Справа № 2а-115/2007
Суддя: Мовчан О.Г.
Дата ухвалення: 2007-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-115 2007
ПОСТАНОВА

ім'ям України

11
жовтня 2007 року м. Василівка

Василівський
районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Мовчана О.Г.

при
секретареві Зверевої Е.С.

за
участю: прокурора Мірошниченко
С. С.

представників
відповідачів КопустинськоїВ.М. Кондратюк
І.A.

третьої
особи ОСОБА_1.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місті Василівка справу за адміністративним
позовом Прокурора Василівського району Запорізької області в інтересах
невизначеного кола осіб до Степногірської селищної ради Василівського району
Запорізької області про визнання не чинним рішення виконавчого комітету
Степногірської селищної ради № 1096 від 21 лютого 2006 року «Про затвердження
експертної оцінки і продаж частини аптеки за АДРЕСА_1» та рішення сесії
Степногірської селищної ради № 4 від 22 березня 2007 року «Про розгляд протесту
прокурора району на рішення виконкому Степногірської селищної ради № 1096 від
21 лютого 2006 року, -

- за участю
третьої особи - ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

До
Василівського районного суду з адміністративним позовом звернувся прокурор
Василівського районну в якому просить визнати не чинним рішення виконавчого
комітету Степногірської селищної ради № 1096 від 21 лютого 2006 року «Про
затвердження експертної оцінки і продаж частини аптеки за АДРЕСА_1» та рішення
сесії Степногірської селищної ради № 4 від 22 березня 2007 року «Про розгляд
протесту прокурора району на рішення виконкому Степногірської селищної ради №
1096 від 21 лютого 2006 року.

В
позовній заяві своє звернення до суду й заявлені вимоги прокурор обґрунтовує
тим, що відповідно до ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України)
завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод громадян та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб в
сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових, службових осіб, інших суб'єктів, при здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно
до ч. 1 СТ. 60 КАС України у
випадках, встановлених законом, Уповноважений Верховної ради України з прав
людини, прокурор, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися
до адміністративного суду з адміністративними позовами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб і брати участь
у цих справах.

Відповідно до
ч.2 ст. 60 КАС України прокурор здійснює
в суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановлених законом.

Відповідно
до ст. 1 Закону України «Про
прокуратуру» прокуратура здійснює нагляд за додержанням і правильним
застосуванням законів Кабінетом Міністрів України, міністерствами та іншими центральними
органами виконавчої влади, органами
державного і господарського управління та контролю, Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, місцевими Радами, їх виконавчими органами, військовими частинами, політичними партіями, громадськими організаціями, масовими рухами, підприємствами, установами і організаціями, незалежно від форм власності, підпорядкованості та приналежності, посадовими
особами та громадянами.

Відповідно
до ст. 36-1 Закону України «Про
прокуратуру», прокурор самостійно
визначає підстави для представництва у судах,
форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій
стадії судочинства в порядку,
передбаченому процесуальним законом.

Представництво
прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні
прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом.

Підставою
представництва у суді інтересів громадянина є його неспроможність через
фізичний чи матеріальний стан, похилий
вік або з інших поважних причин самостійно захистити свої порушені чи
оспорюванні права або реалізувати процесуальні повноваження, а інтересів держави - наявність порушень або
загрози порушень економічних, політичних
та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності)
фізичних або юридичних осіб, що
вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Формами
представництва є: звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і
свобод іншої особи, невизначеного кола
осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових
актів, дій чи рішень органів і посадових
осіб; участь у розгляді судами справ.

Відповідно
до п.4 ч.1 ст. 17 КАС України до
компетенції адміністративних судів відносяться спори за зверненням фізичних і
юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень.

Таким
чином, прокуратура має право оскарження
дій суб'єкта владних повноважень.

Підставою
для звернення прокурора з адміністративним позовом стало прийняття виконкомом
Степногірської селищної ради рішення,
яке суперечить вимогам Конституції України та чинного законодавства
України.

Статтею
19 Конституції України передбачено, що
органи державної влади та орган місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в той час органами
місцевого самоврядування були допущені порушення при наступних обставинах:.

До
Степногірської селищної ради надійшли заяви про купівлю об'єкту від
ОСОБА_1. (24.02.2005 року), ОСОБА_2. (12.04.2005 року), ОСОБА_3. (13.05.2005 року). Згодом ОСОБА_2. -
05.12.2005 року та ОСОБА_3. - 27.09.2005 року подані заяви відкликали.

з

Тривалий
час вказані заяви про бажання придбати об'єкт перебували у Степногірській
селищній раді без розгляду, що
суперечить строкам встановленими для розгляду звернень у ст. 20
Закону України «Про звернення громадян».

Так, заява ОСОБА_2. від 12.04.2005 року перебувала
без розгляду більше семи місяців, заява
ОСОБА_3. від 13.05.2005 року більше чотирьох місяців. Заяву ОСОБА_1. розглянуто майже через 10 місяців, після чого винесено рішення виконкому № 1037
від 13.12.2005 року.

Прокурор
вважає, що Степногірська селищна
рада, мала достатню кількість заяв для
проведення конкурсу, але конкурс
проведено не було.

09.02.2006
року визначено ринкову вартість об'єкта для відчуження на конкурсній основі у
сумі 21 285 грн. без врахування ПДВ. На звіт про незалежну оцінку частини
прибудованої будівлі аптеки зроблено рецензію за висновком якої звіт відповідає
вимогам НПА з оцінки майна. Рішенням сесії Степногірської селищної ради № 1096
від 21.02.2006 року затверджено експертну оцінку і продаж вказаного об'єкту
ОСОБА_1. за 21 285 грн. Продаж об'єкту
приватизації відбувся шляхом викупу.

Проте
посадовими особами Степногірської селищної ради не враховано, що відчуження об'єктів комунальної власності
регулюється положеннями Закону України «Про приватизацію державного
майна», Закону України «Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», інших законів з питань приватизації.

Перевіркою
проведеною прокуратурою району,
встановлено, що рішенням Степногірської
селищної ради № 12 від 25.01.2005 року до переліку об'єктів, які підлягали приватизації, включено частину прибудованої будівлі аптеки, загальною площею 322, 1 м2, розташовану по АДРЕСА_1. 12.02.2005 року
зазначений перелік опубліковано у Василівській районній газеті «Нова Таврія».

Відповідно
до ст. 15 Закону України «Про
приватизацію державного майна»,
неконкурентні способи продажу майна державних підприємств застосовуються
щодо об'єктів, не проданих на
аукціоні, за конкурсом.

Відповідно
до ст. П Закону України «Про
приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» викуп
застосовується до об'єктів не проданих на аукціоні, за конкурсом або включених до переліку
об'єктів, що підлягають приватизації
саме шляхом викупу (саме такого переліку не існує).

Згідно
зі ст. 10 Закону України «Про
приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», відповідний орган приватизації публікує в
інформаційному бюлетені та місцевій пресі,
інших друкованих виданнях, визначених
органами приватизації, перелік
об'єктів, що підлягають приватизації
шляхом викупу, який містить назву
об'єкта приватизації та його місцезнаходження. Зазначений перелік публікується
не пізніш як за 15 днів з дня прийняття рішення про затвердження переліку
об'єктів, що підлягають приватизації
шляхом викупу.

Вказаний
вище перелік на думку прокурору опубліковано з порушенням вимог ст. 10 Закону України «Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу приватизацію)».

По перше
пропущено 15 денний строк відведений для оголошення переліку об'єктів.

По друге
оголошення не містило повної інформації щодо вірної назви об'єкта приватизації
та його місцезнаходження. Так,
відповідно до довідки, наданої
Степногірської селищною радою до прокуратури району, оголошення містило назву об'єкту як «частина
колишньої аптеки», але відповідно до
переліку об'єктів, що підлягають
приватизації об'єкт має назву «частина аптеки пл. 429, 4 кв.м. ». Крім
того, в оголошенні не зазначено адресу
об'єкту приватизації.

По третє
при приватизації об'єкта шляхом викупу,
оголошення повинно містити інформацію про перелік об'єктів, що підлягають приватизації саме шляхом
викупу, а оголошення від 12.02.05 про
оголошення конкурсу на продаж переліку об'єктів.

Таким
чином прокурор вважає, що оголошення про
продаж об'єкту приватизації шляхом викупу взагалі Степногірської селищною радою
не було опубліковано.

Відповідно
до ст. 9 Закону України «Про
приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» строк
підготовки об'єкта малої приватизації до продажу не повинен перевищувати двох
місяців з дня прийняття рішення про включення його до відповідного переліку
об'єктів, що підлягають приватизації.

В
порушення зазначеної вимоги, рішення про
включення об'єкту малої приватизації до переліку об'єктів, що підлягають приватизації, прийнято 25.01.2005 року. Рішення про продаж
об'єкту прийнято 21.02.2006 року. В даному випадку порушено строк підготовки
об'єкта малої приватизації до продажу,
тобто сплинув строк більше ніж один рік.

Крім
того, відповідно до ч.2 ст. П зазначеного Закону, інформація про здійснення викупу об'єкта
приватизації публікується в інформаційних бюлетенях органів приватизації, місцевій пресі, інших друкованих виданнях, визначених органами приватизації, протягом 15 календарних днів з дня укладення
договору купівлі-продажу. Інформацію про здійснення викупу об'єкту опубліковано
взагалі не було.

Прокуратурою
району під час проведення загально наглядової перевірки встановлено, що відповідно до рецензії Запорізького
регіонального відділення Українського товариства оцінювачів звіт про незалежну
оцінку приміщення прибудованого до жилого будинку по АДРЕСА_1 не відповідає
вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним і не може бути використано.

За
результатами рецензування вказаного звіту фахівцем Фонду держаного майна звіт
визначено як такий, що не повною мірою
відповідає вимогам нормативно-правових актів і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але можуть бути використаними з метою
зазначеною у звіті після виправлення зазначених в рецензії недоліків.

Але, оскільки на цей час об'єкт приватизації
продано без усунення перелічених у рецензії недоліків, тобто керуючись звітом, який не відповідає вимогам НПА і має значні
недоліки, рішення Степногірської
селищної ради № 1096 від 21.02.2006 року необхідно скасувати.

Таким
чином, прокурор вважає, що Степногірською селищною радою порушено
процедуру приватизації об'єкту комунальної власності, шляхом надання переваги в купівлі зазначеного
об'єкту ОСОБА_1. За таких обставин рішення сесії № 1096 від 21.02.2006 року є
незаконним.

13.03.2007
року прокуратурою району опротестовано вище зазначене рішення виконавчого
комітету ради. 22.03.2007 року протест розглянуто сесією Степногірської
селищної ради та прийнято рішення № 4 від 22.03.2007 року, яким відхилено проте ст. Про результати розгляду протесту прокуратуру
району повідомлено 28.03.2007 року.

В
зв'язку з викладеним прокурор вважає, що
обчислення строку звернення до суду починається з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта
владних повноважень за результатами розгляду протесту на рішення суб'єкта
владних повноважень.

5

Підставою
звернення прокуратури району до Василівського районного суду стала відмова в
задоволенні протесту.

Крім
того в судовому засіданні прокурор повідомив,
що строки звернення ним до суду не пропущені.

В якості
обґрунтування своїх вимог, прокурор
послався й надав суду:

·
копію протесту прокурора № 268-06 від 13 березня 2007
року;

·
копію супровідного листа Степногірської селищної ради на
адресу прокурора за № 631 від 28 березня 2007 року;

·
копію рішення одинадцятої сесії п'ятого скликання
Степногірської селищної ради за № 4 від 22 березня 2007 року;

·
копію звіту про незалежну оцінку об'єкту;

·
копію рецензії на звіт про незалежну оцінку;

·
копію рішення № 1096 від 21 лютого 2006 року Виконавчого
комітету Степногірської селищної ради;

·
копію договору купівлі-продажу;

·
копію рішення № 1037 від 13 грудня 2005 року Виконавчого
комітету Степногірської селищної ради;

·
копії заяв ОСОБА_3.;

·
копії заяв ОСОБА_2.;

·
копію заяви ОСОБА_1. ;

·
копію листа ОСОБА_1. ;

·
копію рішення № 12 від 25 січня 2005 року 25 сесії
четвертого скликання Степногірської селищної ради;

·
копію переліку об'єктів,
які є комунальною власністю Степногірської селищної ради;

·
копію додатку № 1 до рішення 11 сесії п'ятого скликання
Степногірської селищної ради № 4 від 22 березня 2007 року.

Представники
відповідача заперечують проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що ст.
7 Конституції України визначається й гарантується місцеве самоврядування, а ст. ст. 13,
92, 140, 142,
143 Конституції України визначають умови його здійснення. Тому в своїй
діяльності Степногірська селищна рада, в
першу чергу, керується нормами
Конституції України та положеннями Закону України «Про місцеве
самоврядування», а після цього іншими
Законами України в тій частині, що не
суперечать вказаному Закону та Конституції.

Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» громада
здійснює надане їй Конституцією України право на володіння і використання на
свій розсуд майна комунальної власності. Статті 26, 29, 60 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні», визначають, що виключною компетенцією ради є прийняття
рішень, щодо відчуження комунального
майна, визначення доцільності порядку та
умов відчуження майна.

Відповідно до положень Закону України «Про власність», власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому
майном й має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, що не суперечать закону. Об'єктом права
комунальної власності є майно, що
забезпечує діяльність відповідних рад і утворюваних ними органів.

Представники позивача повідомили, що
керуючись положеннями Конституції України,
Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про власність», положеннями ЦК України, вони вважають, що Степногірська селищна рада визначаючи
процедуру приватизації аптеки, діяла в
межах своєї компетенції. Крім того,
відповідач звернув увагу на
ротаційність бюджету Степногірської селищної ради, постійну відсутність коштів для фінансування
всіх захищених статей, через що рада не
мала реальної можливості через кожні два місяці, як того вимагає Закон України «Про
приватизацію державного майна» та Закон України «Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу приватизацію)»,
публікувати об'яви в засобах масової інформації про проведення конкурсів
по приватизації майна, яке належить
селищній раді. Рішення про приватизацію частини аптеки було прийнято сесією
Степнопрської селищної ради 25 січня 2005 року і опубліковане в газеті «Нова
таврія» 12 лютого 2005 року. В період з 24 лютого 2005 року по 13 травня 2005
року до Степнопрської селищної ради звернулися три потенційні покупці на це
приміщення. Степногірська селищна рада,
яка була заінтересована у продажу цього приміщення на конкурсній
основі, розпочала процедуру підготовки
до проведення конкурсу. Через те що конкурс,
проводився вперше, це потребувало
певного часу, в зв'язку з чим, передбачені законами України терміни не були
виконані, проте ціль продати цей об'єкт
було досягнуто. Під час підготовки до приватизації, два потенційних покупця відкликали свої заяви
і 13 грудня 2005 року, виконком
Степногірської селищної ради на підставі рішення № 7 Степнопрської селищної
ради від 15 січня 2003 року «Про надання повноважень виконкому Степногірській
селищній раді на управління майном комунальної власності», своїм рішенням № 1037 дав згоду на продаж
частини аптеки ОСОБА_1. Після цього була
розпочата процедура продажу цього приміщення,
а саме проведена інвентаризація Василівським РБТІ для надання витягу з
реєстру прав власності і проведення незалежної експертної оцінки. Оскільки по
цьому об'єкту вже було прийнято рішення про продаж, він в програму приватизації об'єктів
комунальної власності Степнопрської селищної ради на 2006 рік не був включений.
Рішенням виконкому Степнопрської селищної ради № 1096 від 21 лютого 2006 року
була затверджена незалежна експертна оцінка ринкової власності частини аптеки і
вона була продана ОСОБА_1. за вказану
ціну. В зв'язку з вище вказаними рішеннями,
22 березня 2007 року сесія Стегшогірської селищної ради рішенням № 4
визнала, що дії виконкому Степногірської
селищної ради відносно прийнятого рішення № 1096 від 21 лютого 2006 року не
суперечать вимогам Конституції України,
Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про власність», Цивільному Кодексу, які мають переважне значення у порівнянні з
іншими законами.

Одночасно представники позивача просили суд відмовити у задоволенні
позивних вимог, через пропущення
позивачем процесуальних строків на звернення до суду, оскільки позивач був своєчасно повідомлений
про прийняття рішень, що
оскаржуються, в зв'язку з чим мають
місце всі підстави вважати про безпідставний пропуск процесуальних строків.

В якості
обґрунтування своїх заперечень,
представники відповідача надали суду:

·
копії супровідних листів,
що містять відомості про направлення копій рішень до прокуратури;

·
копію протоколу № 63 виконкому Степногірської селищної
ради;

·
копію протоколу № 64 виконкому Степногірської селищної
ради;

·
копію листа до редакції газети «Нова таврія»;

Третя особа
ОСОБА_1. , що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, заперечує проти
задоволення позову мотивуючи тим, що
позивач, прохаючи суд визнати недійсним
рішення виконавчого комітету Степногірської селищної ради № 1096 від 21 лютого
2006 року «про затвердження експертної оцінки й продажу частини аптеки за
АДРЕСА_1», на думку третьої особи не
навів будь яких законних підстав,
обгрунтувань незаконності прийняття рішення в частині затвердження
експертної оцінки, не зазначив які саме
порушення діючого законодавства допущені в цій частині рішення.

Крім того, на думку третьої
особи, звертаючись з позовом до
суду, не зазначив які саме інтереси та
охоронювані законом права невизначеного кола осіб були порушені вказаними діями
(без діями) відповідача, а також до яких
негативних наслідків вони призвели.

На думку третьої особи, не
дотриманість відповідачем положень ч.2
ст. 8 та ст. 9 Закону України
«Про приватизацію невеликих державних підприємств» не потягла порушення прав та
інтересів всіх осіб заінтересованих у приватизації, оскільки вказана норма спрямована на сприяння
прискорення процесу підготовки до продажу об'єктів малої приватизації, прискоренню введення їх в господарський обіг
й усуненню невиправданих витрат на утримання об'єктів комунальної власності.

Крім того, на думку третьої особи
публікація в місцевих друкованих засобах про приватизацію об'єктів комунальної
власності, без зазначення найменування
об'єкта й його конкретного місця знаходження в межах одного населеного пункту
також не могло призвести до порушення прав та інтересів інших заінтересованих
осіб, оскільки вони мали право
безпосередньо звернутися до відповідача з відповідною заявою. Проте до
теперішнього часу жодна особа, яка б
була заінтересована в приватизації об'єктів комунальної власності не звернулася
до відповідних державних установ для захисту своїх прав та інтересів, які були порушені за твердженням
прокурора, що свідчить про те, що протягом 2005 - 2006 року у «невизначеного
кола осіб» була відсутня заінтересованість у купівлі об'єктів комунальної
власності.

На думку третьої особи, факти
викладені у позовній заяві, що сталися з
вини відповідача, мають формальний
характер, оскільки не могли й не можуть
призвести до небажаних наслідків для інтересів інших осіб й не порушили їх
права на участь у приватизації об'єктів комунальної власності., а рішення,
прийняті відповідачем,
відповідають інтересам територіальної громади, оскільки відповідають положенням Закону
України «Про місцеве самоврядування» й Закону України «Про власність».

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4. , повідомив суду, що працює спеціалістом по комунальній
власності селищної ради, в зв'язку з чим
обізнаний зі всіма обставинами,
пов'язаними з відчуженням майна та подальшим оскарженням рішень прокуратурою
Василівського району. ОСОБА_4.
вважає, що прокурор по
перше, безпідставно звернувся до
суду, оскільки при зверненні вийшов за
межи представництва встановленого Законом України «Про прокуратуру», а по друге,
законодавство щодо приватизації,
на яке посилається прокурор,
регулює порядок приватизації державного майна, а не майна,
що належить територіальній громаді й не знаходиться у державній
власності. Крім того, свідок
повідомив, що в своїй діяльності селищна
рада в першу чергу керується Конституцією України й Законом України «Про
місцеве самоврядування в Україні», а вже
потім застосовує положення інших законів в тій частині, що не суперечать Конституції та Закону
України «Про місцеве самоврядування в Україні»,
в зв'язку з чим, виходячи з
наведеного й, з урахуванням тяжкого
матеріального стану селищної ради й громади,
вважає дії такими, що
відповідають чинному законодавству. Крім того,
свідок повідомив про те, що на
вимогу прокурора останні кілька років,
копії всіх рішень, прийнятих
органами місцевого самоврядування,
одразу направлялися до прокуратури.

Заслухавши пояснення представника прокуратури, представників відповідача, третьої особи, дослідивши надані документи, заслухавши пояснення свідка, суд вважає за потрібне відмовити у
задоволенні адміністративного позову,
виходячи з наступного:

8

· ст. 99 КАС України встановлено строки
звернення до адміністративного суду,
відповідно до яких, для звернення
до суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи, встановлюється річний
строк. В судовому засіданні встановлено,
що рішення виконавчого комітету Степногірської селищної ради № 1096 «Про
затвердження експертної оцінки і продаж частини аптеки за АДРЕСА_1» прийнято 21
лютого 2006 року, в той час як
адміністративний позов надійшов до суду 11 квітня 2007 року, тобто з порушенням строку, встановленого КАС України й за наявності
вимоги відповідача, відповідно до
положень ст. 100 КАС України, відмовити у задоволенні позовних вимог через
пропущення процесуальних строків прокурором на звернення до суду. Крім
того, суд вважає доводи прокурора щодо
необізнаності про прийняте рішення безпідставними, оскільки під час розгляду справи з'ясовано, що після прийняття рішення, що є предметом спору, прокуратурою району провадилися неодноразові
перевірки діяльності органів місцевого самоврядування. Виходячи з
вищенаведеного, а саме: пропуску
прокурором процесуальних строків,
встановлених для звернення до суду,
відсутність клопотання про поновлення пропущеного процесуального
строку, наполяганні на відмові у
задоволенні адміністративного позову через пропущення строку звернення до суду
з боку відповідача та третьої особи,
суд, керуючись положеннями ст.
ст. 99, 100 КАС України, вважає вказану обставину безумовною підставою
для відмови у задоволенні адміністративного позову;

Конституцією
України визнається і гарантується місцеве самоврядування ( ст. 7), органи якого здійснюють права власника від
імені українського народу в межах,
визначених Конституцією ( ст. 13). Засади місцевого самоврядування
визначаються виключно законами України. Згідно розділу 11 Конституції України
місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи
добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати
питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве
самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування:
селищні ради та їх виконавчі органи ( ст. 140). Матеріальною і фінансовою
основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти,
земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад
сіл, селищ ( ст. 142). Територіальні
громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними
органи місцевого самоврядування,
управляють майном, що є в
комунальній власності, вирішують інші
питання місцевого значення, віднесені
законом до їхньої компетенції ( ст. 143). Конституцією України передбачено (
ст. 41) право приватної, державної та
комунальної власності. Згідно положень
ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» правовий
статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією
України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього
Закону, а отже законодавець чітко
визначив, що перш за все в своїй
діяльності органи місцевого самоврядування повинні діяти на підставі положень
Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування», а потім вирішувати можливість застосування
положень інших законів, за умови, що останні не будуть суперечити вищенаведеним
носіям права. Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» ( ст. 1)
передбачає право комунальної власності - право територіальної

9

громади
володіти, користуватися і розпоряджатися
майном. Згідно положень ст. 26 зазначеного закону, виключна компетенція селищних рад поширюється
на прийняття рішень щодо відчуження комунального майна, підготовка і внесення на розгляд ради
пропозицій щодо порядку та умов відчуження комунального майна ( ст. 29).
Статтею 60 Закону передбачено суб'єкт права комунального власності та право
органу місцевого самоврядування здійснювати правомочності щодо розпорядження
об'єктами права комунальної власності у тому числі продавати та вирішувати
питання їхнього відчуження. Доцільність,
порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної власності
визначаються відповідною радою. Доходи від відчуження об'єктів права
комунальної власності зараховуються до відповідних місцевих бюджетів. За
наявності досліджених судом обставин, в
судовому засіданні встановлено, що
органом місцевого самоврядування, а
саме: Степногірською селищною радою, що
діє в інтересах та від імені територіальної громади, з урахуванням положень Конституції України та
Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з метою ефективного використання майна й
забезпечення життєдіяльності органів місцевого самоврядування й громади, вирішення нагальних потреб за умов
недофінансування захищених статей витрат,
за відсутності підтримки з боку органів районної влади та Держави, було прийнято рішення про продаж певного
майна, що є комунальною власністю, відповідно до порядку, визначеного радою, а кошти від продажу були спрямовані на
забезпечення життєдіяльності селища,
відповідно до чого суд приходить до висновку, що дії органу місцевого самоврядування при
вирішенні питання про відчуження майна відповідали положенням Конституції, Закону України «Про місцеве самоврядування в
Україні» та інтересам територіальної громади. Одночасно, розглядаючи питання щодо посилання прокурора
на невідповідність дій органу місцевого самоврядування, положенням Законів України «Про приватизацію
державного майна» та «Про приватизацію невеликих державних підприємств», суд вважає зазначені посилання
безпідставними, оскільки недотримання
положень зазначених законів не призвели до порушення чиїх не-будь прав й були
обумовлені об'єктивними причинами внаслідок відсутності фінансування;

Вирішуючи
питання щодо визнання нечинним рішення сесії Степногірської селищної ради № 4
від 22 березня 2007 року «Про розгляд протесту прокурора району на рішення
виконкому Степногірської селищної ради № 1096» від 21 лютого 2006 року, суд вважає,
що зазначені вимоги не підлягають задоволенню з тих же підстав, що й вимоги прокурора визнати не чинним
рішення виконавчого комітету Степногірської селищної ради № 1096 від 21 лютого
2006 року «Про затвердження експертної оцінки і продаж частини аптеки за
АДРЕСА_1».

Судові
витрати, пов'язані з розглядом
справи, відповідно до ст. 94 КАС України, підлягають віднесенню на рахунок Держави.

Керуючись ст.
ст. 7, 13,
41, 140, 142,
143 Конституції України,
ст. ст. 2,
11, 71, 94,
158-163 КАС України, ст. ст.
1, 24, 26,
29, 60 Закону України «Про
місцеве самоврядування», Законом України
«Про приватизацію державного майна»,
Законом України «Про приватизацію невеликих державних підприємств», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні
адміністративного позову
прокурора Василівського району
Запорізької області - відмовити.

Судові
витрати, пов'язані з розглядом
справи, віднести на рахунок державного
бюджету України.

Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи,
інтереси чи обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку постанову суду першої інстанції повністю
або частково.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до
адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвали оскаржуване судове рішення.

Постанова
суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не
була подана у строк, встановлений КАС
України, постанова набирає законної сили
після закінченім цього строку. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.