Справа № 2-а-12/08
Суддя: Загнійко А.В.
Дата ухвалення: 2008-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№2-а-12/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
жовтня 2008 року Котелевський
районний суд Полтавської області у складі:

головуючого
- судді Загнійко А.В.,

суддів Якименко Т.О.,
Цвітайла П.В.,

при
секретарі Богдан В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Котельва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської
обласної державної адміністрації, Головного управління Державного казначейства
України у Полтавській області, Міністерства праці та соціальної політики
України, Міністерства фінансів України про визнання дій неправомірними та
стягнення щорічної разової грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

05
травня 2008 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до Головного
управління праці і соціального захисту населення Полтавської обласної державної
адміністрації, Головного управління Державного казначейства України у
Полтавській області, Міністерства праці та соціальної політики України,
Міністерства фінансів України про стягнення щорічної недоплаченої разової
грошової допомоги відповідно до ч.5 ст.12 Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту” за 2004-2007 роки у розмірі 5067,25
грн. з покладенням обов'язку на відповідача Міністерство фінансів України
виділити та перерахувати для виплати позивачу зазначену суму недоплаченої
разової грошової допомоги через Міністерство праці та соціальної політики
України головному управлінню праці та соціального захисту населення Полтавської
обласної державної адміністрації.

17
червня 2008 року позивач ОСОБА_1. позовні вимоги доповнив та просить визнати
дії відповідачів щодо невиплати щорічної разової грошової допомоги у повному
обсязі, передбаченої для учасників бойових дій Законом України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” протиправними.

Під час
судового розгляду позивач ОСОБА_1. та його представник ОСОБА_2. уточнені позовні вимоги
підтримали повністю та пояснили, що позивач, як учасник бойових дій має право
на пільги, передбачені ч.5 ст.12 Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту”, а саме на отримання щорічної разової грошової допомоги у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком. Однак, Головним управлінням праці та соціального
захисту населення Полтавської облдержадміністрації йому було виплачено дану
допомогу за 2004-2007 роки в сумі 900,00 грн., тоді як відповідно до вимог
закону йому належало до виплати 5967,25 грн., у зв'язку з чим сума недоплаченої
допомоги становить 5067,25 грн. Оскільки сума щорічної грошової допомоги
виплачена позивачу не в повному обсязі, то дії відповідачів є неправомірними.
Строки позовної давності позивачем не пропущені, так як з часу прийняття
рішення Конституційним Судом України 9 липня 2007 року і на момент звернення
позивача до суду не пройшло встановленого законодавством строку звернення за
захистом порушеного права позивача.

Представник
відповідача - Головного управління праці та соціального захисту населення
Полтавської обласної державної
адміністрації в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду
повідомлений в установленому законом порядку (а.с.89), про причини неприбуття
представника відповідача суд не повідомлено. Головне управління праці та
соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації
надіслало до суду листа, в якому позовні вимоги не визнало в повному обсязі,
пояснивши, що позивач безпідставно посилався на розмір мінімальної пенсії за
віком відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування”. Розмір щорічної грошової допомоги для учасників бойових дій
становив у 2004 році - 120 грн., у 2005 році - 250 грн., у 2006 році - 250
грн., у 2007 році - 280 грн. Виплати проводились відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України №177 від
18 лютого 2004 року. Фінансування коштів проведено в квітні відповідного
року за рахунок коштів Державного бюджету України (а.с.94-96).

Представник відповідача -
Міністерства
фінансів України в судове засідання не з'явився, про час і місце судового
розгляду повідомлений в установленому законом порядку (а.с.93), про причини
неприбуття суд не повідомив. Представник Міністерства фінансів України за
довіреністю Пивоваров А.А. надіслав до суду заперечення на позовну заяву, в
якому позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просить слухати справу за
відсутності представника Міністерства Фінансів України, пояснивши, що головним
розпорядником коштів для виплати разової грошової допомоги, передбаченої
Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”,
є Міністерство праці та соціальної політики України, Мінфін України не здійснює
виплат щорічної разової грошової допомоги до 5 травня. Міністерство фінансів
України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується
та координується Кабінетом Міністрів України і основним його завданням є
розроблення і проведення єдиної державної фінансової, бюджетної, податкової
політики та розроблення проекту Державного бюджету України; просить застосувати
до вимог позивача строк позовної давності відповідно до ч.2 ст.99 КАС України
(а.с.51-56).

Представник
відповідача - Міністерства праці та
соціальної політики України в судове засідання не з'явився, про
час і місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку
(а.с.91), про причини неприбуття представника відповідача суд не повідомлено.

Представник відповідача - Головного управління Державного казначейства
України у Полтавській області, в судове засідання не з'явився,
про час і місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку
(а.с.90), про причини неприбуття представника відповідача суд не повідомлено.
Головне управління
Державного казначейства
України у Полтавській області у надісланих до суду письмових
запереченнях по суті позову зазначило, що управління, виконуючи свої функції і
завдання з позивачем ні в які правовідносини не вступало та не порушувало його
прав, тому не може нести відповідальність за дії, які виникають із правовідносин
позивача з органами праці та соціального захисту населення. Одночасно просить
застосувати до позовних вимог строки позовної давності, та розглянути справу
без участі представника управління (а.с.30-31, 44).

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС
України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином
повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або
без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і
справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення
позивача та його представника, дослідивши докази у справі приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що
позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується відповідним
посвідченням серії НОМЕР_1, виданим Котелевським районним військом комісаріатом
01 листопада 2001 року.

Відповідно
до ч.5 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" щорічно до 5 травня позивач має право на отримання
разової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Статтею
17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" встановлено, що виплату щорічної разової грошової допомоги
до 05 травня в розмірах, передбачених
статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту
населення через відділення зв'язку або через установи банків пенсіонерам - за
місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами - за місцем їх
проживання чи одержання грошового утримання.

Мінімальний
розмір пенсій за віком протягом 2004-2007 років становив: у 2004 році - 92,45
грн.; у 2005 році - 332,00 грн.; у 2006 році - 359,00 грн.; у 2007 році (на час
виплати щорічної грошової допомоги) - 406,00 грн.

При встановленні
мінімального розміру пенсії за віком не було встановлено обмеження щодо
можливості застосування мінімального розміру пенсії.

Змін до ст.12 ЗУ "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в частині зменшення
розміру одноразової допомоги не вносилось.

Рішенням
Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року у справі №20-рп/2004 за конституційним поданням
54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положень статей 44, 47, 78, 80 Закону України „Про Державний
бюджет України на 2004 рік” та конституційним поданням Верховного Суду України
щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч.2, 3, 4
ст.78 Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік”, визнано такою,
що не відповідає Конституції України (є неконституційною) ст.44 Закону України
„Про Державний бюджет України на 2004 рік”.

Рішенням
Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року у справі №1-29/2007, №6-рп/2007 за
конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності
Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої
статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23,
29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону
України "Про державний бюджет України на 2007 рік", визнано такою, що
не відповідає Конституції України (є неконституційною) стаття 29 ЗУ "Про
державний бюджет України на 2007 рік", за якою у 2007 році виплата
щорічної разової допомоги відповідно до Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій
здійснюється у розмірі 280 грн.

Розмір
фактично отриманих позивачем сум щорічної грошової допомоги відповідачами не
заперечуються.

У
поданих до суду письмових поясненнях Головного управлінням праці і соціального
захисту населення Полтавської облдержадміністрації та Головного управління
Державного казначейства України у Полтавській області зазначається, що позивач
ОСОБА_1. як учасник бойових дій мав право на отримання щорічної разової
грошової допомоги, виплата якої передбачена ст.12 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, розмір якої становив у 2004
році - 120 грн., у 2005 році - 250 грн., у 2006 році - 250 грн., у 2007 році -
280 грн., та була йому виплачена відповідно до постанови Кабінету Міністрів
України від 18.02.2004р. №177 (а.с.30-31,
94-96).

Відповідно
до ст.ст. 99, 100 КАС України, для звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який,
якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пропущення
строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Позивач
питання про поновлення пропущеного строку не ставить, фактичний розмір
отриманої ним допомоги у 2004-2006 роках став відомий йому кожного разу при
отриманні вказаних вище сум допомоги.

Враховуючи
вище викладене, клопотання представників відповідачів про застосування до
позовних вимог ОСОБА_1. строків позовної давності підлягає задоволенню за
період виплат позивачеві грошової допомоги з 2004 по 2006 роки.

Відповідно
до ст.22 Конституції України встановлено, що при
прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно
ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина
не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Позивач ОСОБА_1.
має право на отримання коштів згідно з ч.5 ст.12 Закону
України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, і не може бути поставлений
у залежність від бюджетних асигнувань.

Отриманий ОСОБА_1. розмір щорічної
разової грошової допомоги є меншими, ніж встановлений ч.5 ст.12 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту",
відповідно до положень якої позивач повинен був отримати разову грошову
допомогу до 5 травня у 2007 році у розмірі 2030,00 грн., а фактично отримав
лише 280,00 грн. Недоплата грошової допомоги складає 1750,00 грн. (2030,00-280=1750,00
грн.).

На підставі викладеного, суд приходить до
висновку про необхідність зобов'язати Головне управління праці та соціального
захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації виплатити
ОСОБА_1. недоплачену разову грошову допомогу за 2007 рік у розмірі 1750,00
грн., а в решті позовних вимог відмовити.

Керуючись
ст.ст. 22, 64 Конституції України, ст.ст. 12, 17-1 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, рішенням Конституційного
Суду України від 09 липня 2007 року у справі №1-29/2007, №6-рп/2007, ст.ст. 11,
17, 71, 72, 86, 99, 159, 160-163 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов
ОСОБА_1 до Головного управління праці та соціального захисту населення
Полтавської обласної державної адміністрації, Головного управління Державного
казначейства України у Полтавській області, Міністерства праці та соціальної
політики України, Міністерства фінансів України про визнання дій неправомірними
та стягнення щорічної разової грошової допомоги, задовольнити частково.

Зобов'язати
Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної
державної адміністрації виплатити ОСОБА_1 недоплачену разову грошову допомогу
за 2007 рік у розмірі 2030,00 грн.

У решті позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена
в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду
через Котелевський районний суд Полтавської області шляхом подання в
десятиденний строк з дня складення постанови в повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Судді

Повний текст постанови виготовлено та підписано 21 жовтня
2008 року.