Справа № 2а164202008
Суддя: Маркова О.М.
Дата ухвалення: 2008-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2008 року Білоцерківський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючої: судді Маркової О.М.

при секретарі: Кузьмінській В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста
Біла Церква справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного
фонду в м. Біла Церква про зобов'язання провести підвищення до пенсії,-

встановив:

Позивач звернувся з даним позовом до суду, посилаючись на
те, що він являється дитиною війни, про що зроблена відмітка в пенсійному
посвідченні

Закон України “ Про захист дітей війни” встановив
правовий статус дітей війни і визначив основи їх соціального захисту та
гарантував надання їм пільг і державної соціальної підтримки. Згідно зазначеного
закону дітям війни пенсії підвищуються на 30 відсотків від мінімальної пенсії
за віком. Проте відповідач не нараховує їй і не виплачує державну соціальну
підтримку, так як Законом України “ Про Державний бюджет на 2007 рік”
відшкодування пільги було зупинено, а Законом України “ Про Державний бюджет”
на 2007 рік пільга була обмежена, тобто нею могли скористатись лише діти-
війни, які мають статус інваліда. Рішенням Конституційного суду України від 9
липня 2007 року було відновлено пільговий статус даної категорії громадян.
Зазначене стало причиною звернення до суду.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, уточнив,
просив задоволити. Пояснив, що згідно Закону України “ Про соціальний захист
дітей війни” дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи соціальна
допомога, що виплачується замість пенсії підвищується на 30 відсотків. Проте
такого підвищення та виплати відповідачем не проведено. А тому він просить
визнати дії відповідача в цій частині неправомірними та зобов'язати відповідача
підвищити пенсію із розрахунку мінімальної пенсії за віком і щомісячно
нараховувати до його основної пенсії 30 відсотків від мінімальної пенсії за
віком, а також виплачувати дану надбавку. Одночасно позивач просить відновити
пропущений строк звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та
інтересів за період з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився.
Про причини неявки не повідомляв.

Подав заперечення, якими позов не визнав, пославшись на
те, що відповідно до ст. 6 Закону України “ Про соціальний захист дітей війни
дітям війни пенсії або щомісячне довічне утримання чи державна допомога, що
виплачується замість пенсії підвищується на 30 відсотків від мінімальної пенсії
за віком. Але в п. 3 ст. 28 Закону України “ Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування” зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком
застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з
цим законом. Тому застосовувати зазначену норму закону для розрахунку
підвищення пенсії, передбаченого Законом України “ Про соціальний захист дітей
війни” не має підстав. Крім того після рішення Конституційного суду не було
змін до законодавства, які б могли забезпечити фінансове виконання зазначеного
рішення суду. А також з 1 січня 2008 року механізм реалізації положень ст. 6
Закону № 2195 врегульовано шляхом внесення змін до деяких законодавчих актів до
цієї статті, згідно яких дітям війни виплачується замість пенсії підвищення в
розмірі надбавки, встановленої для учасників війни-10 відсотків від
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність., в зв'язку з чим
пенсію позивача перераховано з 1 січня 2008 року і підвищення складає 47 грн.
Представник відповідача в своїх запереченнях також вказує на те, що ст. 100 КАС
передбачає, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні позову, якщо на цьому наполягає одна із
сторін. Управління пенсійного фонду наполягає на відмові в задоволенні позовних
вимог стосовно стягнення державної щомісячної допомоги як дитині війни з 1
січня 2006 року на підставі пропущення строку звернення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов
підлягає до задоволення частково .

На підставі ст. 6 Закону України “ Про соціальний захист
дітей війни” від 18 листопада 2004 року встановлена державна соціальна
підтримка дітей війни у вигляді щомісячного підвищення до пенсії або
щомісячного грошового утримання у розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії
за віком.

Відповідно до ст. 7 названого закону фінансове
забезпечення цих гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету
України.

На підставі ст. 62 Закону України “ Про Державний бюджет
України на 2007 рік” від 19 грудня 2006 року № 489-5, яка змінена Законом
України від 15 березня 2007 року № 749-5 затверджений прожитковий мінімум на
одну особу, яка втратила працездатність. Визначення мінімального розміру пенсії
за віком відповідно до ст. 28 ч.1 Закону України “ Про загально обов'язкове
державне пенсійне страхування” з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року
застосовується для осіб, які втратили працездатність. А тому вимоги позивача в
проведенні перерахунку підвищення до пенсійного забезпечення на 30 відсотків
від мінімальної пенсії за віком слід вираховувати, виходячи з розміру 415.11
грн.

Станом на 9 липня 2007 року рішенням Конституційного суду
України положення п. 12 ст. 71 з врахуванням ст. 111 Закону України “ Про
Державний бюджет на 2007 рік” в частині зупинення виплати підвищення до
пенсійного забезпечення дітям війни було визнано неконституційним. А тому при
нарахуванні позивачу пенсії слід виходити з положень ст. 6 Закону України “ Про
соціальний захист дітей війни”

Суд критично відноситься до неможливості проведення
перерахунку пенсії як дитині війни в зв'язку з відсутністю порядку підвищення
до пенсійного забезпечення позивача та відсутністю джерел фінансування, так як
вказане не може обмежувати право позивача на соціальний захист як дитини війни,
оскільки ст. 22 Конституції України гарантує неможливість звуження змісту і обсягу
цього права шляхом внесення змін до чинних законів.

Одночасно суд вважає, що вимоги позивача слід
задовольнити в межах періоду з 22 серпня 2007 року до 31 грудня 2007 року.
Відновлення строку звернення до суду з 1 січня 2006 року не підлягає до задоволення,оскільки
минув строк звернення до суду за захистом своїх прав, передбачений ст. 99 КАСУ,
а не обізнаність в законодавстві не являється поважною причиною для відновлення
строків.

На підставі ст.
19, 22, Конституції України, ст. 6, 7 Закону України “ Про соціальний захист
дітей війни”, ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування”,ст.6, 9 17, 89, 158-163 КАСУ,-

суд постановив:

Позов задоволити частково.

Визнати дії управління пенсійного фонду України в м. Біла
Церква щодо відмови у підвищенні та виплаті пенсії ОСОБА_1 як дитині війни
згідно вимог ст. 6 Закону України “ Про захист дітей війни” в розмірі 30
відсотків від мінімальної пенсії за віком, Який встановлений ст. 62 Закону
України “ Про Державний бюджет за 2007 рік” в розмірі 415 грн. 11 коп за період
з 22 серпня 2007 року по 31 грудня 2007 року неправомірними.

Зобов'язати управління пенсійного фонду України в м. Біла
Церква нарахувати та проводити щомісячно до пенсії ОСОБА_1 доплату до пенсії в
сумі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком як дитині війни , починаючи з
22 серпня 2007 року по 31 грудня 2007 року. В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена протягом 20 днів після
подання в 10 денний строк з дня його проголошення заяви про апеляційне
оскарження до Київського Апеляційного адміністративного суду. Суддя: