Справа № 2а-800/08
Суддя: Проценко О.І.
Дата ухвалення: 2008-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Місцевий Ленінський районний| суд міста Севастополя
Справа № 2а-800/08 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( повний текст)

17 листопада 2008 р. Ленінський районний суд м.
Севастополя у складі:

головуючого - судді Проценко О.І.

при секретарі
-Овчинниковій І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
в м.Севастополі адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Ленінської районної державної адміністрації м.Севастополя, про стягнення
недоплаченої щорічної одноразової допомоги, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним
позовом про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення
Ленінської РДА м.Севастополя суми недоплаченої щорічної допомоги як ветерану
війни за період з 2007 -2008 роки у загальній сумі 2 604 грн. Вимоги свого
позову мотивувала тим, що вона має статус учасника бойових дій. Відповідно до
ЗУ „Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту” (надалі
Закон) щорічно, до 5 травня їй повинна була сплачуватися одноразова грошова
допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, однак у порушення цього
Закону вказана допомога сплачувалася у неповному обсязі. Так, в 2007 р. їй
повинно бути сплачено допомогу в розмірі 1 230 грн., фактично сплачено в
розмірі 55 грн., у 2008 році їй повинно бути сплачено 1 494 грн., сплачено лише
65 грн. Вказувала, що загальна сума недоплати за вказані роки складає 2 604
грн., а посилання відповідача при невиплаті в повному обсязі вказаної допомоги
на закони про державні бюджети різних років, на її думку, є неспроможними,
оскільки ці закони не мають рівну юридичну силу з законами, якими встановлені
спірні виплати та не можуть їх скасовувати, до того ж Рішеннями Конституційного
Суду №6-рп/2007 від 09.07.2007 р. та від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008, положення законів України про
державні бюджети на відповідні роки, яким зупинялася дія ст. 12 ЗУ „Про статус
ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту”, що передбачає виплату
одноразової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком для
категорії осіб, до якої відноситься позивач, що не відповідають Конституції
України, а тому, зазначені виплати повинні були проводитися, відповідно до
вимог Закону.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала,
просила їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача -Управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної державної адміністрації м. Севастополя до
судового засідання в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі з підстав їх
необґрунтованості, мотивуючи їх тим, що
Конституцією України встановлено, що виключно Законом про Державний бюджет
України визначаються розходи держави на суспільні потреби, їх розмір, цільове
призначення. Відповідними Законами про Державний бюджет України на відповідний
рік передбачався визначений обсяг виплат одночасної щорічної грошової допомоги
до 5 травня ветеранам війни. У зв'язку з чим, зазначені виплати Управління
праці та соціального захисту населення здійснювало відповідно до Конституції у
межах бюджетних асигнувань, обсяг коштів
на дану виплату надходив до їх Управління також з розрахунку коштів, передбачених
бюджетом в даній частині. Вказувала, що УТСЗН є органом виконавчої влади -
розпорядником бюджетних коштів низшого рівня, яке діє у межах виділених йому на
даний вид виплат коштів, тому порушення прав позивачки відбулося з вини
законодавчого органу, який встановив розмір виплат на кожний рік. Крім того,
звертала увагу суду на те, що позивачем перепущений річний термін позовної
давності для звернення до суду із вимогами щодо стягнення щорічної допомоги як
ветерану війни за 2004-2007 роки. Із зазначеного нею у сукупності, просила суд
в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позовні
вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 прирівняна до учасників бойових дій, що
підтверджується свідоцтвом НОМЕР_1, виданим 30.03.2001 р. Управління праці та
соціального захисту населення Ленінської районної державної адміністрації
м.Севастополя (а.с.4).

Згідно ст. 12 п.22 Закону України „Про статус ветеранів
війни та гарантії їх соціального захисту” від 22.10.1993 р. зі змінами та
доповненнями, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій, а саме категоріям
осіб, до яких відноситься позивач, виплачується разова грошова допомога у
розмірі трьох мінімальних пенсій за
віком.

Встановлено, що у період 2007 році, щорічна разова
грошова допомога до 5 травня була виплачена позивачу в неповному обсязі, у
розмірах, передбачених відповідними Законами України Про державні бюджети
України на відповідні роки.

Однак, оскільки позивач звернулася до суду з даним
позовом лише 10.09.2008 р., тоді як строк звернення до адміністративного суду
відповідно до ст.99 КАС України з моменту введення його в дію, тобто з вересня
2005 р. встановлений у вигляді одного року, суд вважає за можливе в задоволенні
позовних вимог щодо виплати щорічної разової допомоги за 2007 роки відмовити, у
зв'язку з пропуском позивачем строку на звернення до суду та клопотанням про
застосування строку позовної давності з боку представника відповідача.

Посилання позивача на його юридичну неусвідомленість, суд
не може прийняти уваги з тих підстав, що
інформація стосовно розмірів та порядку виплат допомоги до 5-го травня
публікувалася у засобах масової інформації, була загальнодоступною, у зв'язку з
чим позивач мала можливість дізнатися про порушення свого права та звернутися з
приводу його захисту до суду.

Таким чином, за спливом строку звернення до
адміністративного суду залишилися лише вимоги позову щодо сплати щорічної
разової допомоги за 2008 рік, у даній частині суд приходить до наступного.

Відповідно до Законів України „Про державний бюджет
України” за 2008 роки, розмір щорічної
виплати учасникам бойових дій для категорій осіб, до яких належить позивач
встановлений в 2008 р.- в розмірі 65 грн. Рішенням Конституційного суду України
від 22.05.2008 р. N
10-рп/2008 дані положення визнано не конституційним, та втратило силу з моменту прийняття
зазначеного рішення.

У 2008 р. встановлено розмір мінімальної пенсії за віком
в сумі 481 грн., тобто на користь позивачки належало виплатити (481х3) 1 443
грн., тоді як сплачено лише 65 грн.,
тобто загальна сума недоплати за 2008 р. становить 1 378 грн.

Вимоги позову в частині відшкодування моральної шкоди,
суд також знаходить такими, що не підлягають задоволенню, оскільки УТСЗН є
органом виконавчої влади - розпорядником бюджетних коштів низшого рівня, яке
діє у межах виділених йому на даний вид виплат коштів, тому порушення прав
позивачки відбулося з вини законодавчого органу, який встановив розмір виплат
на кожний рік.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне
задовольнити вимоги позову частково.

Оскільки при зверненні до суду позивач, як учасник
бойових дій на підставі ст.22 Закону України „ Про статус ветеранів війни та
гарантії їх соціального захисту” звільнений
від сплати судових зборів, по результатах розгляду справи суд вважає за
необхідне віднести їх за рахунок держави.

На підставі ст.12 ч.5 Закону України „ Про статус
ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту” від 22.10.1993 р. зі
змінами та доповненнями, 29 Закону України „Про державний бюджет України на
2007 рік” , Рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 р. №
6-рп2007, керуючись ст.ст. 11,12,71,
99, 100,161 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної державної
адміністрації м.Севастополя, про стягнення недоплаченої щорічної одноразової
допомоги- задовольнити частково.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Ленінської РДА м.Севастополя на користь ОСОБА_1 недосплачену щорічну
грошову допомогу до Дня Перемоги в сумі 1 378 грн. за 2008 рік.

У задоволенні решти вимог
позову -відмовити.

Судові витрати віднести за
рахунок держави.

Постанова суду може бути оскаржена. Заяву про апеляційне оскарження може бути
подано протягом десяти днів з дня складання повного тексту до Ленінського
районного суду м.Севастополя. Апеляційна скарга на постанову суду подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження в місцевий
Ленінський районний суд м.Севастополя.

Суддя -
підпис

Копія вірна:

Суддя Ленінського

районного суду м. Севастополя Проценко О.І.