Справа № 2-а-73\07
Суддя: Маслов М.І.
Дата ухвалення: 2007-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2-a-7307 p.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5.11.2007 p. Орджонікідзевський районний суду м. Харкова. у складі
головуючого судді Маслова М. І., з участю секретаря Скоропляс Л.Ю.

роз глянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини А 3306 МО України " Про визнання дій
неправомірними та стягнення грошової компенсації за продовольче забезпеченні ." Ціна позову:
дванадцять тисяч вісімнадцять грн. 29
коп. (12018, 29
грн. );

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1 проходив дійсну військову службу у військовій частині А 4510 яка знаходилася
на фінансовому і продовольчому забезпеченні у військовій частині А3306. Згідно
ст. 17 Конституції України "...Держава гарантує соціальний захист громадян
України, які знаходяться на службі в Збройних Силах України та інших військових
формуваннях, а також членів їх сімей...". До того ж ч.2 ст. 9 Закону
України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх
сімей" свідчить "...військовослужбовці одержують за рахунок держави
грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або по їх
бажанню, грошову компенсацію замість продовольчих пайків...". Також згідно
ч.4 ст. 9 порядок і розміри грошового і матеріального забезпечення
військовослужбовців та компенсації замість продовольчих пайків встановлюються
Кабінетом Міністрів України з урахування коефіцієнта грошових доходів.

На
вимогу вищевказаних законів, з метою раціонального забезпечення
військовослужбовців продовольством Кабінетом Міністрів України була прийнята

Постанова
№316 від 12.03.1996 року "Про
норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил
України і інших військових формувань".

Відповідно
до вищезгаданої Постанови до 10.03.2000
року, згідно посади, позивача, як це він затверджує, йому повинно бути
забезпечення продовольчим пайком по норми №7.
11.03.2000 року Законом України "Про деякі заходи щодо економії
бюджетних засобів" від 17.02.2000року, була призупинена дія ч.2 ст. 9
Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і
членів їх сімей в частині отримання військовослужбовцями продовольчих пайків і
речового майна або, по їх бажанню, грошової компенсації за вказані види
матеріального забезпечення. Але цей пункт не скасовує дію ч. 1 ст. 9 даного
Закону, яким гарантується матеріальне, продовольче та інші види забезпечення
військовослужбовців. Позивач ОСОБА_1 вважає, що відповідно до положень
Конституції України ніхто не має права обмежувати військовослужбовців і членів
їх сімей в правах і свободах встановлених чинним законодавством. Отже, у
зв'язку з тим, що дія норми №7
ПКМ України №316 від 12.03.1996 р. припинена, то
його повинні були перевести на іншу норму продовольчого забезпечення. Оскільки
як найменшу вартість всіх норм продовольчого забезпечення має норма №1
(загальновійськова), то позивач ОСОБА_1 в вважає, що повинні були забезпечувати
саме до цієї норми. Згідно ст. 16 Закону України "Про Збройні Сили України
в редакції від 5 жовтня 2000 року вказано, що держава забезпечує соціальний і
правій осіб, звільнених в запас, а також гарантує за рахунок держави,
продовольче та інші види матеріального забезпечення. Це в черговий раз
підтверджує що, гарантоване державою право на забезпечення його продовольством.

Також, як вважає
позивач, слід вказати на те, що частина 3
статті 22 Конституції
України вимагає " при
ухваленні нових законів, або внесенні змін до діючих законів, не допускається
зменшення змісту і об'єму існуючих прав і свобод...". Враховуючи
вищесказане, він вважає, що істотно порушене його законне, гарантоване державою
право на отримання продовольчого забезпечення за рахунок держави, внаслідок

2

чого у військовій частині А3306 утворилася заборгованість
перед ним в сумі дванадцять тисяч вісімнадцять
грн. 29 коп. (12018, 29
грн. ) за період з 11.03.2000
року по 30.06.2006 року.

· з 11.03.2000р. по 30.06, 2000 р. -111 добових норм
вартістю 1, 76 гри.
складає 195 грн. 36 коп.

· з 1.07.2000 р. по 30.09.2000 р. - 92 добових норм
вартістю 2.08 грн.
складає 191 грн. 36 коп.

· з
1.10.2000р. по 31.03.2002р. -
547 добових норм вартістю 2,
75 гри. складає 1504 гри. 25 коп.

з 01.04.2002 р. по 30.11.2002 р. - 244 добових норм
вартістю 5, 97 грн.
складає 1456 гра. 68 коп.

· з 01.12.2002 р. по 30. 11.2003 р. - 365 добових норм
вартістю 5, 36 грн.
складає 1956 грн. 40 коп.

· з 01.12.2003 р. по 31.03.2004 р. - 121 добових норм
вартістю 5, 83 грн.
складає 705 грн. 43 коп.

· з
01.04.2004р. по 31.12.2004р. -275
добових норм вартістю 6,
37 грн.
складає 1751 грн. .
75 коп.

з 01.01.2005р.
по 30.04.2005р. - 120 добових
норм вартістю 7, 04 гри.
складає 844 гри. 80 коп.

- з
01.05.2005р. по 31.06.2006р, -436
добових норм вартістю 8,
01 грн.
складає 3412 грн. 26 коп.

Позивач
просить, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з військової
частини А3306 компенсацію за продовольче забезпечення у сумі 12018 грн. 29 коп.. Вжити
істотних заходів по забезпеченню позову. Судові витрати покласти на відповідача
-військову
частину А3306.

Відповідач
представник військовій частини А-3306, против
позову заперечує, так як вважає що немає підстав для задовольняння позову, так як дії
закону регулюючи данні стосунки припинені, а гроші з бюджету не виділяються у
зв'язку із чим суд вважає можливим в позові відмовити.

Перевіривши
матеріали справи, вислухавши доводи учасників процесу, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1. задовольнянню не підлягають. При цьому суд і сходе із того, що
відповідач не виплачує кошти за грошової компенсації замість належного до
видачі речового майна ". ціна позову 12018
грн. 36 коп.3а період з
11.03.2000 р. по 30.6.2006 року .Відповідно до Закону України "Про деякі
заходи щодо економії бюджетних коштів" який вступив в дію 17.02.2000 року,
призупинено дію частини другої ст. 9 Закону України "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в частині
одержання військовослужбовцями речового майна і продовольчих пайків, або за
бажанням військовослужбовців, грошової компенсації замість них . Державним
бюджетом України у 2001
-2005 роках та Законом України "Про державний бюджет України на 2006 рік, не було
передбачено витрат на грошову компенсацію замість речового майна звільненим у
запас або відставку військовослужбовцям, тому Міністерству оборони України з
Державного бюджету України не виділялись кошти за зазначеними цілями. У 2007 році також
цільового надходження коштів на погашення заборгованість за речове майно до
військовій частині А 3306
МО України не находило.

Відповідно до
ст. 9 ч.2
Закону України "Про соціальний та правовій захист військовослужбовців та
членів їх сімей "військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове
забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки, або за бажанням
військовослужбовця грошову компенсацію замість них . Із матеріалів
цивільної справи вибочаться, що заборгованість мала місце з 11.03.2000 р. по 30.6.2006 року а
вищевказаний закон вступив в дію з 17.02.2000року, у зв'язку з чим суд вважає
суму заборгованості не стягувати і вважає можливим відмовити в позові за
недоведеністю та не обгрунтованність предьявленного позову. Враховуючи те, що
позивач при подачі позову сплатив судові витрати в розмірі 3, 40 держмита та 7, 50 на
судово-інформацйійні

3

витрати, суд
вважає, можливим стягнути з ОСОБА_1 на користь держави держмито в сумі 116, 60 грн. , судово-інформаційні витрати на
забезпечення позову в сумі 22,
50 грн.
з урахуванням сплачених коштів при подачі позову.

На
підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2-6, 17, 35-40, 47-51, 56, 60,
94-95, 99, 104-106, 160-162, 163, 184, Кодексу адміністративного судочинства
України, Закону України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних
коштів" від 17.02.200 р. Постановою Кабінету міністрів України ;№ 426 від
29.032002 року суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1 до військової частини А 3306 МО України "Про визнання дій
неправомірними про стягнення грошової компенсації за продовольче
забезпечення"- відмовити за необгрунтованністью і не доказовістю
предъявленного позову.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь держави держмито в сумі 116, 60 грн. ,
судово-інформаційні витрати на забезпечення позову в сумі 22, 50 грн.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі у 10-ти денний строк заяви про
апеляційне

оскарження постанови суду, а в разі складання постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160

КАС України - з дня
складання в повному обсязі, та апеляційної скарги, поданої протягом 20-ти

днів після подання заяви про апеляційне оскарження через Орджонікідзевський
районний суд

м. Харкова до судової далати з адміністративних справ Апеляційного суду
Харківської

області.