Справа № 2а-3492008
Суддя: Пащенко Л.В.
Дата ухвалення: 2008-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УКРАЇНА Справа
№2а-349
2008 року Первомайський міський суд Луганської області
в складі: головуючого судді
секретарі Кашпоровій
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайське справу за
позовом позивача ОСОБА_1 до відповідача
Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради
Луганської області про визнання незаконними дій відповідача з відмови в
проведенні нарахування недовиплаченої частини щорічної грошової допомоги на
оздоровлення та зобов»язання здійснити виплату недоплаченої щорічної допомоги
в с т а н о в и в : Позивач
ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що він, згідно
законодавства України, є особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи
у зв'язку з ліквідацією її наслідків та має відповідне посвідчення. Він
учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, є інвалідом 11 групи
від захворювання, яке пов'язано з роботами по ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС, в зв”язку з чим перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального
захисту населення Первомайської міської ради.
Відповідно до вимог ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, і постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
№796-Х11, щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 3 групи виплачується в
розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, а
інвалідам 11 групи - у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.
листопаді 2008 р. йому стало відомо, що в порушення вимог ст.48 Закону №
796-Х11 та ст.22 Конституції України, у період з 2004 по 2008 р.р. грошова
допомога, призначена йому законом, нараховувалась неповністю. Відповідно до
ст.48 Закону 796-ХП йому повинна виплачуватись щорічна допомога на оздоровлення
як інваліду 2-ї групи у розмірі - п'ять мінімальних заробітних плат, що
складає, з урахуванням отриманої допомоги на оздоровлення, на момент виплати:
- 2004р. - 205,00 грн. Х 5 =
1025,00 грн. - 26,70 грн. =998,30 грн.;
-2005р. - 262,00грн. Х 5 = 1310,00 грн. -120,00 грн.
-2006р. - 350,00грн. Х 5 = 1750,00 грн. -120,00 грн.
-2007р. - 400,00грн. Х 5
=2000,00 грн. -120,00 грн. =1880,00 грн.;
-2008 р. -525,00 грн. Х 5 =2625,00
грн. -120,00 грн. -2505,00 грн.
чином, в період з 2004 р. по 2008 р. його право на отримання щорічної допомоги
на оздоровлення у повному обсязі було порушено, сума недоплати складає 8203,30
грн., що і складає ціну позову.
відповідях, що він одержав від відповідача, вказано, що допомога на оздоровлення йому виплачується в
межах повноважень та відповідно до законів.
Суд України неодноразово розглядав
справи і приймав рішення, у яких визнавав окремі положення законів про
Державний бюджет України щодо зупинення або обмеження пільг, компенсацій і
гарантій такими, що не відповідають Конституції України. Проте, незважаючи на
зазначені рішення Конституційного Суду України, компенсація йому виплачується в
меншому розмірі, ніж передбачено законом.
Рішенням від 09.07.2007 року Конституційний Суд
України визнав неконституційним п. 30 ст.71
Закону України « Про Державний бюджет України на 2007р», якою встановлено
припинення виплат щорічної допомоги відповідно до ст.48 Закону України
№796-Х11.

Конституційний Суд України в травні 2008 р. визнав
неконституційними зміни до Закону України №796, внесені Законом України “Про Державний бюджет України
на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України”.

Ст.22 Конституції України передбачено, що
Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При
прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Ст.55
Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина
захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій
чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб Постановами уряду №486 від 11.04.2002р та №425 від
31.03.2003р п. З, а також частиною 1 ст.17 Закону №3551-XII встановлено, що
виплата разової грошової допомоги здійснюється органами праці та соціального
захисту населення, яке є відповідачем за даним позовом.

Просить
суд визнати незаконними дії Управління праці та захисту соціального захисту
населення Первомайської міської ради Луганської області з відмови в проведенні
нарахування недовиплаченої частини щорічної грошової допомоги на оздоровлення
та стягнути на його користь суму недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення
у розмірі 8203,30 грн. за 2004-2008 р.р.

Позивач
в судове засідання не з”явився, надав суду заяву, згідно якої повністю
підтримав свої позовні вимоги, просить розглянути справу в його відсутність.

Представник
відповідача в судове засідання не з”явився, надав суду заяву, в якій просить
розглянути справу в його відсутність, та заперечення, згідно яких позов не визнав, посилаючись на те, що
відповідач відповідно до вимог ст. 54 ЗУ « Про місцеве самоврядування в Україні» є управлінням виконавчого комітету
Первомайської міської ради, а також кінцевим розпорядником бюджетних коштів.
Згідно з Законом України «Про статус і соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 на УПСЗН покладений обов'язок здійснення
виплати пільговій категорії громадян щорічної грошової допомоги на
оздоровлення.

Фінансування
витрат, пов'язаних з реалізацією Закону
№ 796, здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України. Тому відповідач в здійсненні своєї діяльності
керується Постановами КМУ №836 от 26.07.1996 р.
“Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” та №562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”,
Порядком фінансування видатків місцевих
бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального
захисту населення за рахунок субвенцій з
державного бюджету, який затверджений постановою КМУ №256 від 04.03.2002
р. (зі змінами та доповненнями).
Пункт 2 Порядку встановлює, що фінансування видатків місцевих бюджетів за
державними програмами соціального захисту населення проводиться за рахунок
субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік у межах обсягів,
затверджених у обласних та інш.
бюджетах.

Тому всі виплати, передбачені Законом № 796,
у тому числі і щорічна допомога на оздоровлення, здійснювалися відповідачем у
розмірах, визначених у постанові Кабінету Міністрів України № 836 від
26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та №562 від
12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Виплати щорічної допомоги на
оздоровлення за 2004-2005 р.р. Здійснювались відповідачем в розмірах,
визначених Постановами КМУ №836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та №562 від
12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Щодо вимоги позивача за 2006 р., то позовні
вимоги не підлягають задоволенню, так як ЗУ «Про державний бюджет на 2006 р.»
була призупинена дія ст.48 ЗУ №796. Конституційний Суд України не приймав
рішення щодо визнання неконституційними положень даного Закону.

Пунктом 30 ст.70 ЗУ “Про Державний бюджет на
2007 р.” було зупинено дію ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, і
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому щорічна допомога
позивачеві виплачувалась в сумі 120 грн. на підставі Постанови КМУ №562 від
12.07.2005 р.

В 2008 р. ст.73 ЗУ “Про Державний
бюджет на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України”
було надано право КМУ встановлювати розміри соціальних виплат. Тому позивачеві
було виплачено 120 грн. на підставі Постанови КМУ №562.

Визнати
дії УПСЗН незаконними та стягнути недоплачену суму щорічної грошової допомога
на оздоровлення неможливо, оскільки відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним
законодавством.

Дослідивши
надані докази, суд прийшов до висновку,
що позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню.

В суді прийнято без заперечень, що
позивач ОСОБА_1є особою, віднесеною до 1 категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, та є інвалідом 2-ї групи, що
підтверджується копією посвідчення НОМЕР_1. (а.с.6)

Позивач має право на щорічну допомогу на оздоровлення в обсязі
встановленому законом, передбачену ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. Порядок надання щорічної
допомоги регулюється цим Законом. Абз.2 ч.4 ст. 48 вказаного Закону передбачена
виплата інвалідам 2 групи допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат.

Оскільки
дія абзацу 2 ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зупинена на 2006 р. в частині виплати компенсацій
і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із
Законом України №3235-4 від 20.12.2005 р., внаслідок чого відсутні правові
підстави вважати порушеними права позивача щодо невиплати відповідачем
одноразової щорічної допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної
плати у 2006. Зазначена норма протягом 2004, 2005, 2007 р.р. була чинною і
підлягає застосуванню.

Згідно
ч.7 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати.

Розмір
мінімальної заробітної плати складає:

-на
січень 2005 р. -262 грн., -на січень 2006 р.-350 грн., - на серпень 2007 р.
-420 грн.,- на березень 2008 р.-515 грн.

Зі змісту
вимог Законів України «Про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат на
2004, 2005 р.р.» не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування
розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Слід
зазначити, що встановлений в 1996 р.
постановою КМУ № 836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих
років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими Законами
України. Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в
наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то, виходячи із
загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при
вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», Закони України «Про встановлення розміру мінімальної заробітної
плати на 2004, 2005 р.р.», а не постанова Кабінету Міністрів України «Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26.07.1996 р. №836.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Управління праці
та соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської області
повинно виплатити позивачеві щорічну
допомогу на оздоровлення за 2004,2005,2007,2008 р.р., виходячи із суми
мінімальної заробітної плати на момент
виплати:

за 2004 р. - 262 грн. х 5 -26,70
грн. = 1283,30 грн.;

за 2005
р. - 350 грн. х 5 -120,00 грн. = 1630,00 грн.;

за 2007 р. - 420
грн. х 5- 120,00 грн. = 1980,00 грн.;

за 2008 р. - 515
грн. х 5- 120,00 грн. = 2455,00 грн.

Всього : 7348,30
грн.

Щодо вимоги
позивача за 2006 р., то суд вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, так як ЗУ «Про державний бюджет на 2006 р.» була призупинена дія
ст.48 ЗУ №796. Конституційний Суд України не приймав рішення щодо визнання
неконституційними положень даного Закону.

Відповідно до
ч.3 ст. 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи, цим
кодексом та іншими законами можуть встановлювати інші строки для звернення до
адміністративного суду. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України позовна
давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом,
іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

На підставі викладеного, керуючись
ст. 8,19 Конституції України, ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст.8, 9, 159-163 КАС
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов
позивачаОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати
неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення
Первомайської міської ради Луганської області щодо виплати ОСОБА_1 щорічної
грошової допомоги на оздоровлення за 2004,2005,2007,2008 р.р. в розмірі
меншому, ніж передбачено ст.48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської області
доплатити ОСОБА_1 щорічну грошову
допомогу на оздоровлення за 2004 р. в
сумі 1283,30 грн.; за 2005 р.- 1630,00 грн.; за 2007 р. -1980,00 грн.; за 2008
р. -2455,00 грн. за рахунок коштів
Державного бюджету України.

В
задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку для подання заяви на апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена
протягом 10 днів з для її проголошення в Донецькому апеляційному
адміністративному суді через Первомайський міський суд.

Суддя
Пащенко Л.В.