Справа № 2а-161/2008
Суддя: Мозолєва Т.В.
Дата ухвалення: 2008-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-161/2008р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада
2008 року Первомайський міський суд Луганської області
в складі:

головуючого
судді
Мозолєвої Т.В.

при секретарі Удовиченко
І.Ю.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Первомайську справу за позовом позивача
ОСОБА_1 до відповідача Управління праці та соціального захисту населення
Первомайської міської ради Луганської області
про визнання дій відповідача про відмову у проведенні нарахування
недоплаченої частини щорічної грошової допомоги на оздоровлення незаконними,
покладення обов'язку перерахувати та доплатити недоплачену щорічну грошову
допомогу на оздоровлення, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1. звернувся до суду з даною позовною
заявою, посилаючись на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС, 1-ї категорії, інвалідом 3-ї групи, що підтверджується відповідним
посвідченням, та перебуває на обліку в
УП та СЗН міста Первомайська Луганської області.

Згідно до ст.48
ч.4 Закону України «Про
статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991р. йому, як
ліквідатору наслідків аварії на ЧАЄС 1 категорії з 2003р. по 2008р. передбачені
щорічні компенсаційні виплати на оздоровлення у розмірі 4 мінімальних
заробітних плат. Йому виплачувалась щорічна допомога на оздоровлення у
наступних розмірах:

за
2003 р. - 21,50 грн.;

за
2004р. - 21,50 грн.;

за
2005р. - 26,70 грн.;

за
2006р. - 90,00 грн.;

за
2007р. - 90,00 грн.;

за
2008р. - 90,00 грн.

У травні 2007р. він дізнався про те, що у відповідності
до ч.4 ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
йому повинна виплачуватись допомога на оздоровлення у розмірі: інвалідам 3-ї
групи - чотирьох мінімальних заробітних плат, що складає з урахуванням
отриманої грошової допомоги на оздоровлення на момент виплати:

2003 рік - 185,00
грн. х 4 - 21,50 грн. = 718.50 грн.

2004 рік - 205,00 грн.
х 4 - 21,50 грн. = 798,50 грн.

2005 рік - 332,00 грн.
х 4 - 26,70 грн. = 1238,00 грн.

2006
рік - 375,00 грн. х
4 -
90,00 грн. = 1410,00 грн.

2007 рік - 440,00 грн. х
4
- 90,00 грн. = 1670,00 грн.

2008рік
- 525,00 грн. х 4 - 90,00 грн. = 2010,00 грн.,
в всього сума недоплати складає 7845,00 грн. що і складає ціну позову.

Він
звернувся до відповідача з заявою зробити перерахунок та виплати йому недовиплаченої суми допомоги на
оздоровлення, але на свою заяву отримав відповідь у якій відповідач відмовив
йому у перерахунку та виплаті належної суми допомоги на оздоровлення.
Посилаючись на розміри встановлені Постановами КМУ від 12.07.2005р. №562 «Про
щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та ПКМУ від
26.07.1996р. №836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які
встановлюють розміри щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до 3-ї групи
інвалідності: з 12.07.2005 року - 90,00 грн.

Дії
відповідача щодо відмови йому у перерахунку та виплати недовиплаченої щорічної
грошової допомоги на оздоровлення вважає неправомірними з наступних підстав:
відповідач, при розрахунку щорічної допомоги на оздоровлення користувався вимогами нормативно-правового
акту нижчої юридичної сили, тобто Постановами КМУ, а не Законами України,
порушуючи, таким чином положення ст.. 8
Конституції України; при призначенні та
виплаті йому щорічної допомоги на оздоровлення, у період з 2003 по 2008 роки, відповідач
порушив положення ч.3 ст.22 Конституції України, у відповідності до яких,
при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Тому просить суд
визнати дії відповідача про відмову йому у перерахунку та виплаті щорічної
одноразової грошової допомоги на оздоровлення неправомірними і зобов'язати
здійснити виплату недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення за 2003-2008
роки у загальній сумі 7845,00 грн. Зобов'язати відповідача надалі постійно
здійснювати перерахунок та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення у відповідності до ч.4 ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р.

Позивач
ОСОБА_1. у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у
його відсутність позовні вимоги
підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не
з'явився, від виконуючого обв'язки
начальника УП та СЗН ОСОБА_2. надійшло
заперечення у якому УП та СЗН Первомайської міської ради Луганської області
позовні вимоги ОСОБА_1. не визнає
посилаючись на те, що УПтаСЗН відповідне до ст.. 54 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» є
управлінням виконавчого комітету
Первомайської міської ради, а також кінцевим розпорядником бюджетних коштів.
Згідно із ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи» на УП та СЗН покладений обов'язок здійснення виплати
пільговій категорії громадян щорічної грошової допомоги на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами.

Фінансування витрат здійснюється за рахунок
коштів органу Державного казначейства, який згідно Положення Про Державне
Казначейство України затвердженим ПКМУ №1232 від 21.12.2005р., здійснює
розрахункове-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних
коштів, контроль за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні
надходжень, прийнятті зобов'язань та проведенні платежів за цими
зобов'язаннями.

Стаття 117 Конституції України передбачає, що
КМУ у межах своєї компетенції видає постанови та розпорядження, які обов'язкові
до виконання. Ст..62 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» також висловлює обов'язковість виконання рішень КМУ
міністерствами, центральними та місцевими органами державної виконавчої влади,
суб'єктами господарювання незалежно від їхньої відомчою підпорядкованості та
форм власності.

Тому УПтаСЗН у здійсненні своєї діяльності в
частині виплати щорічної грошової допомоги на оздоровлення керується не тільки
Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», якій безпосередньо регулює правовідносини
в даній сфері, а ще й постановами КМУ №836 від26.07.1996р. «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та №562 від 12.07.2005р. «Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», Порядком фінансування
видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення за рахунок
субвенцій з державного бюджету, який затверджений постановою КМУ №256 від
04.03.2002р. (зі змінами та доповненнями).

Пункт 2 Порядку встановлює, що «фінансування
видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту
населення проводиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на
відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті
АРК, бюджетах м. Києва та Севастополя, міст республіканського АРК і обласного
значення та районних бюджетах на зазначені цілі». Згідно п.4 цього ж Порядку
«щомісячні суми субвенцій перераховуються на рахунки місцевих бюджетів,
відкриті Міністерству фінансів АРК,
фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських
держадміністрацій у відповідних органах Державного казначейства,
пропорційно обсягам субвенцій,
передбаченим у державному бюджеті для АРК, обласних бюджетів, бюджетів міст
Києва та Севастополя».

Тому всі виплати, передбачені Законом №796, у
тому числі і щорічна грошова допомога на оздоровлення, здійснювалися УП та СЗН
у розмірах, визначених у ПКМУ №836 від 26.07.1996р. та №562 від
12.07.2005р., саме: допомога за 2003р.
була виплачена у січні 2004р. у розмірі 21,50 грн.; за 2004р.
була виплачена у січні 2005р. у розмірі - 21,50 грн.; за 2005р. була
виплачена у липні 2005р. у розмірі 21,50 грн.; за 2006р. була виплачена у
березні 2006р. у розмірі - 90,00 грн.;
за 2007р. була виплачена у квітні 2007р. у розмірі - 90,00 грн.; у
2008р. була виплачена у лютому 2008р. у розмірі 90,00 грн.

Оскільки дія ст. 48 Закону України №796 на 2006р. в
частині виплати компенсацій та допомог у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати була зупинена згідно з п.37 ст.77 ЗУ «Про державний бюджет
України на 2006рік» від 20.12.2005р. №3235-1У та відповідність цього зупинення
конституційним нормам Конституційним Судом України до теперішнього часу не розглядалася, тому
вважає, що дії УП та СЗН при виплаті позивачу допомоги на оздоровлення у 2006р.
у сумі 120 грн. (відповідно до розмірів, встановлених постановою КМУ №562 від
12.07.2005р.) були цілком законними.

Пунктом 30 ст.70 ЗУ «Про державний бюджет на 2007рік»
була зупинена дія ст..48 ЗУ «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на 2007
рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірі відповідно до мінімальної
заробітної плати, тому при виплаті позивачу допомоги на оздоровлення у квітні
2007р. у сумі 90,00 грн. УП та СЗН керувалося постановою КМУ №562 від
12.07.2005р., оскільки рішення щодо визнання неконституційними положень окремих
статей ЗУ «Про державний бюджет на 2007рік» було ухвалено Конституційним
Судом України тільки 09 липня 2007р.. Тому
вважає, що дії УПСЗН на момент
виплати допомоги були цілком законними.

Про стягнення допомоги на оздоровлення за 2008р. у ст..73
ЗУ №107-У1 від 28.12.2007р. «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих
актів України», зазначено: «Надати право КМУ у 2008р. встановлювати розміри
соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від
розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних межах асигнувань,
передбачених за відповідними бюджетними програмами». Згідно цієї статті
позивачу була виплачена допомога на оздоровлення у сумі 120,00 грн. у березні
2008р. (відповідно до розмірів, визначених у постанові КМУ №562 від
12.07.2005р.).

Конституційний Суд України 22.05.2008р. ухвалив рішення,
яким визнав неконституційними положення ст..67 розділу 1 та деяких пунктів
розділу 2 ЗУ «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих
актів України» «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих
актів України», але положення ст.. 73 цього Закону не визначалися
неконституційними. УП та СЗН при виплаті допомоги на оздоровлення правильно
керувалося постановою КМУ 3562 від 12.07.2005р. і дії Управління на момент виплати допомоги (у
лютому 2008р.) були цілком законними, у зв'язку
з чим просить суд повністю відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1.

Дослідивши
надані докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

В суді прийнято без
заперечень, що позивач є особою,
віднесеною до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1(а.с.4). Позивачу
встановлена третя група інвалідності, що
підтверджується довідкою МСЕК (л.с.7). Він має право на щорічну допомогу на
оздоровлення в обсязі встановленому законом, передбачену ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 р. Порядок надання щорічної допомоги регулюється цим
Законом. Абз.2 ч.4 ст. 48 вказаного Закону передбачена виплата інвалідам 3-ї
групи допомоги на оздоровлення у розмірі
4-х мінімальних заробітних плат.

Оскільки дія абзацу 2 ч.4 ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» зупинена на 2006 р. в
частині виплати компенсації і допомог у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати згідно із Законом України №3235-4 від 20.12.2005 р., внаслідок
чого відсутні правові підстави вважати порушеними права позивача щодо невиплати
відповідачем одноразової щорічної допомоги у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати у 2006. Зазначена норма протягом 2003,2004, 2005, 2007,2008 р.р. була чинною і
підлягає застосуванню.

Згідно ч.7 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Розмір мінімальної заробітної плати складає:

З 01.07. 2000 року по 31.12. 2001 року - 118 грн. на місяць,

З 01.01.2002 року по 30.06. 2002 року - 140 грн. на
місяць,

З 01.07.2002 року по
31.12.2002 року - 165 грн. на місяць,

З 01.01.2003 року по 30.11. 2003 року - 185 грн.,

З 01.12.2003 року 31.08. 2004 року - 205 грн. на місяць,

З 01.09.2004 року по 31.12. 20004 року - 237 грн. на місяць,

З 01.01.2005 р. - 262 грн. на місяць, з 01.04.2005 р. -
290 грн., з 01.07.2005 р. - 310 грн., з 01.09.2005 р. - 332 грн.;

з 01.01.2007 р. - 400 грн., з 01.04.2007 р. - 420 грн., з
01.09.2007 р. - 440 грн., з 01.10.2007 р. - 460 грн.;

з 01.01.2008р. - 515,00 грн.; з 01.04.2008р. - 525,00
грн.; з 01.10.2008р. - 545,00 грн., з 01.12.2008р. - 605.00 грн..

Зі змісту вимог Законів України «Про встановлення
розмірів мінімальних заробітних плат на 2001р.- 2005р. та 2007-2008р..» не
вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної
заробітної плати з метою реалізації норми ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». За таких обставин та з урахуванням вимог ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» Управління праці та соціального захисту населення
Первомайської міської ради Луганської області повинно виплатити позивачу щорічну допомоги на
оздоровлення за зазначений період, виходячи із суми мінімальної заробітної
плати на момент виплати.

Позивачем заявлено до стягнення за
2003 р.; 2004р.; 2005р.; 2006р.;2007р.; 2008р. - 7845,00 грн. з урахуванням
виплаченої УТтаСЗН суми допомоги. Позовні вимоги підлягають задоволенню за 2003
р.; 2004р.; 2005р.; 2007р,2008р.. у сумі
6435 грн. 00 коп., з наступного
розрахунку:

2003 рік - 185,00
грн. х 4 - 21,50 грн. = 718.50 грн.

2004 рік - 205,00 грн.
х 4 - 21,50 грн. = 798,50 грн.

2005 рік - 332,00 грн.
х 4 - 26,70 грн. = 1238,00 грн.

2007 рік - 440,00 грн. х
4
- 90,00 грн. = 1670,00 грн.

2008рік
- 525,00 грн. х 4 - 90,00 грн. = 2010,00 грн.

Позивач
має право на отримання грошової допомоги на оздоровлення в більшому розмірі ніж
вказано в позовних вимогах, тому що розмір мінімальної заробітної плати
змінювався в 2002 р. - двічі, в 2003р. - двічі, в 2005р., 2007р. - 2008р.
чотири жди, а позивач до розрахунку брав мінімальну заробітну плату на початок
кожного року. Ця обставина була йому роз'яснена, але позивач позовних вимог не змінив.

Стосовно посилання відповідача на пропущений позивачем процесуального строку для звернення
з позовом до суду, суд вважає, що відповідно до ч.3 ст. 99 КАС України для захисту
прав, свобод та інтересів особи, цим кодексом та іншими законами можуть
встановлювати інші строки для звернення до адміністративного суду. Відповідно
до п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про
відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 8,19 Конституції України, ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ст.ст.8, 9, 159-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов
позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати
дії Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської
ради Луганської області щодо відмови
у виплаті ОСОБА_1 щорічної грошової
допомоги на оздоровлення за 2003 р.; 2004р.; 2005р.; 2007р.,2008р. незаконними.

Зобов'язати
Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради
Луганської області доплатити ОСОБА_1
недовиплачену щорічну грошову
допомогу на оздоровлення за 2003; 2004; 2005; 2007,2008 роки в сумі
6435,00 грн. за рахунок коштів Державного бюджету України.

Постанова
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для подання заяви
на апеляційне оскарження.

Постанова
може бути оскаржена протягом 10 днів з для її проголошення в Донецькому
апеляційному адміністративному суді через Первомайський міський суд.

Суддя Первомайського міського суду
Мозолєва Т.В.