Справа № 2а-170/07
Суддя: Андрєєва О.М.
Дата ухвалення: 2007-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №
2а-170/07

3 вересня 2007 року Київський районний суд м. Донецька в
складі: головуючого - судді Андрєєвої О.М., при секретарі - Дзюбі А.Л., з
участю представника позивача - ОСОБА_4., представника відповідача - Хомченко А.В.,
представника третьої особи - ОСОБА_5.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Донецьку справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1до виконавчого комітету Петровської районної
ради м. Донецька, 3-я особа ОСОБА_3, про визнання нечинним рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1. звернулася до суду із адміністративним позовом до
відповідача виконавчого комітету Петровської районної ради м. Донецька про
визнання нечинним рішення зазначеного виконавчого комітету № 276/2 від 14 липня
2004 року про оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1, посилаючись на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1року померла сестра позивачки ОСОБА_2., після смерті якої
залишилася спадщина у вигляді пайового внеску на квартиру № АДРЕСА_1.
Спадкоємцями по закону відповідно до ст.530 ЦК України в редакції 1963 року у
рівних частках були позивачка та інша рідна сестра ОСОБА_2. ОСОБА_3 1990 році
позивачка та ОСОБА_3протягом шоста місяців з дня відкриття спадщини звернулися
до другої Донецької державної нотаріальної кнтори із заявами про прийняття
спадщини. З липня 1990 року цією нотаріальною конторою ОСОБА_3. було видане
свідоцтво про право на спадщину за законом на 14 частину пайового внеску на
спірну квартиру. Хоча позивачка свідоцтво про право на спадщину не отримувала,
на підставі п.2 ст.549 ЦК
України в редакції 1963 року прийняла спадщину, подавши заяву про її
прийняття. Тому позивачка вважає, що вона та ОСОБА_3є співвласниками спірної
квартири у рівних частках. Проте в березні 2007 року позивачці стало відомо, що
рішенням виконавчого комітету Петровської районної ради м. Донецька № 276/2 від
14 липня 2004 року за ОСОБА_3оформлено право власності на спірну квартиру.
Позивачка вважає, що зазначене рішення виконавчого комітету прийнято незаконно,
усупереч діючому законодавству та зачіпляє права позивача як власника спірного
майна, а тому просить визнати зазначене рішення нечинним.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з
підстав, викладених у позовній заяві. Пояснили, що протягом усього часу після смерті
спадкодавця та до теперішнього часу позивачка вважала і вважає себе
співвласником спірної квартири, а відповідно до досягнутої домовленості між нею
та ОСОБА_3остання прописалася (зареєструвалася) у спірній квартирі. Пояснили,
що лише в березні 2007 року, звернувшись до нотаріальної контори з метою
отримання свідоцтва про право на спадщину, позивачка дізналася про винесене
виконавчим комітетом рішення від 14 липня 2004 року.

Представник відповідача виконавчого комітету Петровської районної ради м.
Донецьку в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що
оскаржуване рішення виконавчого комітету № 276/2 від 14 липня 2004 року було
прийняте відповідно до закону на засіданні виконавчого комітету, який є
колегіальним органом. З тексту рішення виходить, що його було прийнято на
підставі заяви ОСОБА_3. та довідки ЖБК «Мир-72» про те, що ОСОБА_3є ч.1еном
ЖБК. Але жодних документів, що стосуються даного рішення, окрім оригіналу
самого рішення, у виконкомі немає. Крім того, представник відповідача вважає,
що позивачкою пропущено встановлений ст.99 КАС України строк на звернення до
суду з теперішнім позовом.

Представник третьої особи ОСОБА_3. в судовому засіданні проти позовних
вимог ОСОБА_1. заперечував, пояснивши, що дійсно у 1989 році померла ОСОБА_2.,
після

смерті
якої залишилася спадщина у вигляді пайового внеску на спірну квартиру, який
ОСОБА_2. виплатила в 1985 році. Обидві сестри померлої - ОСОБА_3та ОСОБА_1.
своєчасно звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини,
та їм обом були видані свідоцтва про право власності на Уг частину пайового
внеску на спірну квартиру. На підставі цього ОСОБА_1. має право користування
спірною квартирою, а право власності на всю квартиру має лише
ОСОБА_3Документами, що підтверджують право власності саме ОСОБА_3. на спірну
квартиру, представник третьої особи вважає свідоцтво про право на спадщину на
Ѕ частку пайового внеску, а також
рішення загальних зборів житлово-будівельного кооперативу , яким ОСОБА_3. було
прийнято у ч.1ени ЖБК. Крім того, оскільки позивачка пропустила строк звернення
до суду з теперішнім позовом, це є підставою для відмови їй у заявленому
позові.

Суд,
заслухавши показання сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши
надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд
встановив, що предметом розгляду цієї справи є спір фізичної особи із суб'єктом
владних повноважень - виконавчим комітетом Петровської районної ради м.
Донецька щодо оскарження його рішення, яке стосується інтересів контретної
особи.

А за
таких обставин суд встановив, що на підставі п.1 ч.1 ст.17, ч.2 ст.19 КАС
України ця справа є справою адміністративної юрисдикції та підсудна Київському
районному суду м. Донецька.

Відповідно
до ч.ч.1, 2 ст.548 ЦК України
в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.
Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини. Відповідно до п.2 ч.1, ч,2 ст.549 ЦК України визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті
дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Суд
встановив, що після смерті ОСОБА_2., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1року, відкрилася
спадщина - пайовий внесок в житлово-будівельному кооперативі "Мир-72"
на квартиру АДРЕСА_1.

Суд
також встановив, що зазначену спадщину у встановленому порядку у встановлений
строк прийняли спадкоємці ОСОБА_1. та ОСОБА_3

Зазначені
обставини повністю підтверджуються показаннями всіх сторін, в тому числі ці
обставини повністю визнані представниками відповідача та третьої особи, в
зв'язку з чим на підставі ч.3 ст.72 КАС України суд вважає їх встановленими, а
крім того, ці обставини підтверджуються матеріалами справи: засвідченою суддею
копією заяви ОСОБА_1. до другої Донецької державної нотаріальної контори від ЗО
травня 1990 року про прийняття спадщини - паю у житлово-будівельному кооперативі
"Мир-72" після смерті її сестри ОСОБА_2., що сталася ІНФОРМАЦІЯ_1року
(а.с.5), засвідченою суддею копією свідоцтва про право власності на спадщину,
виданого З липня 1999 року державним нотаріусом другої Донецької державної
нотаріальної контори ОСОБА_3. на спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_2.
- на 12 частину пайового внеску в житлово-будівельному кооперативі
"Мир-72" (а.с.27).

Відповідно
до п. 5-1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику
застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи" № 9
від 18 вересня 1987 року, з наступними змінами та доповненнями, згідно із ст.15
Закону України "Про власність" ч.1ен ЖБК, який повністю вніс свій
пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності
на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати,
обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або
громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку),
що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди,
що не заборонені законом.

За таких
обставин суд встановив, що власник пайового внеску ОСОБА_2. після повної сплати
нею цього внеску в 1985 році (що підтвердили всі сторони) набула право власності
на спірну квартиру, а позивачка ОСОБА_1., яка є спадкоємцем після смерті
ОСОБА_2., нарівні з іншим спадкоємцем ОСОБА_3мала право ставити питання про
визнання за нею права власності на частину квартири відповідно до її частки у
спадковому майні.

Суд встановив, що рішенням виконавчого комітету Петровської районної ради
м. Донецька № 276/2 від 14 липня 2004 року право власності на квартиру АДРЕСА_1
було оформлено за ОСОБА_3., що підтверджується показаннями сторін, засвідченою
суддею копією зазначеного рішення (а.с.4).

Відповідно до п. «а»
п.6.1 нині діючого Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 6/5 від 28
січня 2003 року, оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна
провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами
виконавчої влади, органами місцевого самоврядування: - ч.1енам житлового,
житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, товариства або
об'єднання, які повністю внесли свої пайові внески.

Разом з тим, суд встановив, що на порушення вимог даного нормативного акту
виконавчим комітетом при прийнятті рішення від 14 липня 2004 року не
перевірялося, якою особою були повністю внесені пайові внески, і незважаючи на
це порушення, було прийнято рішення про оформлення права власності на спірну
квартиру за ОСОБА_3., у той час як з показань позивача і самого представника
третьої особи ОСОБА_3. суд встановив, як пайовий внесок ОСОБА_3не вносився, а
повністю вносився іншою особою - ОСОБА_2.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією України
та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для
всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, в тому числі
представнику відповідача, під час розгляду справи було роз'яснено їх права та
обов'язки, зокрема положення щодо необхідності надання доказів на підтвердження
своїх заперечень проти позову, сторонам, в тому числі відповідачу та його
представнику, було надано всі можливості для заявления необхідних клопотань та надання доказів, що
підтверджується матеріалами справи, розпискою про вручення пам'ятки про права
та обов'язки сторін та протоколом судового засідання.

Разом з тим, відповідач виконавчий комітет Петровської районної ради м.
Донецька та його представник в судовому засіданні заявили, що ніяких інших
клопотань та доказів вони не мають, та не заперечували проти закінчення
дослідження доказів.

За таких обставин суд встановив, що відповідач та його представник не
навели суду жодних законних підстав, а також не надали жодних документів та
доказів на обгрунтування правомірності рішення виконавчого комітету від 14
липня 2004 року, яким право власності на всю спірну квартиру оформлено за одним
із спадкоємців ОСОБА_3., у той час як іншого спадкоємця ОСОБА_1., що має рівні з
ОСОБА_3права на спадщину, виключено з кола осіб, які мають право оформити право
власності на спірну квартиру.

Враховуючи зазначені обставини, суд встановив, що оскаржуване рішення
виконавчого комітету від 14 липня 2004 року порушує право позивача ОСОБА_1. на
власність, гарантоване ч.ч.1, 4 ст.41 Конституції України, а за таких обставин
вимоги позову є законними, обгрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому суд встановив, що посилання відповідача та третьої особи на
пропущення позивачем строку звернення до суду з теперішнім адміністративним
позовом є не обгрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду
за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який,
якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В судовому засіданні позивачка стерджувала, що про існування оскаржуваного
рішення вона дізналася лише в березні 2007 року.

Враховуючи, що зазначені доводи позивача нічим не спростовані, представники
відповідача та третьої особи не надали суду жодних доказів, які б спростували
ствердження позивача, і в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що
позивач сповіщалася виконавчим комітетом Петровської районної ради м. Донецька
або ОСОБА_3про прийняте рішення від 14 липня 2004 року, суд встановив, що
позивач ОСОБА_1., яка дізналася про своє порушене право, тобто про існування
рішення № 276/2, лише в березні 2007 року, а в травні 2007 року звернулася до
суду з теперішнім адміністративним позовом, при цьому не пропустила строк
звернення до суду, встановлений ч.2 ст.99 КАС України.

На підставі викладеного, ч.2 ст.19, ч.ч.1, 4 ст.41 Конституції України,
ч.ч.1, 2 ст.548, п.2 ч.1, ч.2 ст.549 ЦК
України, п. «а» п.6.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав
власності на

нерухоме майно,
затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 6/5 від 28 січня 2003
року, керуючись ст.ст.11,17,19, 71, 99,159,160, 161,162, 163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1до виконавчого комітету Петровської районної
ради м. Донецька про визнання нечинним рішення задовольнити.

Визнати нечинним рішення виконавчого комітету Петровської районної ради м.
Донецька № 276/2 від 14 липня 2004 року про оформлення права власності на
квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3.

Заяву про апеляційне оскарження постанови може бути
подано до Апеляційного суду

Донецької області через Київський районний суд м. Донецька протягом десяти
днів з дня її складення в повному обсязі з 7 вересня 2007 року. Апеляційну
скаргу на постанову може бути подано до
Апеляційного суду Донецької області через Київський районний суд м.
Донецька протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу може бути подано без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови.