставі викладеного, з урахуванням отриманих
Позивачем сум і розміру мінімальної заробітної плати на час виплати йому
допомоги, на користь Позивача підлягає стягненню 1970 грн., виходячи з розрахунку:

За 2008
рік (515 x 4) - 90 грн. = 1970 грн.

За таких
обставин позов підлягає задоволенню.

Крім того, з Відповідача слід стягнути на користь
держави суму державного мита.

На підставі
викладеного, керуючись ст. 46 Конституції України, ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»,
ст. 104, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення м.Ясинувата про
стягнення заборгованості з щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік - задовольнити.

Визнати дії
Управління праці та соціального захисту
населення м.Ясинувата щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті заборгованості з щорічної
допомоги на оздоровлення за 2008 рік - незаконними.

Стягнути з
Управління праці та соціального захисту населення м.Ясинувата на користь
ОСОБА_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, заборгованість
з щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік у розмірі 1970 гривні.

Стягнути з
Управління праці та соціального захисту населення м.Ясинувата на користь
держави 3 (три) гривні 40 коп. державного мита, та перерахувати на р/р
0097 місцевий бюджет м.Ясинувата код платежу 22090100 МФО банку
834016 Код ЗКПО 34686701 ГУДК у Донецькій області.

Постанову може
бути оскаржено до Донецького Апеляційного Адміністративного суду Донецької
області через Ясинуватський міськрайонний суд.

Заяву про
апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом десяти днів з
дня її проголошення.

Апеляційна
скарга на постанову суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження, або протягом десяти днів з дня проголошення
постанови суду без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя О.І.Гаврилюк