Справа № 2а-138/07
Суддя: Свячена Ю.Б.
Дата ухвалення: 2007-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-138/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11
квітня 2007 року Приморсьий
районний суд м. Одеси в складі:

головуючого
судді Свяченої Ю.Б.,

при
секретарі ,

розглянувши
адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської хМІської ради, Представництва по управлінню комунальною
власністю Одеської міської ради,
ОСОБА_2, за участю третіх осіб
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконними рішення
Одеської міської ради про продаж підвального приміщення та договору
купівлі-продажу підвального приміщення,
-

ВСТАНОВИВ:

До
Приморського районного суду м. Одеси
звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Одеської міської ради, Представництва по управлінню комунальною
власністю Одеської міської ради,
ОСОБА_2, за участю третіх осіб
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Позивач
просить визнати незаконним рішення Одеської міської ради № 1661-XXIV від
26.09.2003 року «Про приватизацію та відчуження об'єктів комунальної власності
в 2003 році» в частині відчуження підвального приміщення загальною площею
114, 8 кв.м. в АДРЕСА_1,
визнати незаконним та скасувати договір купівлі-продажу № 3527
зазначеного підвального приміщення.

Обґрунтовуючи
позов ОСОБА_1 посилається на те, що
рішення Одеської міської ради № 1661-XXIV
від 26.09.2003 року «Про приватизацію та відчуження об'єктів комунальної
власності в 2003 році» та договір купівлі-продажу № 3527 зазначеного нежилого
приміщення підвалу є незаконними оскільки вони суперечать Закону України «Про
приватизацію державного житлового фонду» та Рішенню Конституційного Суду України
№ 4-рп/2004 від 02.03.2004р. та порушують його право співвласника спірного
нежилого приміщення оскільки йому,
відповідно до розпорядження органу приватизації, на праві приватної власності належить
квартира АДРЕСА_1, та відповідно Одеська
міська рада не могла приймати рішення відносно його відчуження ОСОБА_2 оскільки
не була власником підвального приміщення

В
процесі розгляду справи позивач надав до суду заяву про зміну адміністративного
позову та просив зменшити позовні вимоги шляхом виділення в окреме провадження
вимоги до ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування договору № 3527
купівлі-продажу зазначеного нежилого приміщення підвалу.

Відповідачі
Одеська міська рада, Представництво по
управлінню комунатьною власністю Одеської міської ради, представник ОСОБА_2 проти позову заперечували
про що надали суду обґрунтовані відзиви,
відповідно до яких з позовними вимогами вони не згодні, вважають їх необгрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Третя
особа ОСОБА_3 адміністративний позов
підтримав в повному обсязі,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судові
засідання не з'являлись, про час та
місце слухання повідомлялись належним чином,
про що в матеріалах справи є розписки про отримання повісток.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи суд вважає, що адміністративний
позов не підлягає задоволенню.

Як
вбачається з матеріалів справи рішенням Одеської міської ради № 1661-XXIV від
26.09.2003 року «Про приватизацію та відчуження об'єктів комунальної власності
в 2003 році» було надано згоду на відчуження нежилого приміщення підвалу
загальною площею 114, 8 кв. м. , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно
до п. 30 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування
в Україні» до виключної компетенції рад належить прийняття рішень щодо
відчуження відповідно до закону комунального майна.

На час
прийняття Одеською міською радою рішення № 1661-XXIV від 26.09.2003 року «Про приватизацію та відчуження
об'єктів комунальної власності в 2003 році» Одеська міська рада була власником
зазначеного нежилого приміщення підвалу відповідно до рішення виконкому
Сталінської райради депутатів трудящих від 07 серпня 1948 року № 1511 «Про
затвердження списків домоволодінь, що
належать місцевим районним Радам депутатів трудящих» та рішення Одеської
обласної ради народних депутатів № 266-ХХІ від 25.11.1995 року «Про
розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування та районів
області».

Реєстрація
права власності на нерухоме майно здійснюється на підставі Тимчасового
положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції
України № 7/5 від 07.02.2002р.

Тимчасове
положення містить виключний перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав
власності на об'єкти нерухомого майна,
до якого, зокрема входить
свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна, видані органами місцевого самоврядування та
місцевими державними адміністраціями.

Право
власності Одеської міської ради підтверджується свідоцтвом про право власності
на нежилі приміщення підвалу № 501,
зареєстрованому в КП «ОМБТІ та РОН»,
витяг про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 4202746 від
20.07.2004р., у книзі 33 неж-170, за № 350,
що видане 15 липня 2004 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради
на підставі рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради № 321 від
27.05.2004р.

Відповідно
до ст.
319 ЦК України
власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний
розсуд.

Відповідно
до ст.
327 ЦК України
управління майном, що є в комунальній
власності, здійснюють безпосередньо
територіальна громада та утворенні нею органи місцевого самоврядування.

На
підставі рішення Одеської міської ради від 26.09.2003 року № 1661-XXIV «Про
приватизацію та відчуження об'єктів комунальної власності в 2003 році» Одеська
міська рада в особі начальника Представництва по управлінню комунальною
власністю Одеської міської ради Захарченка Валерія Васильовича продала, а ОСОБА_2 купила індивідуально визначене
майно комунальної власності у вигляді нежилих приміщень підвалу № 501 у літ «Б»
загальною площею - 114, 8 м. кв., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.
відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від
06.09.2004 р. договір купівлі-продажу зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» за
реєстраційним номером 669404, в книзі 3
бнеж-49 за № 350.

Суд-
критично оцінює твердження позивача відносно того, що спірне підвальне приміщення є
співвласністю всіх мешканців будинку та правомірності користування ним

відповідно
до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Рішенню
Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 02.03.2004р. виходячи з матеріалів
справи.

По -
перше, відповідно до висновку про
класифікаційний статус частини підвального приміщення, розташованої в будівлі жилого будинку за
адресою: АДРЕСА_1 зробленого Науково-виробничним центром «Екострой» статус
спірного приміщення визначено як індивідуально визначене майно у вигляді
нежилих приміщень підвалу; відповідно до договору купівлі-продажу № 118, посвідченого 27.08.2004 р. приватним
нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - ОСОБА_1, за реєстровим № 3525 предметом договору є
індивідуально визначене майно комунальної власності у вигляді нежилих приміщень
підвалу № 501 у літері «Б» загальною площею -114, 8 м. кв., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що згідно зі
ст. 177, 179,
181-182, 190 ЦК України, ДБН В. 2.2.-15-2005 може бути самостійним
об'єктом цивільно-правових відносин.

Таким
чином, а також враховуючи судову
практику Верховного Суду України суд приходе до висновку, що знаходження певних приміщень в
підвалах, не може визнаватися безумовною
підставою віднесення їх до допоміжних приміщень, які підлягають приватизації разом з
приватизацією квартири.

Відповідно
до ст. 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених
статтею 72 цього Кодексу.

Посилаючись
на те, що спірне приміщення має статус
допоміжного приміщення та відповідно до Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» та рішення Конституційного Суду України у справі №
4-рп/2004 від 02.03.2004р. передається безоплатно у спільну власність громадян
одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних
будинків позивач не довів, що нежиле
приміщення підвалу № 501 у літері «Б» загальною площею - 114, 8 м. кв.,
що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 має статус допоміжного
приміщення, тоді як матеріали справи
свідчать про інше.

Крім
того, рішення Одеської міської ради було
прийняте 26 вересня 2003 року тобто до рішення Конституційного Суду України від
2 березня 2004 року на яке як на обґрунтування позову посилається позивач.

По -
друге, відповідно до ст. 49
Закону України «Про власність» володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, третейським судом. Разом з тим,
в матеріалах справи є Рішення місцевого Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2006 року, яке набрало законної сили, яким встановлена неправомірність володіння
нежилими приміщеннями підвалу ОСОБА_1,
ОСОБА_3 та інш.

Відповідно
до ст.
72 КАС України обставини,
встановленні судовим рішенням у адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відчуження
нежилого приміщення підвалу загальною площею 114, 8 кв. м. ,
що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 було вчинено згідно з рішенням
Одеської міської ради № 1661-XXIV від 26.09.03р. «Про приватизацію та відчуження об'єктів
комунальної власності територіальної громади м.
Одеси у 2003 p.», Положенням
«Про механізм відчуження об'єктів комунальної власності», затвердженим у новій редакції рішенням
Одеської міської ради № 946-ХХШ від 28.04.2000 р., на підставі
Конституції України, Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
Закону України «Про власність» та ЦК
України.

ОСОБА_2
відповідно до договору купівлі-продажу № 118,
посвідченого 27.08.2004 р. приватним нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу - Котом Д.Г., за реєстровим № 3525,
зареєстрованому в КП «ОМБТІ та РОН» за реєстраційним номером
669404, в книзі 3 бнеж-49 за № 350, є власником індивідуально визначеного майна
комунальної власності у вигляді нежилих приміщень підвалу № 501 у літері «Б»
загальною площею - 114, 8 м. кв.,
що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Таким
чином, ОСОБА_2 набула право власності на
об'єкт нерухомого майна в установленому на момент відчуження спірного нежилого
приміщення підвалу законом порядку.

Відповідно
до ст.
51 КАС України крім прав та обов'язків,
визначених у статті 49 цього Кодексу,
позивач має право змінити підставу або предмет адміністративного
позову, збільшити або зменшити розмір
позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову в будь-який час до
закінчення судового розгляду.

Позивач
у заяві про зміну адміністративного позову поєднав два поняття зменшення
розміру позовних вимог, яке здійснюється
відповідно до ст. 51 КАС України та роз'єднання справ у
самостійні провадження, яке здійснюється
відповідно до ст. 116 КАС України на стадії підготовчого
провадження.

Розглянувши
заяву суд, керуючись ст.
116 КАС України, дійшов висновків
про відмову в її задоволенні.

На
підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 10, 11,
12, 17, 51,
71, 72, 86,
95, 116, 158-160,
163 КАС України, ст. 49 Закону України «Про власність» , суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити
з задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Представництва по управлінню комунальною
власністю Одеської міської ради,
ОСОБА_2, треті особи -
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконним рішення
Одеської міської ради від 26.09.2003 р. № 1661-XXIV «Про
приватизацію та відчуження об'єктів комунальної власності в 2003 р.» в частині
відчуження підвального приміщення загальною площею 114, 8 кв.м.
в АДРЕСА_1, визнання незаконним
та скасування договору купівлі-продажу № 3527 підвального приміщення загальною
площею 114, 8 кв.м. в АДРЕСА_1.

постанова
може бути оскаржена шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення та
подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.