Справа № 2а-2254/07
Суддя: Кравчук Т.С.
Дата ухвалення: 2007-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-2254/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2007 року
Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого -
судді Кравчук Т.С.

при секретарі - Лахматової С. В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Одесі справу за адміністративним позовомОСОБА_1до управління Південного
оперативного командування про визнання протиправною бездіяльності та про
стягнення недоплаченого грошового забезпечення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом про визнання неправомірною бездіяльності та про
стягнення недоплаченого грошового забезпечення до управління Південного
оперативного командування, в якому
вказує, що він проходить військову
службу в управлінні Південного оперативного командування і в ньому ж перебуває
на грошовому забезпеченні.

Під час
проходження військової служби відповідачем з листопада 2002 року по березень
2006 року грошове забезпечення йому здійснювалось не в повному обсязі.
Посилаючись на викладене, позивач просив
стягнути з відповідача недоплачене грошове забезпечення за період з листопада
2002 року по березень 2006 року в сумі 101755 гривень 75 коп.

У судовому
засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі.

Представник
відповідача у судове засідання не з'явився,
про час та місце його проведення повідомлявся належним чином.

За таких
обставин суд, вивчивши матеріали
справи, дійшов висновку, що позовОСОБА_1. є обґрунтованим і підлягає задоволенню з
таких підстав.

З 1
листопада 2002 року позивач проходить військову службу в управлінні Південного
оперативного командування і в ньому ж перебуває на грошовому забезпеченні.

Під час
проходження військової служби відповідачем з листопада 2002 року по березень
2006 року грошове забезпечення йому здійснювалось не в повному обсязі.

Указом
Президента України «Про деякі заходи щодо зміцнення юридичних служб державних
органів» (далі Указом) від 11 грудня 2001 року № 1207/2001 (втратив чинність на
підставі Указу Президента України «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких указів Президента України з питань
оплати праці» від 30 березня 2006 року № 272/2006) було надано право
працівникам юридичних служб, до
службових обов'язків яких входить здійснення правової експертизи
нормативно-правових актів і проектів таких актів, підготовка і редагування нормативно-правових
актів та їх візування як юриста чи виконавця,
на встановлення:

посадових
окладів, збільшених на 50 відсотків;

щомісячної
надбавки за особливі умови проходження державної служби, складність,
напруженість роботи - у розмірі до 50 відсотків посадового окладу з
урахуванням доплати за ранг державного службовця;

щомісячної
надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи - у
розмірі до 80 відсотків посадового окладу з урахуванням доплати за ранг
державного службовця;

розмірів
премій, збільшених на 20 відсотків
середнього розміру, що виплачується у
відповідному державному органі;

виплати
матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на
оздоровлення - у розмірі двомісячної заробітної плати.

У статті
2 Закону України „Про загальний військовий обов'язок і військову службу "
викладено:

Військова
служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях є державною
службою особливого характеру, яка
полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком
громадян України, пов'язаній з захистом
Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам до
загального стажу роботи, стажу роботи за
спеціальністю, а також: до стажу
державної служби."

Відповідно
до статті 100 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут
внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року №
5478-ХІУ, в посадові обов'язки
юрисконсульта полку входить зокрема перевірка відповідності вимогам законодавства
проектів наказів, інших документів
правового характеру, що подаються на
підпис командирові полку, та їх
візування, а також надання письмових
висновків командирові полку з роз'ясненням та пропозиціями щодо юридично
обґрунтованого вирішення відповідних питань у разі невідповідності проекту
наказу чи іншого документа правового характеру вимогам законодавства.

Позивач
неодноразово звертався до командувача військ Південного оперативного
командування з проханням, враховуючи
норми Указу, підвищити йому посадовий
оклад на 50 відсотків, виплачувати
щомісячну надбавку за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої
роботи - у розмірі до 80 відсотків посадового окладу, підвищити розмір премії на 20 відсотків
середнього розміру, що виплачується у
військовому комісаріаті, виплачувати
щомісячну надбавку за особливі умови проходження державної служби, складність,
напруженість роботи - у розмірі до 50 відсотків посадового окладу, а також виплачувати матеріальну допомогу для
вирішення соціально-побутових питань та допомогу на оздоровлення проводити у
розмірі двомісячного грошового забезпечення.

Відповідно
до вимог ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців і членів їх сімей» і відповідно до пункту 1.1. Положення
про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцями Збройних Сил
України, затвердженого наказом Міністра
оборони України № 75 від 05.03.2001року,
грошове забезпечення визначається залежно від займаної посади, військового звання, кваліфікації,
наукового ступеню й ученого звання,
тривалості й умов військової служби (процентної надбавки за календарну
вислугу років, а так само інших
надбавок, доплат, винагород,
матеріальної й грошової допомоги й премій).

Норми
наказу Міністра оборони України № 75 від 05.03.2001 року, свідчать про те, що фінансування виплати матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення здійснюється
з тих самих джерел, що і грошове
забезпечення військовослужбовців.

Враховуючи
підвищення, згідно Указу, посадового окладу на 50 відсотків, підвищення посадового окладу на надбавку за
високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи - у розмірі до
80 відсотків посадового окладу,
підвищення розміру премії на 20 відсотків середнього розміру, що виплачується у військовому
комісаріаті, щомісячну надбавку за
особливі умови проходження державної служби,
складність, напруженість роботи -
у розмірі до 50 відсотків посадового окладу,
а також виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових
питань та допомоги на оздоровлення у розмірі двомісячного грошового
забезпечення грошове забезпечення позивача,
за вказаній період, повинно
складати 173487 грн. 79 коп.

Згідно
відомості нарахованого та виплаченого позивачу грошового забезпечення за період
з листопада 2002 року по березень 2006 року було виплачено 71732 грн. 04 коп.
грошового забезпечення.

Різниця
між належним до виплати та реально виплаченим грошовим забезпеченням за період
з листопада 2002 року по березень 2006 року складає: 173487 грн. 79 коп. -
71732 грн. 04 коп. = 101755 грн. 75 коп.

Відповідно
до вимог ст. 3 Конституції України, забезпечення прав і свобод громадянина є
головним обов'язком держави.

Статтями
6, 8 Конституції України визначено, що органи влади здійснюють свої повноваження
відповідно до Конституції та законів України,
і діють на принципах верховенства права.

У статті
17 Конституції України визначено, що
Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах
України та в інших військових формуваннях,
а також членів їхніх сімей.

Одним з
видів соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей є гарантоване
грошове забезпечення у розмірах, що
відповідає достатньому прожитковому рівню цієї категорії громадян, виконанню покладених на них завдань
військової служби.

При
цьому існує загальне правило, яке
виходить з змісту ст. 22 Конституції
України про те, що Конституційні права і
свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Конституція
України виключає можливість прийняття будь яких нормативних актів звужуючих
права і свободи громадян України.

Пункт 2
Постанови Верховної Ради України від 28 листопаду 2002 року № 278-ІУ „Про
інформацію Кабінету Міністрів України про хід виконання вимог чинного
законодавства та заходи, які вживаються
Кабінетом Міністрів України, щодо
посилення соціального захисту військовослужбовців, пенсіонерів Збройних Сил і ветеранів
військової служби, членів їхніх
сімей, поліпшення їх пенсійного, медичного,
житлового, транспортного
забезпечення." визначає: „Верховна Рада України вважає неприпустимими, такими,
що порушують Конституюю України,
будь-які спроби звузити зміст чи обсяги існуючих прав, обмежити або скасувати встановлені чинним
законодавством соціальні та правові гарантії для військовослужбовців, ветеранів військової служби, пенсіонерів Збройних Сил і вимагає від
Кабінету Міністрів України негайно скасувати ухвалені ним та підвідомчими йому
органами виконавчої влади нормативно-правові акти, які порушують вимоги Конституції
України."

Стаття 2
Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів
їх сімей" зазначає, що ніхто не
вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і
свободах, визначених законодавством
України.

Враховуючи
вищевказане, суд вважає, що порушено гарантоване державою право
позивача на належне грошове забезпечення.

На
підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 8, 9,
11, 14, 121,
158, 159, 160,
161, 162, 163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ПозовОСОБА_1до
управління Південного оперативного командування про визнання протиправною
бездіяльності та про стягнення недоплаченого грошового забезпечення
задовольнити повністю.

Визнати
протиправною бездіяльність управління Південного оперативного командування щодо
невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у повному обсязі (відповідно до норм
Указу Президента України «Про деякі заходи щодо зміцнення юридичних служб
державних органів» від 11 грудня 2001 року № 1207/2001).

Стягнути
з управління Південного оперативного командування на користьОСОБА_1недоплачене
грошове забезпечення за період з листопада 2002 року по березень 2006 року
включно у розмірі 101755 (сто одну тисячу сімсот п'ятдесят п'ять) гривень 75
коп.

Заява на
апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення постанови. Апеляційна скарга на постанову суду може бути
подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було
подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
двадцятиденний строк після подання зави про апеляційне оскарження,

Постанова
суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання
апеляційної скарги,

Постанова
суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.