Справа № 2-А-1757\08
Суддя: Пузіна В.І.
Дата ухвалення: 2008-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У|в,біля| К Р А Ї Н А
Ленінський районний| суд міста Севастополя
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08 грудня 2008 року Ленінський районний суд м.
Севастополя у складі: головуючого
- судді Пузіної В.І.

при
секретарі - Бабенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
в м. Севастополі адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі
м. Севастополя про спонукання до виконання певних дій, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 27.10.2008 року звернулася до суду з адміністративним позовом,
в якому просить зобов'язати Управління ПФУ у Ленінському районі м. Севастополя
виплатити їй недоплачену щомісячну допомогу за 2006-2007 роки як дитині війни відповідно до Закону України “Про соціальний захист дітей
війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком в
сумі 2733,30 грн.

В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала у
повному обсязі, просила позов задовольнити. Пояснює, що пізно звернулась до суду, оскільки є інвалідом, пересувається на
протезах і була не в змозі ходити, тому і пропустила строк для звернення до
суду.

Представник відповідача УПФ в Ленінському районі м. Севастополя у судовому
засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що позивачка як дитина
війни-інвалід отримувала підвищення пенсії але не в розмірі 30%. Вказує, що
позивачем пропущений строк звернення до суду. Крім того пояснює, що правила ч.3
ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в
частині визначення розміру мінімальної пенсії за віком до спірних правовідносин
не застосовується. Доводить, що
відповідач діяв в межах своїх повноважень і на підставі діючих законів про
Державний бюджет за 2007 та 2008 роки. Після визнання спірних норм, якими
зупинялись дії пільг, неконституційними
Верховна Рада України не визначила додаткових джерел фінансування з бюджету,
відповідальних осіб та порядку нарахування пільг. Представник відповідача
вважає, що відповідач не допустив бездіяльності щодо невиплати надбавки,
оскільки з Держбюджету не надходили відповідні кошти. Просить у задоволенні
позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, знаходить позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач має статус дитини війни, що
підтверджується відповідним штампом у пенсійному
посвідченні (а.с. 4), також являється інвалідом і в 2007 році отримувала
надбавку в розмірі 20,30 грн., що не спростовується позивачем.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» в редакції до 28.12.2007 року, дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до
ч. 1 ст. 28 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму, визначеного законом для осіб, що втратили
працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, згідно ст. 62 Закону України “Про Державний бюджет України
на 2007 рік” становить з 1 жовтня - 411
грн.

Пунктом 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей
війни» було зупинено на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року
№ 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення
п. 12 ст.11 України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якою зупинено
дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням
статті 111 ЗУ «Про Держбюджет України на 2007 рік».

Суд не може прийняти до уваги доводи відповідача про неможливість
застосування при розрахунку мінімального розміру пенсії статті 28 Закону
України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, тому що
відповідно до положень Конституції України за відсутності закону, регулюючого
спірні правовідносини, повинен застосовуватись закон, регулюючий подібні
правовідносини.

Крім того, згідно з ч.4 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України
забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів
неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює
спірні відносини, та відповідно до ч. 1, 2 статті 8 Кодексу адміністративного
судочинства України при вирішенні справи має застосовуватись принцип
верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи
визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності
держави, суд вважає, що правовідносини, що виникають в процесі реалізації права
на отримання підвищення пенсії основані на принципі юридичної визначеності.
Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного
нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян,
закріплених у конституційних та інших актах.

Також суд не може взяти до уваги посилання відповідача на те, що оскільки
фінансування виплат, передбачених Законом України “Про соціальний захист дітей
війни”, здійснюється з Державного бюджету України, тому Пенсійний Фонд України
не може бути відповідачем.

Відповідно до п. 3 Положення про
Пенсійний Фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №
1261 від 24.10.07., встановлено, що до основних засад Пенсійного фонду України
відноситься забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплата
пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел,
визначених законодавством. Пунктом 8 зазначеної Постанови до джерел формування
коштів Пенсійного фонду України відносяться також кошти державного бюджету та
державних цільових фондів, що перераховуються до Фонду у випадках, передбачених
законодавством. Згідно з Указом Президента України № 121/2001 від 01.03.01
затверджено Положення про Пенсійний фонд України, у п. З якого визначено, що до
основних засад Пенсійного фонду відносяться також забезпечення збирання та
акумулювання коштів, призначених для пенсійного забезпечення, повного і
своєчасного фінансування витрат на виплату пенсій, допомоги на поховання та
інших соціальних витрат, отже саме відповідач мав здійснювати позивачу виплату
підвищення пенсії відповідно до ст. 6 Закону України “Про соціальний захист
дітей війни”.

Отже суд вбачає по даному спору бездіяльність
відповідача щодо не нарахування в повній мірі позивачці підвищення пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, тому не звільняє його від
відповідальності сплатити недоплачену суму.

Враховуючи, що визнаний неконституційним акт
втрачає свою чинність з дня ухвалення КСУ рішення про його не
конституційність(ст. 152 Конституції України), надбавка повинна нараховуватись
за липень-грудень 2007 року.

Суд враховує, що рішення КСУ від 09.07.2007
року вирішило питання щодо неконституційності окремих положень ЗУ "Про
Державний бюджет України на 2007 рік". Дане рішення не розповсюджується на
правовідносини Державних бюджетів інших років, тому пропущений строк за 2006
рік поновлений бути не може.

Щодо
пропуску строку з липня 2007 року (дати ухвалення рішення Конституційним Судом
України) суд вважає, що позивачкою він пропущений з поважних причин, а саме:
похилий вік, інвалідність і стан здоров'я,
тому поновлює строк звернення до суду з липня 2007 року.

Встановивши спірні правовідносини суд робить
висновок про те, що позивачка, втратила право на захист своїх прав щодо отримання
підвищення до пенсії за період з січня 2006 року по червень 2007 року включно в
зв'язку з пропуском річного строку звернення до адміністративного суду,
передбаченого ст. 99 ч.2 КАС України.

На підставі викладеного суд вирішує дану
справу наступним чином.

Всього позивачці повинно було бути нараховане
(406 грн. х 3 міс. + 411 грн. х 3 міс.) х 30% =) 735,30 грн. за липень-грудень
2007 року.

Сума сплачених позивачці надбавок як
інваліду-дитині війни складає (20,30 х 6 місяців =) 121,80 грн., отже недоплата
складає (735,30 грн. - 121,80 грн. =) 613,5 грн.

Згідно з тим, що відповідач здійснює виплату пенсій та
надбавок, саме він повинен виплатити недоплачені позивачці підвищення до пенсії
за липень-грудень 2007 року 613,5 грн.

На підставі ст. 100 КАС України в задоволенні
решти вимог позивачці суд відмовляє в зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

На підставі ст.
152 Конституції України, ст.ст. 5, 6
Закону України «Про соціальний захист дітей війни», керуючись
ст..11,17,21,71,86,99,100,159-162 КАС України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним позовом з липня по жовтень
2007 року включно.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.
Севастополя виплатити ОСОБА_1 як дитині війни
підвищення пенсії за липень-грудень 2007 року в сумі 613,50 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути
оскаржена. Заяву про апеляційне оскарження може бути подано протягом десяти
днів до Ленінського районного суду м. Севастополя. Апеляційна скарга на
постанову суду подається до Адміністративного апеляційного суду м. Севастополя
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження через
Ленінський районний суд м. Севастополя.

Суддя -