Справа № 2-а-211/2008
Суддя: Литвин Л.І.
Дата ухвалення: 2008-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-211/2008
ПОСТАНОВА

Іменем України

4 грудня 2008
року
Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Ковряк О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Яготинської районної державної адміністрації Київської області про стягнення
заборгованості щорічної одноразової допомоги на оздоровлення

Встановив:

Позивачка
звернулася до Яготинського районного суду з позовною заявою до Управління праці
та соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації
Київської області про стягнення заборгованості щорічної одноразової допомоги на
оздоровлення, в котрій зазначено, що вона перебуває на обліку в Управлінні
праці та соціального захисту населення Яготинської РДА, як особа постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним
посвідченням особи учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та
є інвалідом 3 групи. Згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Закон №
796-ХII) їй повинна виплачуватись щорічна допомога на оздоровлення в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат… Розмір мінімальної заробітної плати визначається
на момент виплати.

Фактично
позивачкою була отримана допомога на оздоровлення в наступних розмірах: за 2006
рік в липні 2006 року в розмірі 90 гривень; допомога за 2007 рік в березні 2007
року в розмірі 90 гривень. Щорічну
компенсацію на оздоровлення за 2008 рік позивачка не отримала.

Яготинське УПСЗН
Яготинської районної державної адміністрації Київської області при нарахуванні
щорічних виплат на оздоровлення за 2008 рік виходило з положень Закону № 796-ХII та
Постанови Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26.07.1996 року № 836 та Постанови Кабінету міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005 року № 562. Оскільки, в силу ст. 48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплата
одноразової щорічної допомоги на оздоровлення їй повинна здійснюватись в
розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, то вважає відмову Управління
праці та соціального захисту населення в перерахуванні та виплаті недоотриманої
суми неправомірною та просила стягнути з відповідача недоплачені суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення
за 2006-2008 роки в розмірі 5 100
гривень.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення, з котрих
вбачається, що в зв'язку із змінами, внесеними до ст. 48 вищевказаного Закону в
якій «Дію абзацу сьомого частини четвертої статті 48 зупинено на 2006 рік в
частині виплати компенсацій і

2

допомоги у розмірах відповідно мінімальної заробітної
плати згідно із законом № 3225-IV (3235-15) від 20.12.2005) інвалідам третьої групи,
дітям-інвалідам-чотири мінімальні заробітні плати. Статтею 62 Закону України
«Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», передбачено, що його застосування провадиться у
порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. В силу ст. 117 Конституції
України постанови Кабінету Міністрів є
обов'язковими для виконання відповідачем по справі. Крім цього, свої
заперечення проти позову відповідач мотивував тим, що відповідно до пункту 3
ст. 116 Конституції України Кабінет міністрів України забезпечує проведення
політики у сфері соціального захисту, зокрема, приймає нормативно-правові
документи, які регламентують порядок виплати щорічної одноразової допомоги на
оздоровлення постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до
ст. 2 Закону України «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на
2002 рік» від 13.12.2001 № 2896-III до прийняття Верховною Радою України змін до
законів, у нормах яких для розрахунків застосовується мінімальна заробітна
плата, Кабінету Міністрів України здійснювати застосування цих норм, виходячи з
реальних можливостей видаткової частини
Державного бюджету України на відповідний рік. Починаючи з 1996 року у Законах
України «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати», які приймались
Верховною Радою України на відповідні роки, встановлено, що до прийняття
Верховною Радою України змін до законів, у нормах яких для розрахунків
застосовується мінімальний розмір заробітної плати, не застосовувати його як
розрахункову величину для визначення розмірів допомоги, компенсаційних та інших
виплат. Стаття 63 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» закріплює норму, якою стверджується, що фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього Закону
здійснюється за рахунок Державного
бюджету, а відповідно до ст. 47 Бюджетного Кодексу України, Кабінет Міністрів
України забезпечує виконання Державного бюджету України. В силу ч.2 ст. 95
Конституції України, ч.ч.2,5 ст. 4 Бюджетного Кодексу України, ч.ч.2, 5 ст. 51, ст. 22 Бюджетного Кодексу України
Управління праці та соціального захисту населення Яготинської районної
державної адміністрації як виконавчий орган зобов'язаний проводити виплату
щорічної допомоги на оздоровлення в межах виділених з бюджету коштів.
Виплата вищевказаної допомоги понад
встановленого розміру є грубим порушенням чинного законодавства, а
нормативно-правові акти Кабінету міністрів України, прийняті на підставі і на
виконання Бюджетного Кодексу України. Згідно з бюджетними призначеннями і
враховуючи вимоги ст. 95 Конституції України та Бюджетного Кодексу України,
Кабінет Міністрів України встановив розміри одноразової компенсації на
оздоровлення, визначені постановами Кабінету Міністрів України від 26.07.1996
року за № 839 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005 року за № 562 «Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи». Таким чином, Кабінет Міністрів
України, виконуючи Закон України «Про державний бюджет України» на відповідні
роки, здійснював видатки на реалізацію положень Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в межах асигнувань, затверджених Верховною Радою України.
Представник відповідача також просив відмовити у задоволенні позову з тих
підстав, що позивачкою адміністративний
позов подано з порушенням вимог ч.ч.1,2 ст. 99 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши
докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити

Так, в судовому засіданні, з пояснень сторін, з розрахунку недоотриманої
щорічної компенсації на оздоровлення (а.с.4),
копії паспорту позивачки (а.с.5), з копії посвідчення (а.с.6) довідок
Управління праці та соціального захисту населення

3

Яготинської РДА (а.с.7-8), з копії посвідчення (а.с.7) з
копії витягу з акту огляду у МСЕК
(а.с.10), встановлено, що Самоліченко Н.В. є особою, яка постраждала від наслідків аварії

на ЧАЕС 1
категорії та є інвалідом 3 групи. За 2006 рік
отримала допомогу на оздоровлення в липні 2006 року в розмірі 90
гривень; в 2007 році отримала допомогу в березні 2007 року в розмірі 90
гривень. Щорічну компенсацію на оздоровлення за 2008 рік не отримала.

Після звернення у 2008 році до
Управління праці та соціального захисту населення Яготинської РДА позивачці у виплаті
недоотриманих сум щорічної одноразової допомоги в розмірах передбачених ст. 48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» відмовлено. Дії відповідача суперечать
вимогам Закону. Позивачкою недоотримані суми щорічної допомоги на оздоровлення
за 2006-2007 роки з врахуванням розмірів мінімальних заробітних плат на момент
виплати позивачці допомоги.

Проте, відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який,
якщо не встановлено інше,
обчислюється
з дня, коли особа дізналася
або повинна була дізнатися
про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів, тому строк для звернення за виплатою
допомоги за 2006 рік вже минув.

Також,
щодо виплат за 2007 рік, то рішенням Конституційного Суду України за № 6-рп від
09.07.2007 року, пункт 30 статті 71 Закону України «Про державний бюджет
України на 2007 рік» від 19.12.2006 року за № 489, яким зупинено на 2007 рік
дію в частині виплати компенсацій і
допомоги у розмірах, відповідно до мінімальної заробітної плати-абзаців
другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та
частини сьомої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнано таким,
що не відповідає Конституції України (є неконституційним) та втратив чинність з
дня ухвалення Конституційним Судом України даного рішення. Оскільки рішення
Конституційного суду набрало чинності 09.07.2007 року, а відповідачка отримала
допомогу у березні 2007 року, то в цій частині позову також необхідно
відмовити.

Відповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 107-VI із
змінами внесеними відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на
2008 рік» від 28 грудня 2007 року одноразова компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб,
віднесених до учасників ліквідації внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та
смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом
міністрів України.

Враховуючи
вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення недоплачених сум
одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2006-2008 роки до задоволення
не підлягають.

Керуючись
ст.ст.9,11,71,86,99,160 Кодексу адміністративного судочинства України, рішенням
Конституційного Суду України за № 6-рп від 09.07.2007 року, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні
позову ОСОБА_1до Управління праці та соціального захисту населення Яготинської
районної державної адміністрації Київської області про стягнення заборгованості
щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2006-2008 роки, відмовити.

4

Постанова може
бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі
через Яготинський районний суд Київської області заяви про апеляційне
оскарження протягом 10 днів з дня проголошення постанови в повному обсязі, та
подачі апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Литвин Л.І.