Справа № 2-а-88/07
Суддя: Красовський О.О.
Дата ухвалення: 2007-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-88
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07
вересня 2007 року Рівненський районний

суд Рівненської
області (як адміністративний суд) в особі:

судді
Красовського О. при секретарі Хрусюк Л.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Рівне
справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до
начальника Рівненського районного відділу земельних ресурсів Рівненської
області про зобов'язання вчинення певних дій,
-

встановив:

В
обґрунтування позовних вимог позивач зазначає,
що відповідачем порушуються його права як землекористувача. Відповідач
безпідставно відмовляється підписати позивачеві державний акт на право
власності на земельну ділянку. Позивач вважає дії відповідача
протиправними, просить суд задоволити
позов про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

В
судовому засіданні позивач підтримав позов та пояснив суду про обставини, описані вище.

Відповідач
(його представник) не з'явився в судове засідання. Про час слухання справи були
повідомлені належним чином. Суд не може
прийняти до уваги заяву заступника начальника Рівненського районного відділу
земельних ресурсів Рівненської області про відкладення розгляду справи „через
хворобу законного представника",
оскільки суду не було надано достовірних доказів на підтвердження
поданої заяви.

Суд
вважає, що справу можливо розглянути у
відсутність сторони, на підставі наявних
доказів.

Заслухавши
пояснення позивача, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно
до статті 71 КАС України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
грунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених
статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до
статті ч.3 ст. 72 КАС України, обставини,
які визнаються сторонами, можуть
не доказуватися перед судом, якщо проти
цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих
обставин та добровільності їх визнання.

Відповідно
до частини 1 статті 11 КАС України,
розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на
засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх переконливості.

Як
встановлено в судовому засіданні,
рішенням Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської
області від 25 жовтня 2005 року № 267 „Про надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для
будівництва житлового будинку та господарських споруд" позивачеві надано
дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у
приватну власність для будівництва жилого будинку та господарських споруд за
рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення, на погодженій земельній АДРЕСА_1

Наведеним
рішенням органу місцевого самоврядування позивача зобов'язано розробити проект
землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність, та технічну документацію із землеустрою щодо
складання державного акту на право власності на земельну ділянку за власні
кошти, в проектній організації, що має відповідну ліцензію.

Позивач
звернувся до приватного підприємства - фірми „Лімб", яка виконала зазначені проекти землеустрою.
Рішенням Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області
від 26 жовтня 2006 року № 54 „Про передачу земельної ділянки гр. ОСОБА_1 у
власність" затверджено вказані проекти,
та зобов'язано видати позивачеві державний акт на право власності на
земельну ділянку. Приватним підприємством фірмою „Лімб" на виконання
наведеного рішення органу місцевого самоврядування заповнено державний акт на
право власності на земельну ділянку відповідно до Інструкції „Про порядок
складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на
право приватної власності на землю,
право колективної власності на землю,
право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування
землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі", затвердженої наказом Державного Комітету
України по земельних ресурсах від 04.05.99 № 43 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 р. за № 354/3647 (надалі по тексту -
Інструкція).

Згідно
п. 2.14 Інструкції, державний акт на
право власності на земельну ділянку або на право постійного користування
земельною ділянкою складається у двох примірниках, підписується органом, який прийняв рішення про передачу (надання)
земельної ділянки у власність (постійне користування), та відповідним державним органом земельних
ресурсів.

В
юридичній науці під обов'язком розуміється встановлена законодавством та
забезпечена державою міра необхідної поведінки зобов'язального суб'єкта. Така
поведінка характеризується рядом складових,
зокрема.

·
в зобов'язанні активної поведінки особи на користь так
званих уповноважених осіб. Даний вид характеризується тим, що фізична або юридична особа повинна
поступати у відповідності з нормами права;

в
зобов'язанні пасивної поведінки особи. Даний вид характеризується тим, що фізична або юридична особа повинна
утриматися від заборонених законодавством дій.

На час розгляду справи державний акт підписано головою
Білокриницької сільської ради Рівненського району.

Начальник
Рівненського районного відділу земельних ресурсів відмовляється підписати
вказаний акт, повідомивши позивача, що згідно з рішенням сесії Рівненської
районної ради Рівненської області від 05.01.2007 року № 152 йому, як начальнику районного відділу земельних
ресурсів, рекомендовано утримуватися до 11.02.2007
року від підпису проектів відведення земельних ділянок, технічної документації та державних актів на
право власності на землю громадянам по нових масивах на території
Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області.

Суд зважає, що на час розгляду справи минув термін
„11.02.07 p.".

Відповідно
до статті частини 3 статті 2 КАС України,
у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони.

1)
на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України;

2)
з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для

прийняття рішення (вчинення дії);

4)
безсторонньо (неупереджено);

5)
добросовісно;

6)
розсудливо;

7)
з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8)
пропорційно,
зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та інтересів
особи і цілями, на досягнення яких
спрямоване це рішення (дія);

9) з
урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтями
125 та 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності та право постійного
користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до
використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на
місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Право
власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною
ділянкою посвідчується відповідними державними актами.

Статтею
40 Земельного кодексу України передбачено,
що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або
надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
гаражного будівництва в межах норм,
визначених ЗК України. Рішення Білокриницької сільської ради щодо видачі
позивачеві державного акту на землю прийняте ще у жовтні 2006 року.

Частина
2 ст.
14 Конституції України встановлює,
що право власності на землю гарантується. Статтею 121 ЗК України
передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, які ще не скористалися правом безоплатного
отримання земельних ділянок у власність.

Відповідно до
довідок від 19.02.2007 року № 257 та № 258,
земельні ділянки у власності,
володінні чи користуванні у позивача та його дружини на відсутні.

Позивачем
підготовлено всю необхідну документацію,
отримано всі необхідні дозволи для оформлення права власності на
земельну ділянку, зокрема й в
Рівненському районному відділі земельних ресурсів.

Відповідно
до ст.
55 Конституції України, кожному
гарантується право на оскарження в суді рішень,
дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

На
підставі наведеного суд дійшов висновку,
що дії відповідача суперечать вимогами чинного законодавства, а тому позов підлягає до задоволення.

З відповідача на
користь позивача підлягають до стягнення судові витрати.

Позивач
просить суд допустити негайне виконання постанови. Своє клопотання обґрунтовує
тим, що тривалий час не може приступити
до використання ділянки та виконання на ній будь-яких робіт.

Виходячи
з положень п.6 ч.1 ст. 161 КАС України, суд дійшов висновку, що клопотання позивача може бути задоволене.

На
підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2, 6,
18; ст. ст.
69-72; 87, 94; ст.
ст. 158-163 КАС України;
суд, -

постановив:

Адміністративний
позов ОСОБА_1 до начальника Рівненського районного відділу земельних ресурсів
Рівненської області про зобов'язання вчинення певних дій - задоволити.

Зобов'язати
начальника Рівненського районного відділу земельних ресурсів Рівненської
області підписати ОСОБА_1державний акт на право власності на земельну ділянку
серії ЯБ № 603427.

Стягнути
з начальника Рівненського районного відділу земельних ресурсів Рівненської
області на користь ОСОБА_1 03 грн. 40 коп. - судові витрати.

Допустити
негайне виконання постанови суду.

Про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява.
Обгрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції
викладаються в апеляційній скарзі.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає,
до суду апеляційної інстанції.

Заява про
апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з
дня складення в повному обсязі.

Апеляційна
скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Заява
про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга,
подані після закінчення строків,
встановлених КАС України,
залишається без розгляду, якщо
суд апеляційної Інстанції за заявою особи,
яка їх подала, не знайде підстав
для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.