Справа № 2а-239/2007
Суддя: Картофлицький Г.В.
Дата ухвалення: 2007-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №2а-239/2007р.
ПОСТАНОВА

ім'ям України

27.11.2007р. Бердянський
міськрайонний суд Запорізької області

у складі:
головуючого - судді Картофлицького Г.В. при секретарі Ледовскої В.Ф.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в М. Бердянську справу за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Бердянського міськвиконкому
про стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги інваліду
війни,

УСТАНОВИВ:

Позивач, інвалід війни 2 групи, звернувся до суду з вищеназваним позовом у
зв'язку з такими обставинами: згідно ст.
13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він має
право на разову щорічну грошову допомогу в розмірі 8 мінімальних пенсій за
віком. Посилаючись на ст.
ст. 17 та 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та
державні соціальні гарантії», ст. 28
Закону України «Про загальнообв»язкове державне пенсійне страхування», ст. 62 Закону України «Про державний
бюджет України на 2007рік», якими
встановлено, що мінімальний розмір
пенсії дорівнює встановленому прожитковому мінімуму для осіб, що втратили працездатність і становить 410, 06 грн.,
вважав, що відповідач повинен
був сплатити йому 410, 06 х 8 = 3280, 48 грн. Але фактично йому було виплачене у
якості такої допомоги 360 грн. Тому просив стягнути з відповідача недоплачену
щорічну допомогу у розмірі 2920, 48
грн.

В
судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 підтримав позов
та доповнив його вимогами про збільшення суми стягнення до 3317, 74 грн. з урахуванням індексу інфляції за
період травень-жовтень 2007р. і 3% річних. Також просив стягнути витрати на
проїзд представника позивача з м. Токмак до Бердянського міськсуду та
компенсацію за його відрив від звичайних в сумі 98, 73 грн.,
яку позивач йому вже сплатив. В обґрунтування позиції пояснив, що рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007р. визнані неконституційними положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» згідно з якими інвалідам війни 2 групи
виплачується щорічна разова допомога в розмірі 360 грн.

Представник
відповідача Боброва С. А. позов не визнала та пояснила, що позивачу були виплачені кошти, передбачені законом «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» і більше сплатити неможливо, оскільки коштів немає. Заявила, що оскільки рішення Конституційного Суду
прийнято тільки 9.07.2007р., тобто
після того, як гроші були
виплачені, і воно не має зворотної
сили, його застосування неможливе.
Вказала, що грошова допомога не
компенсується, т.я. не є
зобов'язанням, за яке настає
відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК
України.

Вислухавши
пояснення, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до такого.

Правовий
статус ОСОБА_1, як інваліда війни 2
групи, суми виплаченої йому допомоги
підтверджені документально, сторонами
визнаються, тому суд вважає обставини
позову встановленими.

Право
позивача на отримання щорічної разової грошової допомоги в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком,
передбачене ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», а також
обов'язок органів праці та соціального захисту населення здійснити цю
виплату, передбачений ст. 17-1 того ж закону сторонами також
визнається.

Визначений
позивачем розмір мінімальної пенсії у 410,
06 грн. ґрунтується на положеннях
ст. ст. 17 та 19 Закону України
«Про державні соціальні стандарти та

2

державні
соціальні гарантії», ст. 28 Закону
України «Про загальнообв»язкове державне пенсійне страхування», ст. 62 Закону України «Про державний
бюджет України на 2007рік»,
відповідачем визнається, тому
суд вважає його вірним.

Згідно
рішенню Конституційного Суду України №6-рп від 09.07.2007р. визнаються неконституційними
положення ст. 29 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» згідно з якою у 2007р. виплата щорічної
разової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту»здійснюється інвалідам 2 групи в розмірі 360 грн.

Твердження
представника відповідача про те, що
рішення Конституційного Суду України не поширюється на ті правовідносини, що дослЦПКуються судом, т.я. воно прийняте після того, як були виплачені гроші, є хибним,
оскільки саме після визнання неконституційними вищезгаданих
положень ст. 29 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» держава повинна виконати в повному обсязі
зобов'язання перед позивачем,
передбачене ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

При
таких обставинах та відповідних їм правовідносинах посилання представника
відповідача на відсутність бюджетних коштів для виконання вимог вищезазначеного
закону є юридично необгрунтованою.

Таким чином
стягненню підлягає 410,
06x8-360=2920, 48 грн.

Відповідно
до ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу
інфляції, а також 3% річних від
простроченої суми.

Суд
вважає, що правовідносини між
сторонами по справі не регулюються нормами ЦК України, крім
того, згідно ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових
доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, які не мають разового характеру, тому ця частина позовних вимог задоволенню
не підлягає.

Витрати
представника позивача на проїзд підтверджуються документально квитками і
підлягають відшкодуванню разом з компенсація за відрив представника позивача
від звичайних занять.

Керуючись ст.
ст. 99, 102, 159,
161, 163, 167 КАС України, ст.
ст. 2, 13, 17-1,
18 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 625 ЦК України, ст. 2
Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»

ПОСТАНОВИВ:

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення Бердянського міськвиконкому
на користь ОСОБА_1 недоплачену щорічну разову грошову допомогу за 2007р. в
розмірі 2920, 48 грн.

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення Бердянського міськвиконкому
на користь ОСОБА_1 витрати, пов'язані
з проїздом до суду, а також
компенсацію за відрив від звичайних занять у сумі 98, 73 грн.

В іншій частині
позову ОСОБА_1 відмовити.

На постанову
протягом 10 днів може бути подана заява про її апеляційне оскарження й
апеляційна скарга протягом 20 днів після подання цієї заяви.