Справа № 2-а-1282007
Суддя: Марчук В.Т.
Дата ухвалення: 2007-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-128
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2007 року.
Першотравневий районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого судді Марчука
В.Т. при секретарі Вольській О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.Чернівці адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до директора Чернівецької міської виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_2 про визнання
неправомірними дії директора Чернівецької міської виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати працездатності про відмову у виплаті допомоги
при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку та зобов'язання нарахувати і виплатити їй належні суми допомоги
при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2007 року ОСОБА_13вернулась до Першотравневого
районного суду м.Чернівці з адміністративним позовом до директора Чернівецької
міської виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності ОСОБА_2 про визнання неправомірними дії директора Чернівецької
міської виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності про відмову у виплаті допомоги при народженні дитини та допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та зобов'язання
нарахувати і виплатити їй належні суми допомоги при народженні дитини та
допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Посилалась на те, що вона (позивачка) зареєстрована
фізичною особою-підприємцем 01.08.2006 року, про що отримано свідоцтво та
вчинено запис про державну реєстрацію.

З серпня 2006 року відповідачем зареєстровано її
(позивачку) на добровільних засадах страхувальником, присвоєно реєстраційний
№8850 та визначено розмір страхових внесків на дату реєстрації 3,4%
оподатковуваного доходу.

15.08.2006 року настав страховий випадок, про що й
(позивачці) пологовим будинком №1 було надано листок непрацездатності, за яким
ї (позивачку) звільнено з роботи з 15.08.2006 року по 18.12.2006 року. Стати до
роботи з 19.12.2006 року.

Під час відпустки по вагітності та пологах, а саме
01.11.2006 року вона (позивачка) звернулась до відповідача з проханням
призначити і виплатити їй (позивачці) допомогу по вагітності та пологах згідно
листка непрацездатності.

Для розрахунку нею (позивачкою) були подані всі необхідні
документи. Також 24.01.2007 року подано звіт про нараховані внески,
перерахування та витрати, пов'язані із загальнообов'язковим державним соціальним
страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності за 2006 рік, за яким
з початку року перераховано 242,25 грн. внесків до Фонду з доходу 7125 гри.
Вказану суму внесків сплачено нею (позивачкою) в повному обсязі 07.11.2006 року
згідно квитанції №9 відділення Ощадбанку.

Вважає, що за наслідками розгляду її (позивачки) заяви
від 01.11.2006 року відповідачем не вірно проведено розрахунок та виплату
належних їй (позивачці) сум матеріального забезпечення по вагітності та
пологах, внаслідок чого належна їй (позивачці) сума компенсації була занижена
на 20267,86 грн.

Просила визнати неправомірними дії директора Чернівецької
міської виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності ОСОБА_2 внаслідок заниження на 20267,86 грн. виплати допомоги з
тимчасової втрати працездатності та зобов'язати Чернівецьку міську виконавчу
дирекцію Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності
провести виплату в повному обсязі.

Позивачка ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримали і підтвердили
обставини, викладені в позовній заяві.

Представники відповідача - Чернівецької міської
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не
визнали і кожен із них суду пояснив, що допомога по вагітності і пологам
позивачці була нарахована відповідачем у відповідності до вимог законодавства з
питань загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та
похованням, а тому дії відповідача є цілком законними. Просили в задоволенні
позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, її представника та
представників відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що
даний адміністративний позов є необгрунтованим і в його задоволенні слід
відмовити.

Так, судом встановлено, що відповідно до ч.1 ст.6 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та
похованням» загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку
з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням,
підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на
підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності та
господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних та
консульських установах, інших представництвах нерезидентів, а також обрані на
виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в
інших органах, а також члени колективних підприємств, сільськогосподарських та
інших виробничих кооперативів. Це вичерпний перелік, який доповненню не
підлягає.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця від 01.08.2006 року (а.с.14) позивачка ОСОБА_1 є підприємцем,
тобто вона не підлягає загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 6 вказаного Закону
особи, які забезпечують себе роботою самостійно (особи, які займаються
підприємницькою, адвокатською, нотаріальною, творчою та іншою діяльністю,
пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, в тому числі
члени творчих спілок, творчі працівники, які не є членами творчих спілок),
мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до
цього Закону за умови сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування
з тимчасової втрати працездатності відповідно до діючого законодавства.

Як встановлено судом, позивачка ОСОБА_1, яка займається
підприємницькою діяльністю, 03.08.2006 року зареєструвалась у відділенні Фонду
на добровільних засадах (а.с.13) та, відповідно до ч.2 ст.22 цього Закону,
набула статусу платника страхових внесків до Фонду з дня її реєстрації у
відділенні Фонду.

Згідно ч.2 ст.4
вказаного Закону особи,
які не підлягають

загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та
похованням, мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим
Законом за умови сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності.

04.08.2006 року позивачка ОСОБА_1 сплатила єдиний податок
за вересень 2006 року, що підтверджується квитанцією №000380 від 04.08.2006
року (а.с.31).

Відповідно до п.2 Порядку надходження до Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності коштів, одержаних
від сум фіксованого сільськогосподарського податку та єдиного податку, їх
обліку та використання, затвердженого постановою правління Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати працездатності від 04.09.2003 року №57 в
редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин,
перерахування коштів у встановлених розмірах на рахунки Фонду здійснюється
відділеннями Державного казначейства України, на рахунки яких надходять кошти
від сплати суб'єктами малого підприємництва єдиного податку та
сільськогосподарськими товаровиробниками, на наступний день після їх
надходження. Органи Державного казначейства України надають органам Фонду копії
реєстрів кредитових документів (або іншу інформацію про суми надходження від
сплати єдиного податку у розрізі страхувальників із зазначенням
ідентифікаційних кодів) в порядку, узгодженому Державним казначейством України
та виконавчою дирекцією Фонду.

Пунктом 4 вказаного Порядку передбачено, що кошти, що
надходять до Фонду від сплати єдиного сільськогосподарського податку,
включаються до бюджету Фонду і на засадах солідарності та субсидування
використовуються на цілі та в порядку, що передбачені Законом України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Також встановлено, що на момент настання страхового
випадку 15.08.2006 року до відділення Фонду надійшли кошти від сплати
позивачкою єдиного податку, а отже були виконані умови п.4.2 зазначеного вище
Порядку, відповідно до якого фізичними особами - СПД, що обрали спрощену
систему оподаткування своїх доходів, призначення та виплата матеріального
забезпечення, а також надання соціальних послуг за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності
та витратами, зумовленими народженням та похованням, здійснюються робочим
органом відділення Фонду за місцем реєстрації їх як страхувальників. Такі особи
мають право на матеріальне забезпечення і соціальні послуги в разі настання
страхового випадку за умови сплати встановленого розміру податку.

Разом з тим, позивачка ОСОБА_1 вказує на те, що вона була
зареєстрована у відділенні Фонду на добровільних засадах з 03.08.2006 року
відповідно до повідомлення про
реєстрацію.

Відповідно до п.П. Порядку страхування осіб на
добровільних засадах за

загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у
зв'язку з тимчасовою

втратою працездатності та витратами, зумовленими
народженням та похованням,

затвердженого постановою правління Фонду соціального
страхування з тимчасової

втрати працездатності 02.06.2005 року №62 в редакції, що
була чинною на момент

виникнення
спірних правовідносин, особи,
які беруть участь
у загальнообов'язковому державному соціальному страхуванні у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та
похованням, на добровільних засадах, сплачують (перераховують) страхові внески
з дня реєстрації у робочих органах Фонду в розмірі, встановленому чинним
законодавством України. При цьому, перерахування страхових внесків
здійснюється щомісячно не пізніше 5

числа
місяця, наступного за місяцем, в якому був отриманий
дохід.

Страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне
страхування у

зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням, нараховуються добровільно
застрахованою особою з суми оподатковуваного доходу (прибутку) в межах
граничної суми заробітної плати (доходу), що встановлюється законодавством
України, та є розрахунковою величиною при обчисленні допомоги по тимчасовій
непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітності та пологах.

У разі порушення добровільно застрахованою особою установленого
строку сплати страхових внесків за звітний період та несплати їх протягом
наступного звітного періоду орган реєстрації проводить перевірку цієї особи та
встановлює причини несплати страхових внесків. На підставі матеріалів перевірки
керівник робочого органу Фонду приймає вмотивоване рішення, на підставі якого
ці особи знімаються з обліку як платники страхових внесків до Фонду з першого
дня місяця, за який страхові внески не сплачено.

Судом з достовірністю встановлено, що позивачкою ОСОБА_1,
як добровільно застрахованою особою, внески до відділення Фонду було сплачено
лише 07.11.2006 року, що підтверджується квитанцією №025100191 від 07.11.2006
року (а.с.32), тобто порушено строк сплати, встановлений вказаним вище
Порядком.

Суд вважає, що, порушуючи порядок та строки сплати
страхових внесків, позивачка, як добровільно застрахована особа, у
відповідності до ч.3 ст.6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та похованням», втратила право на
матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону,
оскільки нею не було дотримано умови сплати страхових внесків до Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідно до
діючого законодавства.

Таким чином, позивачці ОСОБА_1 було проведено виплату
допомоги по вагітності та пологах не як особі, яка добровільно застрахована у
відділенні Фонду, а як платнику єдиного податку, від якого були перераховані
відповідні внески.

Враховуючи наведене, суд вважає безпідставними твердження
позивачки про те, що відділенням Фонду порушено п.6 та п.14 Порядку обчислення
середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року №1266, оскільки для
застрахованих осіб, які сплачують єдиний податок з фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, середньоденний дохід, з якого призначаються страхові
виплати за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та
похованням, і за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на
випадок безробіття, обчислюється за формулою, згідно п.19 Порядку, а саме
середньоденний дохід = 20 х 11% : 3,4% : 31 = 2,09 грн.

Як встановлено судом, з розрахунку такого середньоденного
заробітку позивачці ОСОБА_1 і була нарахована допомога по вагітності та
пологах.

Крім того, відповідно до абзацу 4 п.2.9 Інструкції про
порядок надходження, обліку та витрачання коштів Фонду соціального страхування
з тимчасової втрати працездатності, затвердженої постановою правління Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 26.06.2001 року
№16 суб'єкт господарської діяльності - фізична особа не може бути
зареєстрований як страхувальник на добровільних засадах в разі сплати ним
єдиного податку. Тобто, позивачкою з моменту сплати єдиного податку, було
втрачено право бути застрахованою особою на добровільних засадах.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.6,22,26,34,38 Закону
України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»,
п.4.2 Порядку надходження до фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності коштів, одержаних від сум фіксованого сільськогосподарського
податку та єдиного податку, їх обліку та використання, затвердженого постановою
правління Фонду від 04.09.2003 року №57, п.П. Порядку страхування осіб на
добровільних засадах за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням
у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими
народженням та похованням, затвердженого постановою правління Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати працездатності 02.06.2005 року №62, абз.4 п.2.9
Інструкції про порядок надходження, обліку та витрачання коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженої постановою
правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від
26.06.2001 року №16, ст.179 КЗпП України, ст.ст.70, 71, 86, 87, 94, 122,
158-163, 167, 186 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до
директора Чернівецької міської виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_2 про визнання
неправомірними дії директора Чернівецької міської виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про відмову у
виплаті допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку та зобов'язання нарахувати і виплатити їй
належні суми допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку відмовити.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої
інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.