Справа № 2а-983/08
Суддя: Шенцева О.П.
Дата ухвалення: 2008-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2008
року Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Ющенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі
адміністративну справу за позовом Першого заступника військового прокурора
Південного регіону України в інтересах ОСОБА_1 до Одеського обласного
військового комісаріату, Головного управління пенсійного фонду України в
Одеській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні
дії, -

ВСТАНОВИВ:

Перший
заступника військового прокурора Південного регіону України звернувся до суду з
позовом в інтересах ОСОБА_1, який у ході судового розгляду справи був уточнений
та просить визнати неправомірними дії Одеського обласного військового
комісаріату, які полягають у неправильному проведенні перерахунку пенсії
ОСОБА_1, зобов'язати Головне управління пенсійного фонду України в Одеській
області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2000 року по
30.09.2003 року, а також здійснити одноразову виплату пенсії за період з
01.04.2000 року по 30.09.2003 року у розмирі 804,70 гривень.

При цьому
позивач посилається на те, що посадовими особами Одеського обласного
військового комісаріату в порушення Указу Президента України від 16.05.2000 р.
“Про впорядкування грошового забезпечення військовослужбовців” та
постанови Кабінету Міністрів України від
22.05.2000 р. “Про грошове забезпечення військовослужбовців” з 01 квітня 2000
р. не був здійснений перерахунок пенсії позивачу, якій був військовослужбовцем.

Порушення
вищезазначених норм Законів, прокурор поясняє тим, що керівництво Одеського
обласного військового комісаріату виконувало вимоги приказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України, якій
був доведений у формі телеграми і якій забороняв до визначення механізму
виплати підвищених пенсій їх виплати.

Виконання цього
наказу прокурор вважає незаконним, посилаючись на те, що відповідно до вимог
ст. 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової
служби, та деяких інших осіб”, а також постанови Кабінету Міністрів України
“Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової
допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби за контрактом,
особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та
членам їхніх сімей” призначені раніше військовослужбовцям пенсії повинні бути
перераховані у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних
категорій військовослужбовців.

Як вбачається з
наданого позову, прокурор вважає, що дана заборгованість, відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 р. “Про передачу органам
Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсії деяким категоріям
громадян” повинна бути сплачена відповідачем в особі Головного управління
пенсійного фонду України в Одеській області. Даний пенсійний орган, на думку
прокурора, зобов'язаний здійснити
одноразову виплату позивачу заборгованості в розмірі 804,70 грн..

У судовому
засіданні представник військової прокурори Південного регіону України та
ОСОБА_1 позов підтримали посилаючись на неправомірними дії Одеського обласного
військового комісаріату щодо невірного перерахунку пенсії ОСОБА_1.

Представник
Одеського обласного військового комісаріату у судовому засіданні позов не
визнав, посилаючись на те, що дійсно до 01 січня 2007 р. на органи пенсійного
забезпечення Міністерства оборони України, в особі військових комісаріатів був
покладений обов'язок призначення пенсій, їх перерахунку та надіслання до
установ Ощадного банку пенсійних листів, стосовно військовослужбовців, які
перебували на їх обліку. Не заперечуючи проти вимог Законів, які зобов'язували
військові комісаріати провести перерахунок пенсій, комісаріат виконав вимоги
Указу Президента України від 16.05.2000 р. “Про впорядкування грошового
забезпечення військовослужбовців” та постанови
Кабінету Міністрів України від 22.05.2000 р. “Про грошове забезпечення
військовослужбовців”. Представник послався на ст. 52 Закону України “Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби, та деяких інших
осіб”, відповідно до якої виплати пенсій, здійснюють установи Ощадного банку
України. Він вважає, що визнати дії військового комісаріату, щодо проведення
виплат пенсії суперечить даному закону, а також “Інструкції по організації роботи по пенсійному
забезпеченню військовослужбовців та членів їх, сімей і соціальне обслуговування
пенсіонерів у Міністерстві оборони”, яка діяла на той період часу.

Представник
Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області позов не
визнав, пояснив, що органи Пенсійного фонду України, зокрема, Головне
управління пенсійного фонду України в Одеській області, не може відповідати за
дії Міністерства оборони, на яке було покладено до 2007 р. функції по
пенсійному забезпеченню військовослужбовців, так як вони не є правонаступниками
даного відомства. При цьому, представник посилалася на лист Міністерства
юстиції України від 30.03.07 р. , якій дав роз'яснення щодо правонаступництва
юридичних осіб.

Суд, вивчивши
матеріали справи, пояснення сторін, вважає, що позов не обґрунтований та
задоволенню не підлягає.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах,
наказом Командуючого ВПС Од. ВО від 22.10.1986 року, він був звільнений з
дійсної військової служби в запас по ст. 46 п. «Б».

16 травня 2000
р. Президент України прийняв Указ “Про впорядкування грошового забезпечення
військовослужбовців”, в якому постановив Кабінету Міністрів України:

- провести поетапне
підвищення посадових окладів військовослужбовців, починаючи з 01 квітня 2000
р., за рахунок і в межах асигнувань, передбачених у Державному бюджеті України
на 2000 р. на грошове забезпечення відповідних військових формувань;

- підготувати в
установленому порядку за підсумками виконання Державного бюджету України у
першому півріччі 2000 р. пропозиції щодо збільшення видатків на грошове та
пенсійне забезпечення військовослужбовців.

Кабінет
Міністрів України, виконуючи даний Указ Президента України 22.05.2000 р.
прийняв постанову “Про грошове забезпечення військовослужбовців”, в якої
постановив “затвердити схеми посадових окладів військовослужбовців у розмірах
згідно з додатками та ввести їх у дію поетапно, починаючи з 01.04.2000 р..
Міністерству оборони установити посадові оклади за іншими посадами
військовослужбовців, відповідно до розмірів посадових окладів за основними
типовими посадами, затверджених цією постановою”.

Міністерство
оборони України, виконуючи дані нормативні акти, 06.06. 2000 р. видає наказ
№1463193221, згідно з яким уповноважує військові комісаріати провести
перерахунок, раніше призначених пенсій в
тому числі й пенсіонерам із числа льотно -підйомного складу з 01.04.2000 р.,
однак до визначення механізму перерахунку пенсії на додаткові види грошового
забезпечення (крім відсоткової надбавки за вислугу років) пенсій залишити в
абсолютних сумах, тобто у сумах, які існували до дії даних Законів.

ОСОБА_1, на
підставі вимог Указу Президента
України від 16.05.2000 р. був здійснений
перерахунок пенсії, а саме підвищений посадовий оклад і відповідно до нього
інші надбавки.

Однак, установи
Ощадбанку не виплачували позивачу
підвищений розмір пенсії у зв'язку з тим, що відповідач в особі
Одеського обласного військового комісаріату не направив пенсійний лист із новим
розрахунком і не було для цієї мети коштів, виділених Державним бюджетом
України.

Позивач не
звертався із заявами до Одеського обласного військового комісаріату про
перерахунок призначеної пенсії та не наполягав на її виплаті.

У 2006 р. прокуратурою Південного регіону України була
здійснена перевірка додержання посадовими особами Південного оперативного
командування законодавства про соціальний та правовий захист
військовослужбовців, в результаті якої були встановлені факти невиплати в тому
числі й позивачу підвищеної пенсії.

Аналізуючи
фактичні обставини справи та норми Законів, що їх регулюють, суд приходить до
наступних висновків.

Відповідно до ч.
3 ст. 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із
військової служби, та деяких інших осіб” пенсії підлягають перерахунку у
зв'язку зі зміною хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних
категорії військовослужбовців.

Перерахунок
здійснюється на момент виникнення права на такий перерахунок.

Аналогічні
положення містяться у постанові Кабінету Міністрів України “Про порядок
обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги
особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей”, а також в п. 118 наказу Міністра Оборони України “Про
затвердження Положення про порядок призначення та виплати в Міністерстві
оборони України державних пенсій і допомоги військовослужбовцям та членам їх,
сімей”.

Відповідач в
особі Одеського обласного військового комісаріату провів позивачу перерахунок
раніше призначеної йому пенсії 01.04.2000 р., тобто з дати, із якої було підвищено грошове забезпечення, тому не має підстав для визнання його дій у даній
частині неправомірними.

Що стосується
позовних вимог щодо визнання неправомірними дій Одеського обласного військового
комісаріату у зв'язку з невиплатою призначених пенсій, то дані вимоги також є
необґрунтованими, так як такій обов'язок на нього не покладений.

Даний висновок
суду, підтверджується наступними правовими актами.

Відповідно до
вимог ст. 52 Закону України “Про пенсійне забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб”, в редакції до 04.07.2002 р. пенсіонерам з числа осіб офіцерського складу,
прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової
служби за контрактом, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів
їх, сімей пенсії виплачуються установами Ощадного банку України за місцем
фактичного проживання пенсіонера, незалежно від прописки, на підставі
відповідних документів, які оформляються органами пенсійного забезпечення
Міністерства оборони України.

Згідно з
вимогами “Інструкції по організації роботи по пенсійному забезпеченню
військовослужбовців та членів їх, сімей і соціальному обслуговуванню
пенсіонерів у Міністерстві Оборони України”, яка діяла до 2007 р. загальне керівництво роботою
по пенсійному забезпеченню військовослужбовців та членів їх сімей і соціальному
обслуговуванню пенсіонерів було покладено на Головне фінансове управління.

Також,
вищезазначена Інструкція передбачає, що
на обласні військові комісаріати покладається призначення звільненим із військової служби
військовослужбовцям пенсій і допоміг, забезпечення перерахунку призначених
пенсій.

Для цього
працівники даної установи оформлюють
пенсійний лист, якій є підставою для виплати пенсіонерам пенсії
установою Ощадного банку України. Він складається з двох частин: корінця та
самого пенсійного листа.

В усіх випадках
призначення (відновлення), продовження виплати пенсій, а також при їх
перерахунку пенсійний лист виписується на весь строк виплати пенсіонеру пенсії
у призначеному розмірі.

Пенсійний лист
підписується посадовими особами обласного військового комісаріату,
засвідчується гербовою печаткою та висилається рекомендованим листом або
доставляється з посланцем в установу Ощадбанку України за місцем проживання
одержувача пенсії.

У відповідності
з ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу і не може виходити за межи
позовних вимог. Суд, може вийти за межи
позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

На думку суду,
дана стаття покладає на суд обов'язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням
яких позивач звернувся до адміністративного суду. Суд вирішує лише ті вимоги по
суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і він не повинен виходити за
межи цих вимог, тобто якщо позивачі просять визнати дії суб'єкта владних
повноважень неправомірним щодо виплати пенсій, суд розглядає ці вимоги так як
вони заявлені.

Також, не можуть
бути, на думку суду, задоволені вимоги позивачів щодо зобов'язання Головного
управління пенсійного фонду України в Одеській області здійснити одноразову
виплату заборгованості з пенсійного забезпечення за період із квітня 2000 по
вересень 2003 року у розмірі 804,70 грн.

Дані вимоги
позивачів суперечать вимогам ст. 99 Закону України “Про Державний бюджет
України у 2007 р.” тому, що призначення
(перерахунок) та виплата пенсій
військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу, які мають право
на пенсійне забезпечення на умовах Закону України “Про пенсійне забезпечення
осіб звільнених із військової служби та деяких інших осіб” покладений на органи Пенсійного фонду України
тільки з 01 січня 2007 р.

З листа
Міністерства Юстиції України №21-46-139 від 30.03.2007 року вбачається, що Пенсійний фонд України, на який у 2007
році покладено функції щодо призначення (перерахування) та виплати пенсій військовослужбовцям,
особам начальницького і рядового складу, які мають право на пенсійне
забезпечення на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених; з військової служби
та деяких інших осіб» у даному випадку не є правонаступником Міністерства оборони, Міністерства
внутрішніх справ, Служби безпеки України, та інших відомств.

Суд вважає, що Головне управління пенсійного фонду
України в Одеській області не є правонаступником Одеського обласного
військового комісаріату, не має прав на перерахунок пенсії ОСОБА_1, яку, як
посилається позивач не провів Одеський обласний військовий комісаріат та не
може нести відповідальність за порушення
прав іншими органами.

Таким чином, суд дійшов до висновки, що не існує
жодного нормативного акту, якій би покладав на органи пенсійного фонду України
відповідальність за невиконання Міністерством оборони, або іншим Міністерством
зобов'язань щодо неналежної виплати
пенсії.

Крім того, п. 2,
ст. 99 КАС України встановлений річний строк для звернення до адміністративного
суду за захистом прав свобод та інтересів особи.

Як вбачається з
позову, права ОСОБА_1 були порушенні у 2000 році. Позивач не ставить питання та
не просить суд поновити строк, у зв'язку з виявленням в 2006 році порушеннями, а також не надані докази того,
що позивач дізнався про порушення саме у 2006 році.

Керуючись
ст.ст. 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Першого заступника
військового прокурора Південного регіону України в інтересах ОСОБА_1 -
відмовити.

Постанову
може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається
заява про апеляційне оскарження рішення суду. Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, або в термін десяти днів з дня проголошення, без подання
попередньої заяви про оскарження.

Суддя