Справа № 2-а-50/2008
Суддя: Фазан 0.3.
Дата ухвалення: 2008-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-50/2008
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

смт. Ратне
25 грудня 2008 року
Ратнівський районний суд Волинської області

в складі:

головуючої
судді Фазан О.З.,

за участю
секретаря Приймачук
О.М.,

представника відповідача Бірука В.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ратне
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Ратнівському районі про
бездіяльність органів виконавчої влади ,-

В С Т А Н ОВ И В:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України у Ратнівському районі про визнання
незаконною бездіяльність органів виконавчої влади у вигляді невиплати пенсії
йому у розмірах , що передбачені ст.6 Закону України « Про соціальний захист
дітей війни» та зобов'язання підвищити
пенсію на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з 22 травня 2008 року , як
це передбачено ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» і
здійснення подальшої виплати пенсії у розмірах , передбачених законом.

В
обґрунтування поданої заяви зазначив, що є дитиною війни і йому повинна
виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної
пенсії за віком.

В судове засідання позивач не з'явився , звернувся із заявою, що позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивач має статус учасника війни і йому
виплачується підвищення до пенсії у розмірі 10 відсотків від мінімальної пенсії
по віку. Питання вибору позивачем отримання підвищення до пенсії як учасника
війни чи дитини війни врегульовано Постановою Кабінету Міністрів України від
28.05.2008 року № 530 « Деякі питання соціального захисту окремих категорій
громадян», ст. 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких законодавчих актів України» . Оскільки позивач не
звертався із заявою про припинення виплати підвищення до пенсії як учаснику
війни, то йому не виплачується
підвищення до пенсії як дитині війни. Крім цього, відсутнє фінансування з
Державного бюджету України підвищень до пенсії дітям війни.

Суд,
заслухавши пояснення відповідача,
дослідивши письмові докази , приходить до наступного.

Відповідно до пенсійного посвідчення НОМЕР_1 ОСОБА_1 отримує пенсію по
віку та має статус дитини війни, як це визначено абз. 1 п.1 ст.1 Закону України
« Про соціальний захист дітей війни».

За
змістом ст.6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» дітям війни
пенсії підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідно до
ч.1 ст. 28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у
жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили працездатність , визначеного законом.

Законом України « Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»
у ст.58 затверджено, що прожитковий мінімум осіб, які втратили працездатність:
з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня - 481 гривня, з 1 липня
- 482 гривні, з 1 жовтня - 498 гривень.

Законом України « Про Державний
бюджет України на 2008 рік» розділ 2 ст.41 внесено зміни до ст.6 Закону України
« Про соціальний захист дітей війни» відповідно до якої дітям війни ( крім тих,
на яких поширюється дія Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» ) до пенсії виплачується підвищення у розмірі надбавки
, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на
отримання підвищення до пенсії відповідно цього Закону, як учасники війни, пенсії підвищуються на 10 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/ 2007 від 09.07.2007 року
визнано такими , що не відповідають Конституції України ( неконституційними)
положення п.12 ст. ст. 71,111 Закону України «Про Державний бюджет України на
2007 рік» .

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/ 2008 від 22.05.2008 року визнано такими , що не відповідають
Конституції України ( неконституційними) положення п. 41 розділу 2 « Внесення
змін до деяких законодавчих актів України « Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України» .

В судовому засіданні встановлено, що
позивачу з 01.01.2008 року по даний час
виплачується підвищення у розмірі надбавки , встановленої для учасників
війни відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» , Постанови
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 « Деякі питання
соціального захисту окремих категорій громадян».

Після
рішення Конституційного Суду України № 10-рп/ 2008 від 22.05.2008 року позивачу мало бути проведено щомісячне
підвищення до пенсії, як дитині війни в розмірі 30 відсотків прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 22.05.2008 року, але
постановою Кабінету Міністрів України « Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян від 28 травня 2008 року № 530 встановлено, що дітям
війни ( крім тих, на яких поширюється дія Законів України « Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та « Про жертви нацистського
переслідувань» ) до пенсії проводиться підвищення у таких розмірах: з 22 травня
- 48,10 грн., з 1 липня - 48,20 грн., з 1 жовтня - 49,80 грн..

Про те,
відповідно до ст. 152 Конституції України та інші правові акти, які за рішенням
Конституційного Суду України визнаються неконституційними, втрачають чинність з
дня їх ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх
неконституційність.

Таким
чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню щодо проведення підвищення до
пенсії дитині війни в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність з 22.05.2008 року з наступних підстав: згідно зі ст.8
Конституції України , конституція має найвищу юридичну силу, закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні
відповідати їй.

Статті
21,22 Конституції України закріпили, що
права та свободи людини є невідчужуваними та непорушними, а при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав та свобод. Статтею 64 визначено вичерпний перелік таких
випадків.

Встановлення окремими законами України певних пільг, компенсацій і
гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист, а тому
відповідно до ч.2 ст.19, ч.1 ст.68 Конституції України вони є
загальнообов`язковими, і однаковою мірою мають додержуватися органами державної
влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами.

Саме
тому, суд дійшов висновку про неприпустимість при встановленні розміру
державної соціальної підтримки дітей війни виходити з положень Закону
України«Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» , Постанови
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 « Деякі питання
соціального захисту окремих категорій громадян», якими виплата державної
соціальної підтримки передбачена у значно менших розмірах, оскільки Конституція
України має вищу юридичну силу порівняно з іншими Законами України.

Крім
того, ч.2 ст. 3 Закону України « Про
соціальний захист дітей війни» передбачає, що державні соціальні гарантії дітям
війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до
якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають
зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідач
всупереч ч.2 ст. 71 КАС України не довів суду правомірності своєї
бездіяльності.

Покликання відповідача на відсутність бюджетного фінансування ,
передбачених Законом України « Про соціальний захист дітей війни» доплат до
пенсії як на причину невиконання , покладених на нього зобов'язань не є доказом
законності такої невиплати, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного
законодавства , не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (
рішення Європейського суду з прав людини у справі « Кечко проти України»).

Відповідно до п.34 ч.1 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України « Про
державне мито» від сплати державного мита звільняється Пенсійний фонд України,
його підприємства, установи й організації.

На основі
викладеного, враховуючи, що рішення Конституційного суду України має
преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів
у зв'язку з правовідносинами, які
виникли внаслідок положень статей відповідних законів, що визнані
неконституційними, а також, що рішення Конституційного Суду України є
обов'язковим для виконання на території
У країни, остаточним і не може бути оскаржене, керуючись ст. ст. 8-12, 17, 69,
94, 158, 160 - 163,167, 170, 186 КАС України, ст. ст. 1,3,6 Закону України «
Про соціальний захист дітей війни» , ч.1 ст.28 Закону України « Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» , Постанови
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 « Деякі питання
соціального захисту окремих категорій громадян», ст.ст. 8, 22, 57, 152
Конституції України, рішення Конституційного Суду № 6-рп/ 2007 від
09.07.2007року, рішення Конституційного Суду № 10-рп/ 2008 від 22.05.2008року
суд , -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний
позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Ратнівському районі
підвищити ОСОБА_1 пенсію на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком, як це передбачено ст.6 Закону України « Про
соціальний захист дітей війни» ,
починаючи з 22 травня 2008 року та здійснювати подальшу виплату пенсії у
розмірах, передбачених законом.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви на
апеляційне оскарження , якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження , але апеляційна скарга не
була подана у 20- денний строк, встановлений Кодексом, постанова суду набирає
законної сили після закінчення цього строку.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом 10 днів з дня її
проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через
Ратнівський районний суд Волинської області. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження
або в порядку ч. 5 ст. 186 КАСУ.

Головуюча підпис Фазан О.З

Оригіналу
відповідає.

Суддя
Ратнівського

районного
суду
Фазан О.З.