Справа № 2-а-143/2007
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2007-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-143/2007 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09
жовтня 2007 року м.Ладижин

Ладижинський
міський суд Вінницької області в складі:

головуючого
судді Сушко
О.О.,

за участю:

секретаря Бойко С.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ладижинської
міської ради про виплату недосплачених сум щорічної разової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернувся з
позовом в суд до Управління праці та соціального захисту населення Ладижинської
міської ради та з урахуванням внесених змін просив зобов'язати відповідача
сплатити йому суми недосплаченої разової допомоги, як учаснику бойових дій у
розмірі 1770грн.

На
обґрунтування позовних вимог повідомив, що згідно з посвідченням серії НОМЕР_1,
виданого 15.11.1997 року Тростянецьким райвійськкоматом Вінницької області, він
є учасником бойових дій і має право на пільги, встановлені законодавством
України, як учаснику бойових дій.

Відповідно
до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» йому, як учаснику бойових дій, щорічно до 5-го травня, повинна
надаватись разова грошова допомога в розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком.

Однак,
всупереч вимогам ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», ч.3 ст. 22 Конституції України, разова грошова допомога,
розмір якої встановлений ст. 13 вищевказаного закону, у 2007 році виплачувалась
йому не в повному обсязі.

В судовому
засіданні позивач позов підтримав.

Представник
відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Ладижинської
міської ради в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву в якій просили
справу розглянути в їх відсутність, позов не визнали, надавши свої письмові
заперечення.

Дослідивши
докази та давши їм належну юридичну оцінку, суд вважає, що позов обґрунтований
і підлягає задоволенню з таких підстав.

Правовідносини
сторін ґрунтуються на вимогах ст.ст.3, 8, 22, 55 Конституції України та ст.ст.
2, 13, 17, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Судом
встановлені такі факти:

Згідно з
посвідченням серії НОМЕР_1, виданого 15.11.1997 року Тростянецьким
райвійськкоматом Вінницької області, ОСОБА_1. є учасником бойових дій і має право на пільги,
встановлені законодавством України, як учаснику бойових дій.

Відповідно
до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» йому, як учаснику бойових дій, щорічно до 5-го травня, повинна
виплачуватися разова грошова допомога у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за
віком.

Статтею
17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
встановлено, що виплата разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах,
передбачених статтями 12-16 вказаного Закону, здійснюється управлінням праці та
соціального захисту населення.

Однак,
всупереч вимогам ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», ч.3 ст. 22 Конституції України, разова грошова допомога,
розмір якої встановлений ст. 13 вищевказаного Закону, у 2007 році виплачувалась
позивачеві не в повному обсязі.

Так, у 2007 році, відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет України
на 2006 рік», йому було виплачено 280
грн. щорічної разової допомоги.

Мінімальна
пенсія за віком у 2007 році, відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 749-5 від 13.03.2007 року,
складала 410 грн.

Таким
чином, відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», суми
виплат щорічної разової допомоги мали складати:

- у 2007 році - 410, 00 грн. х 5 = 2050,00 грн.;

Розмір
недоплаченої щорічної грошової допомоги за 2006 рік склав: (2050, 00 - 280,00)
=1770,00 грн.

Оскільки
пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачено чинним законодавством,
є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного
права на забезпечення достатнього життєвого рівня (ст. 48 Конституції України),
який принаймні не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого
законом (ч.3 ст. 46 Конституції України), то звуження змісту та обсягу цього
права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.
22 Конституції України не допускається.

Отже,
зменшення розміру щорічної грошової допомоги, встановленого ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (для
інвалідів війни), суперечить вимогам ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту», згідно з якою права та пільги для
ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і
законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх
рівноцінної заміни; нормативні акти органів державної влади та органів місцевого
самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим
Законом, є недійсними.

Крім
того, положення ст. 44 Закону України «Про Державний бюджет на 2004 рік»,
відповідно до якої у 2004 році було обмежено розмір щорічної разової допомоги
ветеранам війни, рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 року
(справа № 1-27/2004) визнано неконституційним. Положення Закону України,
визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним
Судом України відповідного рішення.

На
підставі ст. ст. 2, 4, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 17, 158, 159, 160, 161, 162, 163
КАС України, керуючись ст.ст.3, 8, 22, 55 Конституції України та ст.ст. 2, 13,
17, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» -

ПОСТАНОВИВ:

Позов
задовольнити.

Зобов'язати
Управління праці та соціального захисту населення Ладижинської міської ради
сплатити ОСОБА_1 суми недосплаченої разової допомоги за

2007 рік у розмірі 1770 грн.

Постанова
може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський
міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її оголошення заяви про
апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.