Справа № 2а-284/08
Суддя: Проценко О.І.
Дата ухвалення: 2008-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Місцевий Ленінський районний| суд міста Севастополя
Справа № 2а-284/08 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

25 квітня 2008 р. Ленінський районний суд м. Севастополя
у складі:

головуючого - судді Проценко О.І.

при секретарі -
Овчинниковій І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
в м.Севастополі адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду Ленінського району м.
Севастополя про визнання противоправними дії, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним
позовом до Управління ПФУ Ленінського району м. Севастополя про визнання
неправомірними дії відповідача у частині непроведення перерахування пенсії та
зобов'язання відповідача провести перерахування пенсії як інваліду аварії на
ЧАЕС, відповідно до встановлених законом надбавок. Вимоги свого позову
мотивував тим, що він має статус учасника інваліда аварії на ЧАЕС та, відповідно до ст. 50 зазначеного
закону, йому повинна сплачуватися
додаткова пенсія у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, при цьому
відповідно до ст. ч.4 ст. 54 Закону
України, розмір його пенсії має бути не менш ніж 6 мінімальних пенсій за віком,
зазначав, що розмір мінімальної пенсії
за віком протягом часу неодноразово змінювався, але незважаючи не це,
відповідач продовжує нараховувати йому пенсію, виходячи з раніше встановлених
норм, у зв'язку з чим він вважає, що його права порушено та просить їх поновити
у судовому порядку.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги
підтримала, просила їх задовольнити з
підстав, визначених в позовній заяві, пояснювала суду, що позивач віднесений до
інвалідів 3 групи, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС,
розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, чітко
визначений ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи»,
тому виплата додаткової пенсії не з
фактичної величини мінімальної пенсії за віком, а з суми 8,31 грн.,
встановленою Постановою КМУ №1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розмірів
пенсій та інших соціальних виплат окремим категорія пенсіонерів, фінансування
яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», не узгоджується з
наведеною нормою Закону та суперечить вимогам ч.3 ст. 22 Конституції України,
за змістом якої при прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні
вимоги не визнала, заперечення на позов мотивувала тим, що нарахування пенсії позивачу здійснюється,
відповідно до Постанови КМУ №1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розмірів
пенсій та інших соціальних виплат окремим категорія пенсіонерів, фінансування
яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», при цьому розмір, з
якого обраховується додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю учасникам
ліквідації аварії на ЧАЕС, не змінювався, при цьому посилання позивача на ст.51
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в
наслідок Чорнобильської катастрофи», не відповідають дійсності, оскільки
зазначеною статтею встановлюється не конкретний розмір додаткової пенсії, а відсоток від мінімальної
пенсії за віком, який повинен сплачуватися категорії, до якій належить позивач.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, знаходить
позовні вимоги такими, що не
підлягають задоволенню, по
наступних підставах.

Встановлено, що позивач є інвалідом ЧАЕС третьої групи по
захворюваннях, пов'язаних з роботою по
ліквідації аварії на ЧАЕС, що підтверджується
копіями відповідних свідоцтв (а.с.5),
та з 01.10.2007 року стоїть на обліку в Управлінні Пенсійного фонду в
Ленінському районі м. Севастополя.

Як вбачається з листа УПФУ в Ленінському районі м.
Севастополя (а.с.6), позивачу призначена
пенсія за віком із щомісячною виплатою 8,31 грн. додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС 1 категорії.

Зазначений розмір додаткової пенсії визначений УПФУ на
підставі постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року «Про
підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категорія
пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного
бюджету» у підпункту «б» пункту 2 якої зазначено, що розрахунок додаткової
пенсії, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», провадиться, виходячи з
розміру 19 грн.19 коп.

Враховуючи, що Урядом України не змінювався розмір, з
якого обраховується додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю учасникам
ліквідації на ЧАЕС, підстав для
задоволення вимог позивача немає.

Приймаючи таке рішення, суд не може прийняти до уваги
посилання позивача та його представника на
Постанова КМУ від 03.01.2002 року суперечить ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи», оскільки у зазначеній статті йдеться про відсоток від мінімальної
пенсії, а не про конкретний розмір додаткової пенсії.

Так, до 01.01.2004 року, тобто до набрання чинності
Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»,
мінімальний розмір пенсії за віком визначався на рівні мінімального споживчого
бюджету.

Згідно ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком за наявності відповідного
страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного законом. При цьому, за змістом ч.3.
зазначеної норми, мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом
першим частини першої цієї статті, застосовується виключно згідно з цим
Законом.

Таким чином, конкретний розмір додаткової пенсії,
встановленої ст. 51 Закону України«Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», яка сплачується за рахунок
державних коштів державного бюджету,
визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки за правилами ст. 11
Закону України «Про пенсійне забезпечення», саме до відання Уряду належать
питання, пов'язані з реалізацією і додержанням гарантій, передбачених
пенсійним законодавством.

До того ж, такі повноваження узгоджуються з правилами ст.
62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в
наслідок Чорнобильської катастрофи», де зазначено, що роз'яснення порядку
застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному КМУ, рішення якого
є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими, центральними органами
державної виконавчої влади України, місцевими органами виконавчої влади, всіма
суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм
власності.

Доводи представника позивача стосовно звуження КМУ
існуючих конституційних прав та свобод позивача не відповідають дійсності,
оскільки Конституцією України розмір додаткової пенсії позивача не
визначається, а забезпечення проведення політики у сфері соціального захисту
покладено на КМУ.

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що
законних підстав для здійснення виплат, зазначених у позові, а тому й порушень
чинного законодавства з боку відповідача з приводу нарахування пенсії позивачу немає,
а тому позов задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 22 Конституції України, Закону України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 51 Закону
України«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи», ст. 11 Закону України «Про пенсійне забезпечення»,
постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категорія пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» керуючись ст.ст. 11,12,71, 99, 100,161 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду Ленінського району м. Севастополя про
визнання противоправними дії, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити

Постанова суду може бути оскаржена. Заяву про апеляційне оскарження може бути
подано протягом десяти днів до Ленінського районного суду м.Севастополя.
Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження до Ленінського районного суду
м.Севастополя.

Суддя підпис

Копія є вірною

Суддя Ленінського районного

суду
м. Севастополя О.І.Проценко