Справа № 2а-259/07
Суддя: Савицька Н.В.
Дата ухвалення: 2007-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№2а-259/07р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2007 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді
- Савицької Н.В. при секретарі - Клейменовій О.Ю. з участю позивача - ОСОБА_1 представника відповідача - Лясковця В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
міста Луцька справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника Луцького
прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної
служби України ( Військова частина 9971) Бондара Володимира Анатолійовича про
визнання дій протиправними та стягнення грошової допомоги , -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до начальника Луцького
прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної
служби України ( Військова частина 9971) Бондара В. А. про визнання дій
протиправними та стягнення грошової допомоги.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з вересня 1987 року по березень 1993 року
проходив військову службу у складі Міністерства Оборони СРСР та з 1991 р. у складі Збройних Сил України.

З 26.03.1993 р. позивач звільнений з військової служби на
підставі ст. 59 п. "З" (за власним бажанням )
Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил
України.

При звільненні ОСОБА_1. була виплачена вихідна матеріальна допомога за період служби з 10.08.1983
р. по 31.03.1993 р.

В подальшому з 10.07.1995 р. по 23.08.2006 р. останній
проходив військову службу у Військовій частині 9971 ( Луцький прикордонний
загін Державної прикордонної служби України).

Наказом Голови Державної прикордонної служби України від
04.08.2006 р. за № 249 - ос, ОСОБА_1 звільнений з військової служби на підставі п.п. «а»
п.6 ст.
26 Положення про проходження військової служби особами офіцерського
складу, прапорщиками (мічманами)
Збройних Сил України.

Однак, позивач
вважає, що при звільненні відповідач
протиправно всупереч ст. ст.
17, 64 Конституції України не
виплатив йому грошову допомогу.

07.09.2006 р. ОСОБА_1 звернувся до начальника Луцького прикордонного загону
Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України
(Військова частина 9971) Бондара В.А. з письмовою заявою про виплату вихідної
допомоги. Проте, 18.09.2006 р. отримав письмову відмову.

Просив суд,
визнати нечинним
рішення начальника Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби
України щодо невиплати вихідної допомоги при звільненні за період служби з
10.07.1995 р. по 23.08.2006 р.

Крім того, просить
суд, зобов»язати відповідача виплатити
йому вихідну допомогу за період з 10.07.1995 р. по 23.08.2006 р. в розмірі
-11520 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги,
просив суд визнати протиправними дії начальника Луцького прикордонного загону
Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України
(Військова частина 9971) Бондара В.А. щодо відмови у виплаті допомоги при
звільненні за період служби з 10.07.1995 р. по 23.08.2006 р.

Також, просить суд
зобов"язати відповідача виплатити йому вихідну допомогу з 10.07.1995 р. по
23.08.2006 р. в розмірі -11520 грн. В решті позовну заяву підтримав з підстав в
ній зазначених. Просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача начальника Луцького прикордонного
загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби
України (Військова частина 9971) Бондара В.А. - Лясковець В.Ф. в судовому
засіданні позов не визнав суду пояснив,
що чинне законодавство не передбачає виплат грошової допомоги у разі
повторного звільнення військовослужбовців із служби. Просив суд в задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши думку осіб,
які беруть участь у справі,
дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 з вересня 1987 року по березень 1993 року проходив
військову службу у складі Міністерства Оборони СРСР та з 1991 р. у складі
Збройних Сил України, (а.с. )

26.03.1993 р. позивач звільнений з військової служби на
підставі ст. 59 п. "З" (за власним бажанням)
Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками ( мічманами ) Збройних Сил
України. (а.с. )

При звільненні ОСОБА_1. виплачена вихідна допомога, (а.с.
)

В подальшому з 10.07.1995 р. по 23.08.2006 р. останній
проходив військову службу у Військовій частині 9971 ( Луцький прикордонний
загін Державної прикордонної служби України),
(а.с. )

Наказом Голови Державної прикордонної служби України від
04.08.2006 р. за № 249 - ос, ОСОБА_1 звільнений з військової служби на підставі п.п. «а»
п.6 ст.
26 Положення про проходження військової служби особами офіцерського
складу, прапорщиками (мічманами)
Збройних Сил України, (а.с. )

Відповідно до п. 2
ст. 15 Закону України «Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової
служби, які звільняються з військової
служби за віком, станом здоров»я чи у
зв»язку зі скороченням штатів, після
закінчення строку контракту, у зв»язку
із систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в
розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.

В п.7 ст. 15
даного Закону передбачено, що у разі
повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова
грошова допомога, передбачена цим
пунктом, виплачується за період їх
календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування
періоду попередньої служби, за винятком
тих осіб, які при попередньому
звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Згідно ст. 118 Закону України «Про державний бюджет
України на 2006», військовослужбовцям у
разі повторного звільнення зі служби грошова допомога, передбачена п. 2 ст. 15
Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів
їх сімей», починаючи з 01 січня 2006 року, не

виплачується, за винятком тих
осіб, які при першому звільненні не
набули права на отримання цієї допомоги.

Отже, враховуючи
ту обставину, що ОСОБА_1 при першому звільненні з лав Збройних Сил України набув
право на отримання одноразової грошової допомоги та отримав її, на думку суду начальник Луцького
прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної
служби України (Військова частина 9971) Бондар В.А. правомірно у відповідності
до вимог ст. 118 Закону України «Про державний бюджет
України на 2006 рік», відмовив позивачу
у виплаті грошової допомоги за період служби з 10.07.1995 р. по 23.08.2006 р. в
розмірі - 11 520, а тому в задоволенні
позову слід відмовити за безпідставністю.

На підставі наведеного,
керуючись ст. ст.
10, 12, 86,
94, 159, 163 Кодексу адміністративного судочинства
України, Законом України «Про соціальний
і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Законом України «Про державний бюджет на 2006
рік», с у д, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові ОСОБА_1 до начальника Луцького прикордонного загону
Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України
(Військова частина 9971) Бондара Володимира Анатолійовича про визнання дій
протиправними щодо відмови у виплаті грошової допомоги при звільненні за період
служби з 10.07.1995 р. по 23.08.2006 р. та стягнення невиплаченої грошової
допомоги в розмірі -11520 грн. -відмовити.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої
інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі
- з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.