Справа № 2-А-289/2007
Суддя: Сіянко В.М.
Дата ухвалення: 2007-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-А-289/2007р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2007 року Бериславський
районний суд Херсонської області

у складі: головуючого - судді Сіянка В. М. за участю:

секретаря Третьякової
Т. М.

представника
позивача Северіної Л. С

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі Херсонської області в залі
суду адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у
Бериславському районі Херсонської області до ОСОБА_1про стягнення заборгованості зі сплати податку з доходів
фізичних осіб,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з зазначеним позовом,
посилаючись на те, що згідно
поданої відповідачем декларацією про доходи,
одержані за період з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року, відповідач задекларував доходи, з яких йому нараховано податок, заборгованість з якого станом на 15.10.2007
року складає 221 грн.00 коп. Відповідно до Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» контроль за правильністю та своєчасністю сплати податку
фізичною особою здійснює податковий орган за її податковою адресою. Відповідач
є платником податку та є відповідальним за нарахування та утримання
податку, сплачує (перераховує) його до
відповідного бюджету. Станом на 11.03.2003 року заборгованість відповідача з
даного податку становила 221, 55 грн. Позивачем на адресу відповідача були
виставлені перша податкова вимога НОМЕР_1від 11.03.2003 року на суму 221, 55
грн. та друга податкова вимога на цю ж суму,
але відповідач у добровільному порядку податковий борг не погасив.

У
відповідності до статті 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і
збори в порядку і розмірах, встановлених
законодавством.

У
судовому засіданні представник позивача Северіна Л. С позов підтримала,
наполягала на його задоволенні, з
підстав, викладених у позові.

У судове
засідання відповідач не з'явився, про
час розгляду справи був повідомлений завчасно належним чином. Суд вважає можливим справу розглянути у його
відсутність.

Суд
дослідивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представник позивача, вважає
позов не підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що 30.01.2001 року
відповідач подав до позивача декларацію про доходи, одержані ним з 01.01.2000 року по 31.12.2000
року (а. с. 4).

На
підставі даних декларації та інших перевірених позивачем даних, працівниками позивача було розраховано
відповідачу до сплати 270, 03 грн. податку з доходів фізичних осіб (а. с. 5).

За
даними обліку позивача за відповідачем рахується недоїмка з податку з доходів
фізичних осіб в сумі 221, 55 грн. станом на 15.10.2007 року (а. с. 6-7).

На
адресу відповідача та на його ім'я позивачем на суму податкового боргу були
виставлені перша податкова вимога від 11.03.2003 року НОМЕР_1та друга податкова
вимога від

12.01.2004
року № 2/9 (а. с. 8, 9). Доказів отримання відповідачем даних вимог
позивачем не надано.

У
відповідності до п. 1.13. ст. 1 Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» податок з доходів фізичних осіб - плата фізичної особи за
послуги, які надаються їй територіальною
громадою, на території якої така фізична
особа має податкову адресу або розташовано особу, що утримує цей податок згідно з цим Законом. За п. 1.14.
ст. 1 цього ж Закону податкова
адреса фізичної особи - місце постійного або переважного проживання платника
податку, місце податкової реєстрації
платника податку, визначене згідно з
законодавством.

За п. 8.1.2. ст. 8
Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» податок підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним
платіжним документом. Банки не мають
права приймати платіжні документи на виплату доходу, які не передбачають сплати (перерахування)
цього податку до бюджету. Якщо оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується платнику податку
особою, що його нараховує, то податок,
який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у
строки, встановлені законом для
місячного податкового періоду.

У
відповідності до п. 8.1.3. ст. 8 цього ж Закону, якщо згідно з нормами цього Закону окремі
види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню при їх
нарахуванні чи виплаті, то платник
податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до складу
загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього
податку.

За п. 8.2.1. ст. 8
Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» платник податку, що отримує доходи, нараховані особою, яка не є податковим агентом, зобов'язаний включити суму таких доходів до
складу загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з
цього податку. За п. 8.2.2. цього ж Закону особою, яка не є податковим агентом, вважається нерезидент або фізична особа, яка не має статусу суб'єкта підприємницької
діяльності, або не є особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

Згідно п. п. 5.4.1. п. 5.4. ст. 5
Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами» № 2181 -III (далі по
тексту - Закон № 2181) узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника
податків.

За п. 5.1. ст. 5
Закону № 2181 податкове зобов'язання,
самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої
податкової декларації.

Згідно
п. 1.2. ст. 1 закону № 2181 податкове зобов'язання -
зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових
фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами
України.

У
відповідності до п.п. 5.3.1. п. 5.3.
ст. 5 Закону України № 2181
платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену ним у поданій податковій
декларації, протягом 10 календарних
днів, наступних за останнім днем
відповідного граничного строку,
передбаченого п.п. 4.1.4. п.
4.1. ст.
4 цього Закону.

Тобто, податкове зобов'язання відповідача щодо
сплати податку з доходів фізичних осіб за 2000 рік є узгодженим з моменту
подання податкової декларації позивачу,
а саме з 30.01.2001 року.

Оскільки
відповідач не сплатив в добровільному порядку узгоджене податкове зобов'язання
у встановлений законодавством строк, таке зобов'язання є податковим боргом, про існування якого позивачу стало відомо
саме з дня спливу граничних строків для добровільної сплати податку, тобто з 10.02.2001 року.

У
відповідності до статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано
в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється
річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Про
порушення прав та інтересів держави позивач дізнався чи повинен був дізнатися
10.02.2001 року, після спливу граничного
строку для сплати податку відповідачем,
але у впродовж більше як п'яти років не звертався до суду з відповідним
позовом про стягнення податкового боргу з відповідача, з клопотанням про відновлення пропущеного
строку до суду не звертався, що є
підставою для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог.

За таких
обставин суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає.

На
підставі викладеного, керуючись Законом
України «Про податок з доходів фізичних осіб»,
Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами» ст.
ст. 11, 71, 99,
163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У
задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у
Бериславському районі Херсонської області до ОСОБА_1про стягнення заборгованості
зі сплати податку з доходів фізичних осіб у розмірі 221, 55 грн. відмовити
повністю.

На
постанову суду може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня проголошення постанови. Апеляційну скаргу на постанову суду може бути
подано протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному
суду через Бериславський районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до апеляційного суду.

Постанова
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
встановлений строк,

Постанова
суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання
апеляційної скарги

Постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.