Справа № 2-а-5-637/07
Суддя: Алєйніков В.О.
Дата ухвалення: 2007-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2-а-5-637/2007 року
Центральний районний суд м. Миколаєва
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2007
року

Центральний
районний суд міста Миколаєва

У
складі: головуючого - судді Алєйнікова В.О.

при
секретарі Гуковій
В.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві адміністративну
справу за позовом

ОСОБА_1
до Територіального управління Головної інспекції на автомобільному транспорті у
Миколаївській області про скасування стягнення,
-

Встановив

У лютому
2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Територіального управління
Головної інспекції на автомобільному транспорті у Миколаївській області.

У своєму
позові позивач зазначив, що постановою
відповідача № 017011 від 13 лютого 2007 року на його були накладені фвнансові
санкції

Спираючись
про неправомірність цієї постанови,
позивач просив про скасування оскаржуваної постанови та закриття
провадження у справі.

У
судовому засіданні позивач позов підтримав та наполягав на його задоволенні.

Представник
відповідача під час судового засідання вважала позов таким, що не підлягає задовленню, спираючись про законність та обгрунтованість
оскаржуваної постанови.

Після
вислуховування сторін та перевірки матеріалів справи суд дійшов такого.
Постановою № 017011 від 13 лютого 2007 року до позивача були застосовані

фінансові
санкції в сумі 1.700 грн.

Як вбачається з
тексту постанови, підставою для
притягнення позивача д

адміністративної
відповідальності є таке:

«надання
послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 39 Закону
України «Про внесення змін до Закону України «Про автомобільний транспорт» -
відсутні ліцензія на надання послуг з вутрішніх перевезень пасажирів на
таксі, ліцензійна картка».

/а.с. З/

2

З тестку
залученого до матеріалів справи акту № 000505 проведення перевірки додержання
вимог законодавства про втомобільний транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним транспортом /а.с. 4/ вюачається, що підставою для винесення згаданої постанови
стало те, що 31 січня 2007 року о 1200 годині
автомобіль позивача перебував в районі залізничного вокзалу та був обладнаний
розпізнавальним ліхтарем таксі.

Тескст
постанови також свідчить, що на думку
відповідача такі обставини свідчать про те,
що позивач надавав послуги з перевезення пасажирів на таксі.

Діючи
таким чином, відповідач вважав, що діє у межах своєї компетенції та
відповідно до вимог діючого законодавства.

Проте, з таким погодитись не можна, виходячи з такого.

По-перше, зі змісту статтей 1, 60 Закону України «Про автомобільний
транспорт» вбачається, що передбачені
цією статтею фінансові санкції можуть застосовуватись лише до осіб, які систематично надають послуги з
перевезень, себто - до суб'єктів
господарської діяльності, . З оглянутого
ж під час судового засідання свідоцтва про зайняття підприємницькою діяльністю
вбачається, що станом на 31 січня 2007
року позивач не був суб'єктом гоподарськой діяльності, набув такого статусу лише у лютому 2007 року.
Отже, підстави для застосування стсовно
його фінансових санкцій взагалі були відсутніми, за наявності до того підстав він міг нести
відповідальність лише за статтею 164 КУпАП - за порушення порядку заняття
господарською діяльністю.

По-друге, вказані відповідачем норми передбачають відповідальність
лише за надання послуг з перевезень пасажирів. Відомомсті ж про те, що позивач надавав такі послуги на час
перевірки в матеріалах справи є відсутніми.Отже, фактичні підстави, що тягнуть застосування фінансових
санкцій, також є відсутніми.

За
такого оскаржувана постанова є незаконною та,
як така, підлягає скасуванню.

Посилання
представника відповідача про те, що цей
спір є підсудним відповідному господарському суду не грунтуються на матералах
справи, оскільки з наведеного вище
вбачається, що відповідач був
притягнутий до відповідальності за дії,
на час вчинення яких суб'єктом підприємницької діяльності він не був.
Отже, спір про правомірість притягнення
позивача до відповідальності не пов'язаний із господарською діяльністю, не стосується суб'єктів такої
діяльності, через що має розглядатись
судом загалної юрисдикції

Посилання
представника відповідача про те, що
територіальне управління Головної інспекції на автомобільному транспорті у
Миколаївській області не є належним відповідачем, оскільки не є юрдичною особою, є юридично некоректними.

Так, з матеріалів справи вбачається, що саме територіальним управліням позивач був
притягнутий до відповідальності /що відповідає вимогам діючого законодавства/
та саме ці владні дії належного суб'єкту й є предметом оскарження. Відповідно ж
до частини З статті 50 КАС України відповідачем у справі в порядку
адміністративного судочинства

3

має бути саме
суб'єкт владних повноважень /яким й є визначена позивачем особа/ незалежно від
того, чи зарестрований такий
суб'єкт, як юридична особа.

Отже, поданий позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.
ст. 9, 11,
158-163 КАСУ, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Позов ОСОБА_1 до
Територіального управління Головної державної інспекцї на автомобільному
транспорті у Миколаївській області про скасування стягнення - задовольнити
частково.

Скасувати
постанову Територіального управління Головної державної інспекцї на
автомобільному транспорті у Миколаївській області № 017011 від 13 лютого 2007
року про застосування фінансвоих санкцій стосовно ОСОБА_1

Постанова
може бути оскарженою до апеляційного адміністративного суду через Центральний
районний суд міста Миколаєва протягом 10 днів.

суддя Алєйніков В.О.