Справа № 2а-2276/07
Суддя: Ярош С.В.
Дата ухвалення: 2007-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2а-2276/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2 листопада
2007 року Приморський
районний суд міста Одеси

в складі:
головуючого судді Ярош С. В.

при секретарі Жуковської
Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до
Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про визнання права та
стягнення одноразової грошової допомоги,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до Військово-медичного клінічного центру Південного
регіону про визнання права на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі
до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою, згідно ч.2.
ст. 16 Закону України „Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей" та стягнення з відповідача
відповідної одноразової грошової допомоги,
обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим,
що він проходив військову службу у Збройних Силах України. Наказом Міністра
оборони України по особовому складу від 01 листопада 2004 року №892 був
звільнений з військової служби у запас за пунктом 67, підпункт „б" (за станом здоров'я), з правом носіння військової форми одягу, Наказом по стройовій частині від 30.11.2004 р
за №249 виключений зі списків особового складу з 30 листопада 2004р. В період
проходження військової служби,
17.03.2004 року., позивачу
встановлена друга група інвалідності з причини захворювання від травми, пов'язаної з виконанням обов'язків військової
служби. Законодавством України, а
саме ст.
41 Закону України „ Про загальний військовий обов'язок і військову
службу", ч.2 ст. 16 Закону України „Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" військовослужбовцям
визначено право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі до
п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного під час виконання ним обов'язків
військової служби, а також
інвалідності, що настала в період
проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяця після
звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного
випадку, що мали місце в період
проходження військової служби, залежно
від ступеня втрати працездатності в порядку та на умовах, визначених Кабінетом міністрів України.
Позивач звернувся до відповідача, з
заявою про виплату одноразової грошової допомоги, згідно законодавства, однак в цьому праві було відповідачем
відмовлено, посилаючись на то, що це право передбачено тільки для військовослужбовців
у разі загибелі (смерті), каліцтва або
інвалідності та інвалідності осіб,
звільнених з військової служби,
що сталися у 2006 році, як
вказано у Постанові КМУ від 21 лютого 2007 року №284.

В судовому
засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд
задовольнити позов, пояснів, що проходив військову службу у Збройних Силах
України. Наказом Міністра оборони України по особовому складу 01 листопада 2004
року №892 був звільнений з військової служби у запас за пунктом 67, підпункт „б" (за станом здоров'я), з правом носіння військової форми одягу, з 30.11.2004р. Згідно Довідці виданої
Обласної Медико-соціальної експертної комісії №1 (МСЄК №1) в м. Одесі від 17.03.2004 року, йому встановлена друга група інвалідності з причин
травми, пов'язаної з виконанням
обов'язків військової служби. У Свідоцтві про хворобу ВЛК при 411 ЦВКГ від
09.03.2004року, йому був встановлений
діагноз: „непридатний до військової служби у мирний час, обмежено здатний у воєнний час", у наслідок захворювання від травми, що пов'язана з виконанням обов'язків
військової служби. Відповідно до
ст. 41 Закону України „ Про
загальний військовий обов'язок і військову службу" , ст.
ст. 3; 16 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
і членів їх сімей" має законне право на отримання одноразової грошової
допомоги.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, сповіщався, причин неявки суду не відомі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню.

Дійсно, як встановлено у суді позивач є інвалідом 2-ї
групи, яка встановлена у період
проходження військової служби внаслідок травми що мала місце в період
проходження військової служби під час виконання службових обов'язків. Пунктом
першим статті 92 Конституції України передбачено, що права людини і громадянина, гарантії цих прав визначаються виключно
Законами України. Так, частиною 3 ст. 41
Закону України „ Про загальний військовий обов'язок і військову службу" (в
редакції Закону України від 04.04.2006р. №3597- IV) було
визначено право військовослужбовцю на виплату одноразової грошової допомоги у
разі каліцтва, заподіяного
військовослужбовцю під час виконання службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження військової
служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після
закінчення цього строку, але внаслідок
захворювання або нещасного випадку, що
мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності в
розмірі від трирічного до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів України. Як визначається у ст. 8
Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про
загальний військовий обов'язок і військову службу" від 04.04.2006р. №3597-
IV, який набрав
чинності з дня його опублікування,
Кабінет Міністрів України в шестимісячний термін з дня набрання чинності
цього Закону повинен був розробити нормативно-правові акти, передбачені цим Законом, привести свої нормативно-правові акти у
відповідальність із цим Законом.

В редакції Закону №328-V від
03.11.2006р., стаття 41 Закону України „
Про загальний військовий обов'язок і військову службу", передбачає виплату одноразової грошової
допомоги у порядку і на умовах,
встановлених Законом України „Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей". Цій порядок та умови визначені у
статті 16 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
і членів їх сімей". У разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час
виконання ним обов'язків військової служби,
а також інвалідності, що настала
в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяця
після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного
випадку, що мали місце в період
проходження військової служби, залежно
від

ступеня втрати
працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до
п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою, передбачено ч.2 ст. 16 Закону України „Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей". Сфера дії цього Закону, у відповідності до п.2 ч.1 ст. 3 вищезазначеного закону, поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок
захворювання, пов'язаного з проходженням
військової служби, чи внаслідок
захворювання після звільнення їх з військової служби, пов'язаного з проходженням військової
служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули,
померли чи пропали безвісті.

Таким
чином, право на виплату відповідної
одноразової грошової допомоги визнано
ст. 41 Закону України „ Про
загальний військовий обов'язок і військову службу" та ст.
ст. 3; 16 Закону України „Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей".

Позивач, як інвалід 2-ї групи, інвалідність якого настала у період проходження
військової служби внаслідок травми що мала місце в період проходження
військової служби під час виконання службових обов'язків, починаючи з 04.04.2006 року, має законне право на виплату одноразової
грошової допомоги в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою
посадою, на підставі ст. 41
Закону України „ Про загальний військовий обов'язок і військову службу". З
01.01.2007 року право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі до
п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою, передбачено п.2 ч.1 ст. 3; ч.2.
ст. 16 Закону України „Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей".

Оскільки, відповідачем порушено право позивача на
виплату одноразової грошової допомоги,
передбаченого ст. 41 Закону України „ Про загальний військовий
обов'язок і військову службу", п.2
ч.1 ст. 3; ч.2. ст. 16 Закону України „Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей", що також є порушенням ст. 2 Закону України „Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців і членів їх сімей", ст.
ст. 17; 22; 64 Конституції України - позов підлягає задоволенню і права
позивача мають бути поновлені шляхом стягнення з відповідача відповідної
одноразової грошової допомоги, яка
визначена позивачем у розмірі чотирьохрічного грошового забезпечення за
останньою посадою, виходячи із ч.2. ст. 16
Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів
їх сімей".

На
підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 17; 64; п.1. ст. 92
Конституції України, ст. ст. 1; 1-2; 2; 9; ч.2. ст. 16 Закону України
„Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей"; ст.
ст. 40; 41 Закону України „ Про загальний військовий обов'язок і
військову службу", п.1.11 Положення
„Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил
України" (затвердженого наказом Міністра оборони України за №75 від
05.03.2001 p., зареєстрованого
в МЮ України 20.03.2001р. № 251/5442),
ст. ст. 6; 11; 69; 104; 159-163 КАС
України, СУД-

постановив:

Адміністративний
позов ОСОБА_1до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про
визнання права та стягнення одноразової грошової допомоги - задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1 право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі до
п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою, як військовослужбовця інвалідність 2-ої групи
якого настала у період проходження військової служби внаслідок травми що мала
місце в період проходження військової служби під час виконання службових
обов'язків, згідно ст. 41
Закону України „ Про загальний військовий обов'язок і військову службу", ч.2. ст. 16 Закону України „Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" у складі грошового
забезпечення, визначеного ч.2. ст. 9
Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів
їх сімей" .

Стягнути
з Військово-медичного клінічного центру Південного регіону на користь
ОСОБА_1одноразову грошову виплату, у
розмірі чотирьохрічного грошового забезпечення за останньою посадою на день
звільнення з військової служби - 30 листопада 2004р, у складі грошового забезпечення, визначеного ч.2. ст. 9 Закону України „Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" з
урахуванням раніше виплаченої суми.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Приморський
районний суд м. Одеси шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.