Справа № 2-а-31/07
Суддя: Скляр С.Ю.
Дата ухвалення: 2007-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-31 2007 року
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня
2007 року смт
Куйбишеве

Куйбишевський
районний суд Запорізької області в складі:

головуючого
судді Скляра С. Ю.,

при секретарі
судового засідання Грицан А.В.,

з участю:
позивачки ОСОБА_1, представника
відповідача Хижняк Г.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі Куйбишевського районного суду
Запорізької області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
Куйбишевської міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області
(далі за текстом -Куйбишевська МДГД) про скасування рішення Куйбишевської МД1І1
про визначення ОСОБА_1. податкового зобов'язання, -

ВСТАНОВИВ:

03 липня
2007 року ОСОБА_1. пред'явила до суду адміністративний позов до Куйбишевської
МДПІ про скасування податкового зобов'язання,
посилаючись на те, що 10 лютого
2006 року вона на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом
успадкувала після ОСОБА_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право на земельну
частку (пай), який перебуває у колективній
власності КСП «Дружба» Куйбишевського району Запорізької області, розміром 5, 30 в умовних кадастрових
гектарах, без визначення меж цієї частки
в натурі, що належав померлому на
підставі сертифіката про право на земельну частку (пай) серії ЗП №0059887, виданого Куйбишевською районною державною
адміністрацією Запорізької області 04 вересня 1996 року та зареєстрованого 04
вересня 1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку
(пай) за №327 із змінами від 27 листопада 2003 року, майновий пай в сумі 2477 грн. 19 коп. в
пайовому фонді КСП «Дружба» Куйбишевського району Запорізької області, що належав померлому на підставі свідоцтва
про право власності на майновий пай члена КСП серії ЗП-ГХ №006337, виданого виконкомом Благовіщенської сільської
ради Куйбишевського району Запорізької області від 01 грудня 2003 року, а також грошові вклади. В натурі зазначені
земельний та майновий паї* на момент успадкування не визначені. ОСОБА_1. в
установленому законом порядку подала до Куйбишевської МДПІ декларацію про
доходи, одержані за 2006 рік. Проте на
початку червня 2007 року позивачка отримала податкове повідомлення від 31
травня 2007 року №/0/800 про визначення податкового зобов'язання в сумі
7383 грн. 20 коп. та була зобов'язана його сплатити в тридцятиденний строк з
дня отримання повідомлення. Позивачка ОСОБА_1. вважає, що визначення Куйбишевською МДПІ податкового
зобов'язання в частині оподаткування об'єктів спадщини у вигляді земельного та
майнового сертифікатів не має законних підстав,
оскільки Законом України „Про податок з доходів фізичних осіб"
серед об'єктів оподаткування об'єкти спадщини у вигляді права на земельну
частку (пай) та майновий пай не зазначені.

За таких
обставин позивачка ОСОБА_1. вимушена була звернутися до суду з відповідним
позовом до Куйбишевської МДГД і просить скасувати рішення відповідача в частині
визначення їй податкового зобов'язання в сумі 5269 грн. 83 коп..

В
судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги по тих підставах, які нею були вказані у позовній заяві. Крім
того, позивачка ОСОБА_1. пояснила, що не є а ні членом КСП, Дружба",
а ні засновником СВК,
Дружба", як правонаступника
вказаного КСП. До цього часу вона не реалізувала а ні права вимоги на
відведення земельної частки (паю) в натурі,
а ні права витребувати майно в натурі.

2

Представник відповідача Хижняк Г.О. в судовому
засіданні позов не визнала, посилаючись
на те, що порядок оподаткування
одержуваних громадянами доходів у вигляді об'єктів спадщини встановлено СТ. 13 Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб». Відповідно до пп.13.2.2 п.13.2 вказаної статті оподаткуванню за
ставкою, визначеною п.7.1 ст. 7 цього ж Закону (13% на період
2004-2006р.р.), підлягає вартість
об'єктів комерційної власності, до яких
віднесено корпоративні права,
успадкованих будь-якими особами незалежно від ступеня їх споріднення з
спадкодавцем. Оскільки позивачкою
ОСОБА_1. у 2006 році одержано у спадщину,
зокрема, земельний і майновий
сертифікат - майнове й корпоративне права відповідно, то вона зобов'язана до 01 квітня 2007 року
подати до Куйбишевської МДГП річну декларацію,
в якій зазначити вартість таких успадкованих земельного і майнового сертифікатів
та сплатити з неї податок з доходів фізичних осіб за ставкою 13%. Представник
відповідача вважає правомірним визначення ОСОБА_1. податкового зобов'язання з
прибуткового податку в сумі 7383 грн. 20 коп..

Суд, вислухавши пояснення позивачки та
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 6 Закону України
«Про систему оподаткування» об'єктами оподаткування є доходи (прибуток), додана вартість продукції, майно фізичних і юридичних осіб та інші
об'єкти, визначені законами України про
оподаткування.

За
свідоцтвом про право на спадщину за законом,
виданого 10 лютого 2006 року Куйбишевською державною нотаріальною
конторою Запорізької області, ОСОБА_1.
після брата ОСОБА_2., померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, набула право
власності на спадкове майно. Серед спадкового майна вона успадкувала право на
земельну частку (пай), який перебуває у
колективній власності КСП «Дружба» Куйбишевського району Запорізької
області, розміром 5, 30 в умовних
кадастрових гектарах, без визначення меж
цієї частки в натурі, що належав
померлій на підставі сертифіката про право на земельну частку (пай) серії ЗП
№0059887, виданого Куйбишевською
районною державною адміністрацією Запорізької області 04 вересня 1996 року та
зареєстрованого 04 вересня 1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право
на земельну частку (пай) за №327 із змінами від 27 листопада 2003 року, майновий пай в сумі 2477 грн. 19 коп. в
пайовому фонді КСП «Дружба» Куйбишевського району Запорізької області, що належав померлій на підставі свідоцтва про
право власності на майновий пай члена КСП серії ЗП-ГХ №006337, виданого виконкомом Благовіщенської сільської
ради Куйбишевського району Запорізької області від 01 грудня 2003 року, а також грошові вклади (а.с. 4).

29
березня 2007 року ОСОБА_1. подала до Куйбишевської МДГЇЇ декларацію про
доходи, одержані з 01 січня по 31 грудня
2006 року, в якій зазначила вартість
такого успадкованого земельного та майнового сертифікатів, але не сплатила з неї податок з доходів
фізичних осіб (а.с. 12-13).

На
початку червня 2007 року ОСОБА_1. отримала податкове повідомлення від 31 травня
2007 року №/0/800 про визначення податкового зобов'язання в сумі 7383
грн. 20 коп. у зв'язку з успадкуванням нею права на земельну частку (пай), майнового паю та грошових вкладів, та була зобов'язана його сплатити в
тридцятиденний строк з дня отримання повідомлення (ас. 5).

Визначаючи
податкове зобов'язання позивачеві в частині оподаткування об'єктів спадщини у
вигляді земельного та майнового сертифікатів в сумі 5269 грн. 83 коп., Куйбишевська МДШ виходила з наступного. В
пп.13.2.2 п.13.2 ст. 13 Закону України
„Про податок з доходів фізичних осіб" вказано, що оподаткуванню за ставкою, визначеною п.7.1 ст. 7 цього Закону (13% на період
2004-2006р.р.), підлягає вартість
об'єктів спадщини, успадкованих особами, які не є членами сім'ї спадкодавця першого
ступеня споріднення. Об'єктами комерційної власності є цінний папір, корпоративне право, власність на об'єкт бізнесу як такий, тобто власність на цілісний майновий
комплекс, інтелектуальна власність або
право на отримання доходу за нею, які
успадковуються членом сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення.
Зокрема, оподаткуванню підлягає отримана
ОСОБА_1. спадщина як об'єкт комерційної власності -

корпоративні та майнові права, що засвідчує земельний і майновий
сертифікати, які отримані нею від
спадкодавця, що є, на думку відповідача, тотожним змісту корпоративних прав.

Проте, сертифікат про право на земельну частку
(пай), відповідно до вимог ст.
ст. 1, 2 Закону України «Про цінні папери і фондову біржу», не є цінним папером.

Згідно з
п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на
земельну частку (пай), отримані
громадянами, вважаються
правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення
земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.
Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам
земельний часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм
державних актів про право власності на землю.

Статтею 167 ГК України дано визначення поняття корпоративних прав, а саме,
це права особи, частка якої
визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї
особи в управлінні господарською організацією,
отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та
активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними
документами.

Таким
чином, однією з найважливіших ознак
корпоративного права є можливість управляти юридичною особою.

Статтею
7 Закону України „Про колективне сільськогосподарське підприємство"
передбачено, що майно КСП належить на
праві спільної часткової власності його членам.
При цьому суб'єктом права власності на такому підприємстві є саме підприємство
як юридична особа, а його члени - в
частині майна, яку вони одержують при
виході з підприємства. Ні майновий, ні
земельний паї не дають його власнику права на управління будь-яким
підприємством чи одержання якихось прибутків від діяльності господарської
організації.

Пунктом
14 Перехідних положень Земельного кодексу України встановлена заборона до 01
січня 2007 року щодо внесення права на земельну частку (пай) до статутних
фондів господарських товариств.

Відповідно
до Указу Президента України від 03 грудня 1999 року №1529/99 «Про невідкладні
заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки» запроваджено
обов'язкове укладання підприємствами,
установами, організаціями, які використовують землю для
сільськогосподарських потреб, договорів
оренди земельної частки (паю), з
власниками цих часток (паїв) з виплатою орендної плати у натуральній або
грошовій формах.

Позивачка
ОСОБА_1. не є членом КСП, Дружба"
Куйбишевського району Запорізької області,
а також не є засновником СВК „Дружба" - правонаступника зазначеного
колективного сільськогосподарського підприємства. До цього часу ОСОБА_1. не
реалізувала а ні права вимоги на відведення земельної частки (паю) в
натурі, а ні права витребувати майно в
натурі. Крім того, її право на земельну частку
(пай) та майновий пай до статутного фонду господарства-правонаступника не
віднесено (а.с. 20-23).

За такої
сукупності обставин у справі, суд дійшов
висновку, що право на земельну частку
(пай) це є майнове право, і з метою
оподаткування його не можна розглядати як об'єкт комерційної власності поряд з
корпоративним правом, оскільки в ст. 13 Закону України „Про податок з доходів
фізичних осіб" наведено вичерпний перелік того, що належить до групи об'єктів комерційної
власності. Майновий пай не можна вважати корпоративним правом, позивачка ОСОБА_1. не має права управління підприємством
та інших прав, передбачених ст. 167 ГК України і ст. 7 Закону України «Про колективне
сільськогосподарське підприємство», і
тому не може вважатися платником податку з об'єкту комерційної власності.

4

Разом з
тим, позивачка ОСОБА_1. є власником
права на земельну частку (пай) і майнового паю. Наявність земельного
сертифікату дозволяє їй реалізувати право вимоги на відведення земельної частки
(паю) в натурі, а майновий сертифікат, у зв'язку з реорганізацію КСП, Дружба",
надає позивачеві право витребувати чітко визначене майно, право на одержання якого з тих чи інших
причин не реалізоване до наступного часу.

До того
ж статтями 1, 6 Закону України „Про систему оподаткування"
передбачено, що ставки податків та
об'єкти оподаткування можуть встановлюватися виключно законами України про
оподаткування. В зв'язку з цим встановлення в будь-який спосіб об'єктів
оподаткування податковою інспекцією суперечить закону, яким також не передбачено право податкової
інспекції тлумачити норми закону і визначати тотожність об'єктів оподаткування
при визначенні податкового зобов'язання,
фактично доповнюючи вичерпний перелік об'єктів оподаткування.

Таким
чином, суд не немає підстав вважати
правомірним визначення відповідачем податкового зобов'язання від 31 травня 2007
року на ім'я ОСОБА_1.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 13 Закону України „Про податок з доходів
фізичних осіб", ст. ст.
11, 71, 160-163 КАС України, суд
-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну
заяву ОСОБА_1 до Куйбишевської міжрайонної державної податкової інспекції
Запорізької області задовольнити.

Скасувати
рішення Куйбишевської міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької
області в частині визначення ОСОБА_1 податкового зобов'язання в сумі 5269 грн.
83 коп. відповідно до податкового повідомлення від 31 травня 2007 року
№/0/800.

Постанова
може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського Апеляційного
адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку, передбаченому ч.5 ст. 186 КАС України.