Справа № 2-а-18/07
Суддя: Болоніна М.Б.
Дата ухвалення: 2007-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-18/07
ПОСТАНОВА

ІМ"ЯМ УКРАЇНИ

04
жовтня 2007р. Вільногірський
міський суд Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді
Болоніної М. Б.

при
секретарі Шараповій
О.О.

за
участю позивача ОСОБА_1

представника
позивача адвоката ОСОБА_2

представників
відповідача виконкому Коряка
B.C.,
Благірєвої О.О.

представників
відповідача КП «ВО ЖКГ» Майоренка Л.М. , Орлової Н.М. ,

Тогоєвої
О.М. , розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вільногірську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до
Вільногірського міського виконавчого комітету міської ради, комунального підприємства «ВО ЖКГ м.
Вільногірська» про визнання беззаконною бездіяльності органу місцевого
самоврядування, відшкодування
матеріальної* та моральної шкоди,
спричиненої бездіяльністю та неналежним виконанням обов'язків,

ВСТАНОВИВ:

До суду
звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Вільногірського
міськвиконкому, КП «ВО ЖКГ м.
Вільногірська» та доповненням до позову,
де зазначає наступне.

Позивач
мешкає в будинку АДРЕСА_1.
На праві приватної особистої власності йому належить легковий автомобіль «Опель Вектра», державний реєстраційний НОМЕР_1, двигун НОМЕР_2, рік випуску 1989,
свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3.

31.12.2006р.
близько 14.00 позивач на своєму автомобілі під'їхав до свого будинку для
того, щоб на деякий час зайти до
оселі, при цьому автомобіль залишив на
площадці, розташований між домами №№2 та
4 по Бульвару Миру, з метою забезпечити
вільний проїзд по дорозі біля будинку. Площадка представляє з себе земельну
ділянку, засипану дрібним гравієм, яка примикає одним боком до асфальтової
дороги вздовж будинку №2 по Бульвару Миру,
та закінчується спеціальними стовпчиками для розвішування та
просушування білизни, далі розташовані
дерева досить похилого віку. Будь-яких знаків,
встановлених відповідно до Правил дорожнього руху, які б забороняли зупинку або стоянку на
зазначеній вище площадці, влаштовано не
було, відповідна дорожня розмітка на
дорозі відсутня, розмітка узбіччя дороги
(жовта безперервна лінія), яка б
забороняла в'їзд на бруківку, також
відсутня. Сама площадка жодним чином не огороджена і будь-яких насаджень не
має.

Під час
короткочасного перебування автомобіля на зазначеній площадці одне з дерев, яке стояло біля площадки, переломилось та впало на автомобіль, пошкодивши його. В цей час перебувала
тиха, помірно тепла для зими
погода, без опадів, тобто дерево впало під власною вагою
внаслідок того, що було сухим, неживим і не було спиляне вчасно.

Внаслідок
падіння дерева позивачу було завдано матеріальної шкоди ушкодженням належного
йому автомобіля. Відповідно до висновків спеціаліста експертного
автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди №7 від
17.01.2007р., вартість відновлювального
ремонту автомобіля складає 42 270гр.11коп.,
при дійсній вартості автомобіля 15 974гр.77коп. Оскільки вартість
ремонту перевищує дійсну

вартість самого
автомобіля, позивач оцінює завдану йому
матеріальну шкоду сумою 15 974гр., його
витрати на оплату експертного дослідження становлять 580гр.

Крім
того, позивачу завдано моральної
шкоди, яка полягає у тому, що фактично було знищено його автомобіль, придбаний за власні кошти, які накопичувались тривалий час, він позбавлений можливості придбати новий
автомобіль такого ж класу, оскільки на
цей час є пенсіонером та його статок є досить незначним; він позбавлений
можливості пересуватися на автомобілі та здійснювати необхідні йому поїздки;
подія сталася перед самим святом Нового року,
що завдало додаткових страждань. Було порушено звичний життєвий уклад
позивача та звичне йому дозвілля, він
пережив морально-психологічний стрес та шок,
що значно погіршило його загальне самопочуття та стан здоров'я; за
захистом своїх прав та інтересів за рахунок власного часу для відпочинку він
змушений звертатись до міліції,
експерта, адвоката, суду,
що потребує додаткових матеріальних витрат. Завдану моральну шкоду
позивач оцінює сумою 10000гр.

Позивач
вважає, що матеріальну та моральну шкоду
йому завдано в результаті неправомірних,
незаконних дій відповідачів, що
полягає в наступному.

Відповідно
до вимог ст. 7 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», орган
місцевого самоврядування наділений рядом прав та обов'язків, в тому числі визначення виконавця
житлово-комунальних послуг, управління
об'єктами у сфері житлово-комунальних послуг,
що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних
громад, забезпечення їх належного
утримання та ефективної експлуатації забезпечення населення
житлово-комунальними послугами необхідного рівня та якості, тобто відповідач Вільногірський міськвиконком
зобов'язаний здійснювати необхідний контроль за якістю та своєчасним наданням
комунальних послуг населенню. Відповідно до
ст. 1 зазначеного Закону утримання прибудинкових територій віднесено до
переліку житлово-комунальних послуг. Балансоутримувачем, виконавцем та виробником комунально-житлових
послуг є відповідач КП «ВО
ЖКГ м. Вільногірська».

Згідно
вимог п.3.8 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом державного комітету
України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005р. №76, на прибудинковій території повинен
забезпечуватись належний догляд за зеленими насадженнями, але КП «ВО
ЖКГ» як виробник або виконавець житлово-комунальних послуг своїх обов'язків не
виконав, що й призвело до завдання майну
позивача значної матеріальної шкоди, а
йому самому - моральної шкоди.

Позивач
просить визнати бездіяльність Вільногірського міського виконавчого комітету
незаконною, стягнути з Вільногірського
міського виконавчого комітету та КП «ВО
ЖКГ» солідарно на його користь завдану йому матеріальну шкоду у сумі 16
554гр., моральну шкоду у сумі 10 000 гр.
та відшкодувати за їх рахунок його судові витрати.

В
судовому засіданні позивач підтримав позов,
суду пояснив, що кілька років
працював на різних роботах, щоб мати
змогу купити автомобіль, придбав його за
42 270гр. Вдень 31.12.2006р., приблизно
о 14.30 - 15.00, він під'їхав до свого
будинку, поставив машину у дворі напроти
своїх вікон, мав намір занести додому
продукти та їхати в село. Зайшовши у квартиру,
він почув тріск і шум,
з'ясувалось, що впало дерево і
був пошкоджений його автомобіль. На виклик працівники КП «ВО ЖКГ» не
з'явились, викликані працівники міліції
склали акт, протокол про адміністративне
правопорушення відносно нього не складався. Площадка, де стояла його машина, засипана відсівом та піском, зелених насаджень там немає, газонів біля будинку ніколи не було. Дорожні
знаки або дорожня розмітка відсутні, спеціально
обладнаної площадки в дворі немає,
інформація щодо наявності зеленої зони до жильців не доводилась, позивач вважав, що Правила дорожнього руху від не порушує.
Спричинена моральна шкода полягає в тому,
що позивач не має коштів відремонтувати автомобіль або придбати
новий, за відсутності транспортного
засобу не може відвідувати родичів, які
проживають у сільській місцевості та у інших містах, обробляти земельну ділянку, погіршився стан його здоров'я після
перенесеної події.

Представник
відповідача Вільногірського міськвиконкому позов не визнав, суду пояснив,
що позивач порушив Правила дорожнього руху, встановив свій автомобіль у невизначеному
місці, не прийняв заходів для
запобігання аварії. Зелена зона передбачена генеральним планом розвитку
міста, аварійні дерева у місті
виявляються та ліквідуються у першу чергу,
у КП «ВО ЖКГ» існує
спеціальна служба по утриманню зелених насаджень. Прибудинкова територія
облаштована проїздом і місцем для стоянки автомобілів, на проїжджій частині є бордюр, зроблено «карман» для стоянки.

Представник
відповідача КП «ВО ЖКГ» позов не
визнав, суду пояснив, що при обстеженні дерево не було
аварійним, від нього лише відірвалась
гілка, заяв на знищення дерева від
жильців не надходило. Спеціального обладнання для обстеження дерев та
спеціалістів-дендрологів або лісоводів на підприємстві немає. Причина падіння
дерева, яке спричинило шкоду автомобілю
позивача, не з'ясована.

Свідок
ОСОБА_3 показав суду, що зламане дерево
держалось на одній корі, всередині було
гниле і мало дупло, вітру в той день не
було. Майданчик, де стояв автомобіль
позивача, засипаний гравієм, ніколи не прибирався, трава там не росте і сусіди часто ставлять
там свої машини.

Свідок
ОСОБА_4, син позивача, показав суду,
що зелених насаджень біля будинку ніколи не було, бордюру не видано з-за грязі. Батько поставив
на площадці свій автомобіль через те, що
не було іншого місця.

Свідок
ОСОБА_1 повністю підтвердив свої пояснення,
які він давав суду в якості позивача.

З
показань свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 , ОСОБА_7,
працівників КП «ВО
ЖКГ», виходить, що крім планових оглядів зелених
насаджень, які відбуваються двічі на
рік, проводяться огляди за заявами
громадян. На момент осіннього огляду дерев по місту дерево біля будинку позивача
аварійним не було виявлено, заяв від
громадян на його спиляння не надходило,
у квітні 2007р. дерево було знову оглянуто, воно було зелене. Технічні паспорти на кожне
зелене насадження відсутні,
інвентаризаційні справи ведуться по кварталам. Місце,
де стояв автомобіль позивача,
відноситься до зеленої зони,
наявність бордюру свідчить про те,
що в'їзд в цю зону заборонено. Фахівці ботаніки, дендрологи,
ентомологи на підприємстві відсутні.

Як
пояснив замначальника Вільногірського MB УМВС Борець В.А., залучений до справи в якості
спеціаліста, автомобіль позивача стояв
не на узбіччі і не в спеціально відведеному місці, а в зеленій зоні дворової території, де стоянка або зупинка заборонена, тобто позивач порушив п.15.1. Правил
дорожнього руху. На місце події виїжджала патрульна служба, протокол про адмінправопорушення відносно
ОСОБА_1 не складався., це є
упущенням. У місті служба ДАЇ
відсутня, відповідних фахівців у MB УМВС
немає.

Матеріалами
справи встановлено наступне.

Згідно
свідоцтва про реєстрацію ТЗ (ар.с. 10) позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля «Опель Вектора» 1989р.
випуску.

За
повідомленнями Вільногірського MB УМВС (ар.с. 11,
66) гр.ОСОБА_1 31.12.2006р. звернувся до чергової частини із заявою про
пошкодження його автомобіля деревом, що
зламалось від погодних умов, тілесних
пошкоджені спричинено нікому не було,
адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 не складався, співробітники ДАЇ для огляду місця події не
залучались.

У
відповідності до висновків спеціаліста експертного автотоварознавчого
дослідження №7 від 17.01.2007р. (ар.с.
12-29), вартість відновлювального
ремонту автомобіля позивача складає 42 270гр.,
дійсна ринкова вартість ТЗ становить 15 974гр., матеріальна шкода, спричинена володільцю автомобіля, становить 15 974гр. Вартість проведеної
експертизи, оплаченої позивачем, складає 580гр. (ар.с. 32).

Фототаблиці
(ар.с. 30-31) відтворюють зовнішній вигляд місця події.

Згідно
повідомлень КП «ВО ЖКГ» (ар.с.
43-44, 55, 56, 70, 71, 114) робота по виявленню аварійних дерев проводиться
систематично, дерево, що призвело до пошкодження автомобіля, аварійним не було визначено, заяв від мешканців будинків №2 або №4 по
Бульвару миру стосовно цього дерева не надходило. У тарифах на послуги по
утриманню прибудинкової території роботи з обрізки та валки дерев не
передбачені. Виконання всіх заявок мешканців міста щодо обрізки сухих дерев
неможливо з-за недостатнього фінансування з місцевого бюджету. Технічні
паспорти, інвентаризаційні справи
зеленої ділянки, робочі щоденники обліку
зелених насаджень відсутні.

Статут
КП «ВО ЖКГ м. Вільногірська» (ар.с. 47-54) передбачає, що засновником та власником підприємства є
Вільногірська міська рада депутатів,
підприємство створено з метою надання фізичним та юридичним особам
житлово-комунальних та інших послуг, в
тому числі експлуатація об'єктів жилого фонду,
благоустроєних територій,
благоустрій та озеленення міських територій. Загальне керівництво
діяльністю підприємства здійснює засновник.

Рішенням
Вільногірської міської ради від 22.05.2003р. (ар.с. 57-61) затверджено модель і
заходи щодо реформування житлово-комунального господарства.

Рішенням
Вільногірської міської ради від 15.03.2007р. (ар.с. 79-84) встановлено
прибудинкові території в межах,
визначених технічними паспортами на будинки та споруди.

На
генеральному плані розвитку міста (ар.с. 62) зазначено розташування під'їзної
дороги, тимчасової парковки автомобілів та
зеленої зони біля будинку №2 по Бульвару Миру м. Вільногірська.

Вислухавши
пояснення учасників процесу, показання
свідків, дослідивши та оцінивши у
сукупності надані по справі докази, суд
доходить до висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Згідно
ч.2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Позовні
вимоги позивача в частині визнання незаконною бездіяльності Вільногірського
міськвиконкому знайшли повне підтвердження під час розгляду справи.

ст. 7
Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004
року №1875-IV
регламентує повноваження органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних
послуг, до яких серед інших належить:

- затвердження та реалізація
місцевих програм у сфері житлово-комунального

господарства, участь у розробленні
та реалізації відповідних державних і регіональних

програм;

· визначення
виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої
влади з питань житлово-комунального господарства;

· управління
об'єктами у сфері житлово-комунальних послуг,
що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних
громад, забезпечення їх належного
утримання та ефективної експлуатації;

· забезпечення
населення житлово-комунальними послугами необхідних рівня та якості.

У відповідності до ст. 20 цього ж
Закону споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості
житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на
надання житлово-комунальних послуг, а
також має право на відшкодування збитків,
завданих його майну внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних
послуг;

Згідно ст. 21
Закону виконавець житлово-комунальних послуг зобов'язаний забезпечувати вчасно
та відповідної якості надання житлово-комунальних послуг згідно із
законодавством та умовами договору; надавати в установленому законодавством
порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість,
загальну вартість місячного платежу,
структуру цін/тарифів, норми
споживання, режим надання
житлово-комунальних послуг, їх споживчі
властивості тощо.

ст. 10 Закону України «Про
благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005р. №2807. визначає повноваження
сільських, селищних і міських рад у
сфері благоустрою населених пунктів, в тому
числі затвердження місцевих програм та заходів благоустрою населених пунктів, забезпечення їх виконання, створення в разі необхідності органів і служб
для забезпечення здійснення з іншими суб'єктами комунальної власності
благоустрою населених пунктів,
визначення повноважень цих органів (служб).

Згідно ст. 15 зазначеного Закону органи державної влади
та органи місцевого самоврядування в межах повноважень визначають на конкурсних
засадах відповідно до закону балансоутримувачів об'єктів благоустрою державної
та комунальної форм власності. Балансоутримувач забезпечує належне утримання та
своєчасний ремонт об'єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних
засадах залучати для цього інші підприємства,
установи, організації. Власник
об'єкта благоустрою за поданням його балансоутримувача щорічно затверджує
заходи з утримання та ремонту цього об'єкта на наступний рік та передбачає
кошти на виконання цих заходів. Балансоутримувач об'єкта благоустрою несе повну
відповідальність за виконання затверджених заходів у повному обсязі.

ст. 17 Закону встановлює право
громадян звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров'ю унаслідок дій чи
бездіяльності балансоутримувачів об'єктів благоустрою.

У відповідності до ст. ст. 20, 25 цього ж Закону організацію
благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та
органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом, фінансування місцевих програм з благоустрою
населених пунктів проводиться за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів.
Утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового
будинку, належних до нього
будівель, споруд проводиться
балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою,
організацією, з якими
балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій
прибудинкової території.

Ст. 28 Закону регламентує заходи з охорони та
утримання зелених насаджень.

Так, охороні та відновленню
підлягають усі зелені насадження в межах населених пунктів, охорона,
утримання та відновлення зелених насаджень на об'єктах благоустрою
здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів залежно від
підпорядкування об'єкта благоустрою. Видалення дерев, кущів,
газонів і квітників здійснюється в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів
України, негайне видалення пошкоджених
дерев або кущів (їх частин) може здійснюватися підприємствами, установами,
організаціями або громадянами в разі,
якщо стан таких пошкоджених зелених насаджень загрожує життю, здоров'ю громадян, а також майну громадян або юридичних осіб. У
містах та інших населених пунктах ведеться облік зелених насаджень та
складається їх реєстр за видовим складом та віком, облік зелених насаджень проводиться органами
місцевого самоврядування.

З пояснень сторін та матеріалів справи встановлено, що власником житлового фонду міста, в тому числі будинку №2 по Бульвару
Миру, де мешкає позивач, є територіальна громада м. Вільїюгірська.
Вільногірська міська рада депутатів виступає засновником та власником
комунального підприємства «Виробниче об'єднання житлово-комунального
господарства м. Вільногірська»,
підприємство створено з метою надання

фізичним та
юридичним особам житлово-комунальних послуг,
являється балансоутримувачем та виконавцем зазначених послуг.

У відповідності до п.32 Правил користування приміщеннями житлових будинків
і прибудинковими територіями,
затверджених постановою КМУ від 08.10.1992р. №572, збереження зелених насаджень на прибудинковій
території і належний догляд за ними забезпечуються власниками житлових будинків
або спеціалізованими підприємствами. У разі допущення порушень указаних вимог
заподіяні збитки відшкодовуються за рахунок винних у цьому організацій або осіб
у встановленому порядку.

Крім того, Правила утримання зелених
насаджень у населених пунктах України,
затверджені наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального
господарства України від 10 квітня 2006 року N 105, визначають правові та організаційні засади
озеленення населених пунктів з метою їх охорони і утримання у здоровому
впорядкованому стані.

Згідно п.3.1 Правил до об'єктів благоустрою у сфері зеленого господарства
населених пунктів належать в тому числі зелені насадження прибудинкової
території.

Розділ 5 Правил регламентує утримання об'єктів благоустрою зеленого
господарства, а саме:

· органи
державної влади та органи місцевого самоврядування визначають на конкурсних
засадах із числа спеціалізованих підприємств,
організацій балансоутримувачів об'єктів благоустрою зеленого господарства
державної та комунальної власності

· балансоутримувач
забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об'єкта благоустрою власними
силами або може на конкурсних засадах залучати інші підприємства, установи,
організації, використовуючи для
цього кошти, передбачені власником
об'єкта

· відповідальними
за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є балансоутримувачі
цих об'єктів;

· догляд
за зеленими насадженнями на вулицях,
площах, бульварах, майданах повинен проводитися спеціалізованими
підприємствами, організаціями зеленого
господарства, які укомплектовані
спеціальною технікою та механізмами,
кваліфікованими спеціалістами, на
умовах договору з балансоутримувачем.

Розділ 9
Правил встановлює вимоги щодо догляду за деревами і чагарниками і визначає
наступне.

Для
встановлення ступеня життєздатності деревних рослин балансоутримувачу необхідно
проводити діагностику стану зелених насаджень і на основі діагностичних ознак
планувати агротехніку догляду за зеленими насадженнями. Догляд за деревами і
чагарниками здійснюється протягом року і включає: поливання, внесення добрив, вкриття,
обприскування крон дерев, догляд
за ґрунтом, боротьбу з бур'янами, обробку дупел і механічних пошкоджень, формування крон дерев і чагарників. Аварійне
дерево - це дерево, яке може становити
загрозу для життя і здоров'я пішоходів,
транспортних засобів, пошкодити
лінії електропередач, будівлі і споруди
або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому,
урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої
серцевини стовбура, значної
суховершинності, досягнення вікової
межі. В процесі обстеження зелених насаджень виявляються також і потенційно
аварійні гілки, які необхідно видаляти.

Розділ
12 Правил передбачає систему огляду зелених насаджень з метою контролю за їх
станом, проведення огляду віднесено на
балансоутримувача об'єкта або власника земельної ділянки.

Розділом
14 регламентуються заходи щодо обліку зелених насаджень, який проводиться органами місцевого
самоврядування з метою одержання достовірних даних щодо кількісних і якісних
характеристик зелених насаджень на територіях населених пунктів.

Обліку
підлягають усі види зелених насаджень: дерева,
кущі, газони, квітники. Облік зелених насаджень проводиться
на основі матеріалів інвентаризації зелених насаджень, матеріалів лісовпорядкування в приміських
лісах і лісопарках. Інвентаризація зелених насаджень проводиться відповідно до
Інструкції з технічної інвентаризації зелених насаджень у містах та селищах
міського типу України, затвердженої
наказом Держбуду України від 24.12.2001 N 226,
зареєстрованої у Мін'юсті 25.02.2002 за N 182/6470. За матеріалами
інвентаризації складається паспорт об'єкта (благоустрою, території підприємств, установ,
організацій, інших земельних
ділянок, на яких розташовані зелені
насадження) затвердженої форми. Важливе значення щодо обліку об'єктів зеленого
господарства має також ведення реєстру зелених насаджень, що являє собою узагальнення даних про
типи, видовий склад, вік,
якість та кількість зелених насаджень на території населеного пункту.

Розділом
15 Правил у відповідності до Закону України "Про благоустрій населених
пунктів" на органи місцевого самоврядування покладається організація
розвитку та утримання зелених зон населених пунктів. Місцеві органи влади
визначають уповноважений орган або відповідальних осіб, які б відповідали за розвиток і контроль у
сфері зеленого господарства. Уповноважений орган або визначені особи аналізують
генеральний план розвитку населеного пункту,
матеріали інвентаризації, звіти
тощо і готують рішення виконавчої влади щодо розроблення програми розвитку та
збереження зелених зон окремого населеного пункту на перспективу. За фінансове
забезпечення відповідають власники чи користувачі земельних ділянок, на яких передбачається озеленення, та органи місцевого самоврядування чи місцеві
органи виконавчої влади на землях комунальної чи державної власності.

Таким
чином, відповідальність за неналежний
догляд за зеленими насадженнями,
розташованими на прибудинковій території будинку №2 по Бульвару Миру у
м. Вільногірську, несвоєчасне виявлення
аварійного дерева, що призвело до його
падіння і пошкодження майна позивача,
покладається на відповідачів у справі - Вільногірський міськвиконком та
КП «ВО ЖКГ», правомірності своєї
бездіяльності відповідачі у справі не довели,
наявність матеріальної шкоди,
спричиненої позивачу ОСОБА_1 бездіяльністю відповідачів, підтверджена належним чином. Посилання представників відповідачів на
недостатнє фінансування заходів з охорони та догляду зелених насаджень і
відсутність відповідних фахівців, їх
відповідальності не зменшує.

ст. ст.
22, 23, 1166, 1167 ЦК України, якими
обґрунтовує свої позовні вимоги позивач,
визначають його право на відшкодування майнової та моральної шкоди, а також підстави для відповідальності за
завдану шкоду.

В той же
час заслуговують на увагу заперечення відповідачів в тій частині, що позивач,
який влаштував стоянку (або зупинку,
як він сам вважає) на частині зеленої зони прибудинкової території, порушив вимоги п.15.1 Правил дорожнього руху
і деяким чином сприяв утворенню події,
під час якої було пошкоджено його майно.

У
відповідності до розділу 1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001р.
№1306, автомобільною дорогою є частина
території, в тому числі у населеному
пункті, призначена для руху транспортних
засобів і пішоходів, і обмежена по
ширині зовнішнім краєм тротуарів. Зупинка - це припинення руху транспортного
засобу на час до 5 хвилин або більше,
якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів або завантаження
(розвантаження) вантажу тощо. Стоянка - це припинення руху транспортного засобу
на час, більший ніж 5 хвилин, з причин,
не пов'язаних з посадкою,
завантаженням, необхідністю
виконання вимог ПДР. Узбіччям є виділений конструктивно або суцільною лінією
дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього
краю проїзної частини, розташований з
нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів і може
використовуватись для зупинки і стоянки.

Згідно п. 15.1 ПДР зупинка
І стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально
відведених місцях чи на узбіччі. П.26.2 ПДР забороняє стоянку транспортних
засобів у жилій зоні поза спеціально відведеними місцями.

Крім
того, п.п.3.1, 4.2 раніше згаданих
Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України
передбачають, що зелені насадження
прибудинкової території є об'єктом благоустрою у сфері зеленого господарства
населених пунктів, на об'єктах
благоустрою зеленого господарства забороняється влаштовувати стоянки
автомашин, влаштовувати зупинки
пасажирського транспорту та паркувати автотранспортні засоби на газонах.

З
урахуванням наведених вимог діючого законодавства стає очевидним, що автомобіль позивача знаходився в зеленій
зоні прибудинкової території будинку №2 по Бульвару Миру, тобто у місці, де зупинка і стоянка транспортного засобу
заборонена.

Згідно
фототаблиць, виконаних представником
позивача, де зафіксовано вигляд місця
події (ар.с. 30-31), автомобіль позивача
пересік бордюр, який відокремлює
проїжджу частину (фото №6), знаходився в
зоні розташування зелених насаджень у вигляді дерев (фото №№1, 4, 5) і поза
місцем, спеціально визначеним для
стоянки транспортних засобів (схема дільниці мікрорайону). Згідно викопіювання
з Генерального плану розвитку міста (ар.с. 42),
долученого до справи представником відповідача міськвиконкому, автомобіль позивача знаходився в зеленій
зоні, поряд з якою зазначено місце
тимчасової парковки автомобілів.

Місце
стоянки автомобіля також не є узбіччям,
як про це наголошував представник позивача, тому що жодним чином не відповідає його
визначенню, наведеному в Правилах
дорожнього руху.

Сам по
собі факт нескладання адміністративного протоколу відносно позивача
ОСОБА_1, не свідчить про відсутність у
його діях наявності порушення Правил дорожнього руху. Довідка Вільногірського MB
УМВС (ар.с. 66) не містить відомостей,
з яких підстав зроблено висновок про відсутність правопорушення, до того ж довідка підписана невизначеною
особою.

Згідно ст. 1193 ЦК України розмір відшкодування шкоди, завданої потерпілому, зменшується,
якщо його груба необережність сприяла виникненню або збільшенню шкоди. В
діях позивача, який залишив свій
транспортний іасіб у місці, де це
заборонено, суд вбачає грубу
необережність у вигляді нехтування встановленими правилами безпеки дорожнього
руху, до того ж, як слідує з пояснень позивача та показань
свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9, позивачу було
відомо про випадки падіння гілок з цього ж та іншого дерев. З урахуванням цих
обставин суд вважає за необхідне зменшити розмір стягнень на користь позивача у
відшкодування матеріальної шкоди.

При
визначенні розміру моральної шкоди, яку
позивач вимагає відшкодувати за рахунок відповідачів, суд враховує,
згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4
«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», характер і тривалість
страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих
стосунках. Документів, які б відображали
погіршення стану здоров'я позивача після події,
суду не надано. З урахуванням того,
що позивач як особа пенсійного віку позбавлений засобу пересування, що тягне за собою додаткові матеріальні та
фізичні затрати, не має можливості
придбати новий автомобіль, внаслідок
події переніс нервове потрясіння, суд
вважає доцільним відшкодування моральної шкоди на користь позивача, але у меншому розмірі, ніж він просить у позові.

При
вирішенні справи суд не користувався Правилами утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених
Наказом Держкомітету України з питань житлово-комунального господарства від
17.05.2005р. №76, на які посилались
представники сторін, тому що цей
нормативний акт не набрав чинності.

У
відповідності до ст. 94 КАС України підлягають компенсації
за рахунок Державного бюджету України судові витрати позивача у вигляді сплати
витрат на проведення автотоварознавчої експертизи, документальне підтвердження цих витрат суду
надано (ар.с. 32). В зв'язку з тим, що
позивач просив відстрочити сплату судового збору до закінчення розгляду справи
і позов вирішено на його користь, ці
витрати відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст.
ст. 11, 70, 71, 159, 162, 163 КАС
України, ст. ст. 22, 23, 1166.1167, 1173 ЦК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний
позов ОСОБА_1 до Вільногірського міського виконавчого комітету міської
ради, комунального підприємства «ВО ЖКГ
м. Вільногірська» про визнання беззаконною бездіяльності органу місцевого
самоврядування, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
спричиненої бездіяльністю та неналежним виконанням обов'язків задовольнити
частково.

Визнати
незаконною бездіяльність виконавчого комітету Вільногірської міської ради
депутатів Дніпропетровської обл.

Стягнути
солідарно з Вільногірського міськвиконкому,
КП «ВО ЖКГ» на
користь ОСОБА_1 10000гр. у відшкодування матеріальної шкоди та 5000гр. у
відшкодування моральної шкоди, в решті
позовних вимог відмовити.

Відшкодувати
за рахунок Державного бюджету України витрати ОСОБА_1 по оплаті проведення
автотоварознавчої експертизи у сумі 580гр.

Заяву
про апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом 10 днів з
дня її проголошення, апеляційна скарга
на постанову суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження до апеляційного суду Дніпропетровської обл. через
Вільногірський міський суд.

постанова
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було
подано.

Якщо
було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк,

постанова
суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі
подання апеляційної скарги

постанова, що її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.