Справа № 2-а-158262008
Суддя: Подрєзова Г.О.
Дата ухвалення: 2008-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19
листопада 2008 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області в складі судді Подрєзової Г.О. , при секретарі Стець Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1до Управління ПФУ м. Біла Церква
про визнання відмови у нарахуванні та виплаті перерахунку пенсії за віком
протиправною та зобов”язання вчинити
певні дії;

В С Т
А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 надала до суду адміністративний позов до Управління
ПФУ м. Біла Церква про зобов”язання відповідача нарахувати та виплатити
недоплачену їй як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за
2006-2007 роки в сумі 2733грн.30коп, посилаючись на те, що вона народилася у
1939 році і згідно з Законом України
“Про соціальний захист дітей війни” є
дитиною війни. Зазначеним законом передбачено виплату щомісячної соціальної
допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Однак, відповідач протягом
2006-2007 років не здійснював виплату
вказаної допомоги оскільки Законом
України “Про Державний бюджет України на 2006 р.”, ст.ст. 77, 110 та Законом
України “Про Держаний бюджет України на 2007р.” ст.71 п.12 призупинено дію ст.
6 Закону України “Про соціальний захист дітей війни”. Посилаючись на зазначені
обставини, а також на те, що Конституційний Суд України рішенням №6-рп/2007 від
09.07.2007 р. визнав таким, що не відповідає Конституції України і є
неконституційним положення Закону України “Про Державний бюджет України на
2007р.” п.12. ст. 71, в частині зупинення дії ст.6 Закону України “Про
соціальний захист дітей війни”, просила суд позов задовольнити та зобов”язати
відповідача нарахувати недоплачену їй як дитині війни щомісячну державну
соціальну допомогу за 2006-2007 роки в сумі 2733грн.30коп.

В
судовому засіданні позивачка позовні вимоги уточнила та просила визнати відмову Управління ПФУ у
перерахунку та виплаті її пенсії з
урахуванням підвищення пенсії на 30%, як
дитині війни, протиправною та
зобов”язати здійснити перерахунок та виплату пенсії належного розміру.

Представник відповідача в судове засідання не з”явився, хоч про час і
місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав письмові
заперечення на позов.

Заслухавши пояснення позивачки, розглянувши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що позивачка Лазарева
Л.М.,1939 року народження, мешканка м. Біла Церква, вул..Леваневського, 36
кв.118 дійсно перебуває на обліку в Управлінні ПФУ м. Біла Церква, де отримує
пенсію за віком.

Позивачка дійсно має статус - дитини війни, оскільки станом на 1945 рік
вона не досягла 18-ти років.

В
судовому засіданні також було встановлено, що пенсія позивачки з 01.01.2008
року виплачується з врахуванням підвищення, передбаченого ст.6 Закону України
“ Про соціальний захист дітей війни”, що підтверджено письмовими запереченнями
на позов та не заперечувала позивачка.

Відповідно до ст. 6 вищезазначеного закону, дітям війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Дійсно рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №
6-рп/2007 було визнане таким, що не відповідає Конституції України ст. 111
Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”.

Відповідно доч.3 ст. 28 Закону України “Про загальнообов”язкове державне
пенсійне страхування” передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений частиною 1 цієї статті, може бути застосований виключно для
розрахунку розмірів пенсій, призначених за цим Законом.

Але, суд виходить з того, що мінімальний розмір пенсії за віком іншими
законодавчими актами не регулюється, а тому, суд приходить до висновку, що пенсія позивачки, повинна підвищуватися на
30% мінімальної пенсії за віком, яка встановлена згідно з ч.1 ст.28 Закону
України “Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування” і повинна
визначатися у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Суд також виходить з того, що Законом України “Про Державний бюджет
України на 2007р.” прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність,
становить з 01.01.2007р.- 380грн., з 01.04.2007р. - 406грн., з 01.10.2007р. -
411грн.

Таким чином, на думку суду, відповідач зобов”язаний діяти саме в межах
приписів Закону України “Про соціальний захист дітей війни” та Закону України “Про Державний бюджет України
на 2007р.” в частині визначення прожиткового мінімуму для осіб певної категорії за період з дня прийняття
Конституційним Судом України рішення з цього питання.

Суд,
не приймає до уваги заперечення відповідача щодо відсутності законодавчого
порядку для визначення величини мінімальної пенсії за віком, що підлягає до
обчислення підвищення пенсії особам, яким встановлений статус “діти війни”,
тобто механізму реалізації положень ст. 6 Закону України “Про соціальний захист
дітей війни”.

При цьому, суд враховує, що рішення Конституційного суду України є
обов”язковим до виконання на території України, остаточним. Закон України “Про
соціальний захист дітей війни” визначає, що державні гарантії дітям війни,
встановлені цим законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими
нормативними актами. А згідно з Конституцією України передбачено, - органи
державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов”язані
діяти на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Але, при цьому суд вважає,
що позивачка пропустила строк для звернення до суду за захистом своїх прав по
нарахуванню підвищення до пенсії як дитині війни за 2006 рік, оскільки ст. 99
КАС України передбачено, що для звернення до суду за захистом своїх прав
встановлений строк 1 рік.

Тобто, позовні вимоги щодо зобов”язання нарахування підвищення до пенсії
позивачки за 2006р. є такими, що подані за межами строку позовної давності, а
тому до задоволення не підлягають, з підстав ст. 100 цього кодексу, згідно з
якою пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні адміністративного позову, якщо на цьому наполягає одна
сторона.

В письмових запереченням відповідач зазначив, що позивачка
пропустила строки звернення до суду.

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що позов
ОСОБА_1. про визнання відмови Управління ПФУ м. Біла Церква у нарахуванні та
виплаті пенсії позивачки підвищеної на 30%
як дитині війни за період з 09.07.2007р - по 31.12.2007р. протиправною
та зобов”язання вчинити певні дії - підлягає до задоволення, а в частині
позовних вимог , які пов”язані з зобов”язанням нарахувати та виплатити пенсію з
урахуванням підвищення на 30% за 2006р. до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6,9,17, 99,100,158-163, 167,185,186
КАС України, ст. 6 Закону України “Про соціальний захист дітей війни”, суд,-

П О С Т А Н О
В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати відмову Управління ПФУ м. Біла Церква у нарахуванні та виплаті
її пенсії за віком, підвищеної на 30%, як дитині війни за період з 09.07.2007р.
по 31.12.2007р. - протиправною та зобов”язати його вчинити дії по перерахунку
та виплаті пенсії ОСОБА_1. за вказаний період.

В
задоволенні позовних вимог щодо перерахунку та виплаті перерахунку пенсії
позивачки, як дитині війни, за 2006р. -
відмовити.

Від сплати держмита сторони
звільнити.

Постанова може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка
може бути подана до суду протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя: