Справа № 2а-54/07
Суддя: Буймова Л.П.
Дата ухвалення: 2007-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-54/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2007
року Фастівський міськрайонний суд, Київської області у складі головуючої судді
Буймової Л.П., при секретарі Корченко О.Я.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Фастові справу за позовом депутата місцевої міської ради
ОСОБА_1до Фастівської міської ради про визнання незаконними дій з приводу
відмови в укладенні приватизаційного договору та позовні вимоги третьої особи
на боці позивача ТОВ „Веліс" щодо визнання частково недійсним рішення
Фастівської міської ради № 6-XLII-IV від
16.02.2006 року та про спонукання до виконання дій з приводу укладення
приватизаційного договору,

встановив:

Позивач ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовною заявою про визнання незаконними дій відповідача -
Фастівської міської ради щодо відмови Товариству з обмеженою відповідальністю
„ВЕЛІС" в укладенні у 2000 році договору купівлі -продажу орендованого
приміщення, розташованого по АДРЕСА_1.

Свої вимоги
позивач обгрунтував тим, що відповідач: - Фастівська міська рада відмовляючи
ТОВ „ВЕЛІС" в укладенні договору купівлі - продажу згаданого приміщення,
порушила вимоги закону, зокрема, порушила норми ст. ст.7,11 Закону України „
Про приватизацію невеликих державних підприємств / малу приватизацію/" від
06. 03. 1992 року, якими регламентуються питання приватизації державного та
комунального майна та діяла всупереч своїм власним рішенням від 30.03.1994 року
про включення спірного приміщення до списків приватизації і наказу органу
приватизації від 05.06.1995 року про визначення способу приватизації.

До участі у
справі в якості третьої особи залучено Товариство з обмеженою відповідальністю
ВЕЛІС", яке в процесі слухання справи заявило самостійні вимоги до
відповідача з приводу визнання рішення Фастівської міської ради від 16.02.2006
року частково недійсним та про зобов"язання вчинення певних дій, а саме:
зобов'язати відповідача укласти договір купівлі - продажу приміщення, що по
АДРЕСА_1згідно вимог чинного законодавства про приватизацію.

На підтвердження
своєї позиції тертя особа послалася також на рішення Фастівської міської ради
від 30.03.1994 року про включення спірного приміщення до списків приватизації
та наказ органу приватизації від 05.06.1995 року про визначення способу
приватизації цього приміщення шляхом викупу, що відповідає положенням ст.7 та
ст. 11 Закону України „ Про приватизацію невеликих державних підприємств / малу
приватизацію від 06.03.1992 року.

Крім цього,
третя особа вважає, що відповідач відмовляючись укласти договір приватизації,
діяв незаконно і всупереч договору оренди від 1.06.1999 року та придбаного
спеціального патенту , а саме, п.4.1 вказаного договору , де передбачено
першочергове право товариства на викуп орендованого приміщення.

На переконання
третьої особи, рішення Фастівської міської ради від 16.02.2006 року в частині
заборони приватизації спірного приміщення підлягає скасуванню, бо винесене
всупереч рішенню самого ж відповідача від 30.03.1994 року та з перевищенням
повноважень, оскільки прийняте під час судового спору, коли товариство оспорювало
дії відповідача в Господарському суді Київської області.

Відповідач -
Фастівська міська рада позов ОСОБА_1 визнала повністю та частково визнала
позовні вимоги третьої особи.

Представник
відповідача пояснив суду, що відмова в укладенні договору купівлі -продажу
спірного приміщення у 2000 році була безпідставною. Відповідач вважає, що з
огляду на те, що раніше, у 1994 році спірне приміщення по АДРЕСА_1рішенням
сесії Фастівської міської ради від 30.03.1994 року було включено до списків
приватизації та згідно наказу органу
приватизації від 05.06.1995 року визначений спосіб

2

приватизації: - викуп, товариство „ВЕЛІС" мало і
зберегло на сьогодні право на приватизацію згаданого приміщення. Крім того,
така позиція відповідача зумовлена ще і тим, що між відповідачем та товариством
„ВЕЛІС" 1.06.1999 року був укладений орендний договір на підставі закону
та у відповідності з умовами спеціального патенту, який передбачав першочергове
право на приватизацію орендованого приміщення.

Що стосується
приватизації підвального приміщення, то відповідач впевнений, що воно не
підлягає відчуженню, бо існує вірогідність, що майбутній власник не забезпечить
в подальшому безперешкодний доступ до наявних у підвалі загальних комунікацій
електро- та водопостачання.

Відносно рішення
Фастівської міської ради від 16.02.2006 року в частині заборони приватизації
спірного приміщення, то відповідач погоджується з вимогами третьої особи щодо
необргунтованості такого рішення і не
заперечує проти його скасування.

Сторони
представили суду мирову угоду від 10.08.2007 року в якій виказали кожен свою
позицію по відношенню до спірних правовідносин, але просили суд винести по
справі рішення, яке покладе край усім спірним питанням.

Дослідивши
матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та
третьої особи, яка в судовому засідання уточнила свої позовні вимоги щодо
вартості спірного приміщення, суд вважає, що заявлені позовні вимоги як
позивача так і третьої особи підлягають задоволенню у повному об"ємі з
наступних підстав :

Згідно ст. 7 та
ст. 11 Закону України „ Про приватизацію невеликих державних підприємств / малу
приватизацію/ від 06. 03. 1992 року випливає, що після включення об"єкту
до списків приватизації і визначення способу приватизації, повинна бути
здійснена приватизація об"єкту через укладення договору купівлі - продажу.
Згідно ст.23 того ж закону договір укладається типовий на визначених згаданим
законом умовах.

Як вбачається з
рішення Фастівської міської ради від 30.03.1994 року спірне приміщення було
включене до списків приватизації, а копія наказу від 05.06.1995 року свідчить,
що відносно спірного приміщення був визначений спосіб приватизації - викуп.
Вказані рішення відповідачем скасовані не були, а тому на думку суду зберегли
свою чинність. Ці обставини підтвердив в судовому засіданні представник
відповідача. До справи долучені належно завірені копії згаданих документів.
Таким чином, як з боку відповідача так і з боку третьої особи були виконані
основні передбачені законодавством умови, що передують укладенню договору
купівлі-продажу приміщення, а тому відмова в оформленні та укладенні договору
купівлі-продажу з боку заступника виконкому Фастівської міської ради Грегуль
Н.А., яка оформлена листом від 22.06.2000 року знаходиться у протиріччі з
наведеним нормами закону. Правонаступництво товариства „ВЕЛІС" щодо
спірного приміщення забезпечено договором купівлі - продажу патенту від
25.01.1999 року, бо згідно ст.23 розддлу
2 „Положення про патент на право оренди будівель/ споруд, приміщень/"
від 31.01.1995року, чинного не день укладення договору та звернення третьої
особи до відповідача з вимогою укладення договору, зазначено, що власник
патенту стає правонаступником щодо орендованого приміщення.

На підтвердження
такого висновку, суд посилається також на рішення Конституційного суду України
від 13.12.2000 року , зокрема на п.5, де зазначено, що відмова у приватизації
можлива лише за наявності підстав, вичерпний перелік яких передбачений у ст. 7
Закону „ Про приватизацію невеликих державних підприємств / малу приватизацію/
від 06. 03. 1992 року ". Як відомо, підстав для відмови у приватизації
спірного приміщення на час відмови у відповідача не існувало. У згаданому
Рішенні КСУ України зазначено також, що такий спосіб приватизації, як викуп,
застосовується у випадках, передбачених ст.11 Закону і є обов'язковим для
органів приватизації.

Суд також
приймає до уваги, що чинним законодавством не передбачені такі повноваження
заступника міського голови, як право укладення чи відмови в укладенні договорів
відчуження комунального майна.

Що стосується
рішення Фастівської міської ради від 16.02.2006 року, то суд погоджується з
вимогою третьої особи про його необґрунтованість в частині заборони
приватизації спірного приміщення з огляду на чинне рішення відповідача від
30.03.1994 року про включення до списків приватизації та на ту обставину, що
спірне рішення

3

прийняте під час судового спору . Враховуючи також
позицію представника відповідача суд вважає за необхідне визнати згадане
рішення в частині заборони приватизації спірного приміщення незаконним та
скасувати його одночасно виключивши це приміщення із Переліку об'єктів, що
зазначені в Додатку до рішення Фастівської міської ради від 16.02.2006 року.

Позиція
представника відповідача про можливість приватизації частини спірного
приміщення суду видається хибною з огляду на те, що весь час і сам відповідач і
інші учасники процесу вважали і сприймали спірне приміщення, як єдиний
об"єкт, тобто, цілісне приміщення.

Про цілісність
приміщення сказано в орендному договорі від 1.06.1999 року, в договорах про
купівлю - продаж спеціального патенту від 5.01.1996 року та від 25.01.1999 року
, а також в самому патенті.

Дозвіл на
приватизацію у 1994 році відповідач надавав, маючи на увазі приміщення, як
цілісний об"єкт приватизації.

Твердження відповідача
про можливі проблеми з доступом до підвальних комунікацій суду видається
непереконливими, бо представник товариства „ВЕЛІС" спростовує такі
побоювання відповідача, а сам представник відповідача підтвердив, що на протязі
виконання орендного договору від 1.06.1999 року орендар такий доступ
забезпечив, претензій з цього приводу орендодавець ніколи не виказував.

Що стосується
вартості спірного приміщення, то суд зважає на позицію як представника
відповідача, так і на позицію позивача та третьої особи про прийнятність для
них висновків, викладених у звіті спеціаліста за №106/ 07-П від 10.09.2007
року. Вказаний висновок складений згідно вимог чинного законодавства та у
відповідності з договором від 29.08.2007 року між експертно-оціночною компанією
з однієї сторони та відповідачем і третьою особою з іншою і у відповідності з
яким вартість спірного приміщення для цілей приватизації складає 319 тисяч 048
гривень, де 217 тисяч 020 гривень ціна верхнього поверху приміщення і 102
тисячі 028 гривень ціна підвального приміщення. Тому суд вважає за можливе
застосувати у договорі купівлі-продажу спірного приміщення вартість приміщення у розмірі саме 319 тисяч
048 гривень.

Згідно вимог п.1
ст.23 Закону України „Закону „Про приватизацію невеликих державних підприємств
/ малу приватизацію/"від 06.03.1992 року договір купівлі-продажу
комунального майна підлягає нотаріальному посвідченню, а згідно п .7 цієї ж
статті, підлягає також реєстрації у відповідній службі технічної інвентаризації
місцевої Ради.

Суд приймає до уваги
домовленість учасників судового процесу з приводу судових витрат і не приймає
рішення про інший спосіб його оплати.

На підставі
викладеного, керуючись ст.
ст. 96-98; 159-163; Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати дії
відповідача Фастівської міської ради, здійснені її представником заступником
міського голови Грегуль Н.А. і оформлені у вигляді листа від 22.06.2000 року,
незаконними.

Визнати рішення
Фастівської міської ради за № 6-XLII-IV від
16.02.2006 року недійсним в частині заборони приватизації приміщення, що
розташоване за адресою АДРЕСА_1 та скасувати дане рішення в цій частині,
виключивши вказане приміщення із переліку об"єктів, які не підлягають
приватизації.

Зобов"язати
відповідача укласти з третьою особою - товариством „ВЕЛІС" типовий договір
купівлі - продажу приміщення, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1, застосувавши
як одну із умов договору вартість приміщення в розмірі 319/ триста
дев"ятнадцять/ тисяч 48 гривень.

Постанову може
бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного адміністративного суду
Київської області через Фастівський міськрайонний суд шляхом подачі протягом 10
днів з дня проголошення заяви про апеляційне оскарження та подачею протягом
наступних 20 днів апеляційної скарги.