Справа № 2-а-47/2007
Суддя: Фунжий О.А.
Дата ухвалення: 2007-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-47/2007р.
ПОСТАНОВА

іменем України

м.
Донецьк 18
жовтня 2007 p.

Петровський
районний суд м. Донецька в складі:
головуючий - суддя Фунжий О.А., при
секретарі Тітусь Н.В., за участю
представника позивача Сергієнко А.І.,
відповідачів ОСОБА_1., ОСОБА_2.
, розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за позовною заявою державної податкової
інспекції в Кіровському районі м.
Донецька до ОСОБА_1, ОСОБА_2про
стягнення коштів на користь держави, -

встановив:

Позивач звернувся
до суду із позовною заявою про стягнення з відповідачів грошових коштів на
користь держави.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що відповідачі
були учасниками товариства з обмеженою відповідальністю
„Донвуглезбут", яке перебувало на
податковому обліку в ДПІ Кіровського району м.
Донецька. Рішенням господарського суду Донецької області від 22 липня
2003 р. вказане товариство визнано банкрутом,
визначена заборгованість товариства перед державними цільовими фондами
по податковим зобов'язанням на загальну суму 86 103 грн. 72 коп. Посилаючись на
те, що згідно ст. 50
Закону „Про господарські товариства" учасники товариства несуть відповідальність
в межах їх вкладів у статутний капітал,
позивач просить суд стягнути з кожного відповідача по 5 000 грн. на
користь держави та накласти арешт на належне їм майно у цілях забезпечення
позову.

В
судовому засіданні представник позивача позов підтримала, суду пояснила, що у 1998 р. відповідачі створили ТОВ
„Донвуглезбут" зі статутним капіталом у 10 000 грн. Кожен з учасників
товариства вніс до статутного капіталу по 5 000 грн. Рішенням господарського
суду Донецької області від 22 липня 2003 р. ТОВ „Донвуглезбут" визнано
банкрутом, визначена заборгованість
товариства перед державними цільовими фондами по податковим зобов'язанням на
загальну суму 86 103 грн. 72 коп. Оскільки у відповідності зі ст. 50
Закону „Про господарські товариства" учасники товариства несуть
відповідальність в межах їх вкладів у статутний капітал, податкова інспекція просить суд стягнути з кожного
відповідача по 5 000 грн. на користь держави з метою погашення податкової
заборгованості.

Відповідач
ОСОБА_1. позов не визнав, в судовому
засіданні пояснив, що він дійсно разом з
ОСОБА_2. у 1998 р. утворили ТОВ
„Донвуглезбут" зі статутним капіталом у 10 000 грн. До статутного капіталу
товариства він вніс 5 000 грн., що
підтверджується банківськими документами,
й тому не може відповідати за зобов'язаннями товариства. Окрім
того, постановою господарського суду
Донецької області від 15 вересня 2003 р. вказана податкова заборгованість
вважається погашеною. З наведених підстав відповідач просить суд відмовити у
задоволені позову.

Відповідач
ОСОБА_2. позов не визнав, в судовому засіданні дав аналогічні
пояснення, доповнивши, що він також до статутного капіталу
товариства вніс 5 000 грн., але
банківські документи про це не збереглись.

Суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

В
судовому засіданні належними документами встановлено, що рішенням виконкому Кіровської районної
ради м. Донецька від 11 лютого 1998 р.
зареєстровано ТОВ „Донвуглезбут" (а.с.
123) зі статутним фондом 10 000 грн.,
учасниками якого стали відповідачі ОСОБА_1. та ОСОБА_2. , частка котрих у статутному капіталі
товариства складала по 50%, що становить
по 5 000 грн. (а.с. 124-125)

У
відповідності зі ст. 52 Закону „Про господарські товариства"
(в редакції Закону від 21 вересня 2000 р.) до моменту реєстрації товариства з
обмеженою відповідальністю кожен з учасників зобов'язаний внести до статутного
фонду не менше 30 відсотків вказаного в установчих документах вкладу. Внесення
до статутного фонду грошей підтверджується документами, виданими банківською установою.

Відповідач
ОСОБА_1. надав суду належні докази того,
що зазначена в установчих документах сума ним внесена до статутного
фонду товариства, що підтверджується
копіями відповідних банківських документів (а.с. 80) та не оспорюється
позивачем.

Відповідач
ОСОБА_2. в судовому засіданні
пояснив, що він також вніс до статутного
фонду товариства 5 000 грн., але
банківські документи про це у нього не збереглись.

За
повідомленням банківської установи дані про внесення грошових коштів до
статутного фонду товариства у банку також не збереглись у зв'язку зі спливом
строку зберігання, (а.с. 113)

Разом з
тим, у позовній заяві, а також в судовому засіданні представник
позивача погодилась, що зазначена сума
внесена відповідачем ОСОБА_2. до
статутного фонду товариства.

У
відповідності зі ст. 72 ч.3 обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в
суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх
визнання.

Оскільки
в судовому засіданні сторони визнали той факт,
що відповідач ОСОБА_2. вніс до
статутного фонду товариства вказану суму і не виникає сумніву щодо
достовірності цього факту, суд вважає цю
обставину доведеною.

Постановою
господарського суду Донецької області від 22 липня 2003 р. ТОВ
„Донвуглезбут" визнано банкрутом,
визначена заборгованість товариства перед державними цільовими фондами
по податковим зобов'язанням на загальну суму 86 103 грн. 72 коп. (а.с. 4)

Постановою
господарського суду Донецької області від 15 вересня 2003 р. ТОВ
„Донвуглезбут" ліквідовано,
вимоги, не задоволені за
відсутністю майна, визнано
погашеними, (а.с. 129)

У
відповідності зі ст. 50 Закону „Про господарські товариства"
учасники товариства несуть відповідальність в межах їх вкладів, а учасники товариства, які не повністю внесли вклади, несуть солідарну відповідальність за його
зобов'язаннями у межах вартості невнесеної частини вкладу кожного з учасників.

Згідно
зі ст.
140 ЦК учасники
товариства з обмеженою відповідальністю не відповідають за його зобов'язаннями
і несуть ризик збитків, пов'язаних з
діяльністю товариства, у межах вартості
своїх вкладів. Учасники товариства, які
не повністю внесли вклади, несуть
солідарну відповідальність за його зобов'язаннями у межах вартості невнесеної
частини вкладу кожного з учасників.

Аналіз
вказаних законодавчих норм свідчить про те,
що від моменту державної реєстрації товариства з обмеженою
відповідальністю внесене учасниками майно переходить у власність товариства як
юридичної особи, суб'єктом
відповідальності є сама юридична особа,
а учасники лише ризикують своїми внесками до статутного капіталу. З
огляду на це, відповідальність учасників
товариства за зобов'язаннями останнього стосується лише осіб, які не повністю внесли свої вклади до статутного
капіталу.

Оскільки
в судовому засіданні доведено, що
відповідачі повністю внесли свої вклади до статутного капіталу товариства, вони не можуть нести відповідальність за
зобов'язаннями товариства, що є
підставою для відмови у задоволені позову.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 50
Закону „Про господарські товариства",
ст. 140 ЦК,
ст. 159-163
КАС, суд

постановив:

В
задоволені позову державної податкової інспекції в Кіровському районі м. Донецька до ОСОБА_1, ОСОБА_2про стягнення коштів на користь
держави відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження цієї постанови може бути подано до місцевого суду
протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна
скарга на цю постанову може бути подана до Донецького апеляційного
адміністративного суду через місцевий суд протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.