Справа № 2-а-56/07
Суддя: Янюк Ю.Б.
Дата ухвалення: 2007-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№2-a-56/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
вересня 2007 року. Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Янюка
Ю.Б.

при
секретарі Бочарової
Т.В.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника
відповідача Піскунової
М. І.

представника
третьої особи Березнякової
Л.С. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1до Управління
праці та соціального захисту населення Костянтинівської міської ради про
стягнення недоотриманої одноразової компенсації учаснику ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС та недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

30
серпня 2007 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління
праці та соціального захисту населення Костянтинівської міської ради про
стягнення недоотриманої одноразової компенсації учаснику ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС та недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення. Він
обґрунтовував свої вимоги тим, що є
учасником ліквідації аварії на ЧАЕС та інвалідом третьої групи, і має право у відповідності до ст. 48 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на одноразову компенсацію
в розмірі 30 мінімальних заробітних плат та на щорічну допомогу на оздоровлення
в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Відповідач ухиляється від
сплати йому вказаних коштів у повному обсязі,
не враховуючи при цьому те, що
розмір мінімальної заробітної плати для одноразової компенсації визначається на
момент встановлення інвалідності, а для
щорічної допомоги на оздоровлення, - на
момент виплати. В зв'язку з цим просив зобов'язати відповідача перерахувати та
призначити йому недоотримані виплати у встановленому вказаним законом розмірі.

У
судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути на його
користь з відповідача недоотриману одноразову компенсацію в розмірі
5360грн.40коп. та недоотриману щорічну допомогу на оздоровлення за 2004-2006
роки в розмірі 3469грн.30коп. у відповідності до наведених у позові розрахунків
шляхом списання цих коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету
України.

Представник
відповідача позовні вимоги не визнав,
посилаючись на те, що виплата
позивачу одноразової компенсації в 2003 році в розмірі 189грн.60коп. та щорічної допомоги на оздоровлення у 2004-2006 роках

відповідно
в розмірах 26грн.70коп., 90грн. та
90грн. здійснені у відповідності до вимог
ст. ст. 48, 62, 63 Закону України
"Про статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", постанови Кабінету Міністрів України від 26
липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", постанови Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 "Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи". При цьому враховувалось, що у відповідності до ст. 62 вказаного закону роз'яснення порядку
його застосування проводиться в порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів України,
рішення якого є обов'язковими для виконання всіма органами виконавчої
влади та суб'єктами господарювання. Тобто,
компенсаційні виплати позивачу призведені у встановлених урядом
розмірах.

Представник третьої особи вважає, що
у задоволенні позову слід відмовити,
оскільки вимоги позивача не основані на законі, а списання коштів з казначейського рахунку
без відповідних бюджетних асигнувань не може мати місце в силу ст. 51 Бюджетного кодексу України.

Заслухавши
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши докази у справі, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 являється інвалідом третьої групи, як учасник ліквідації та постраждалий при
виконанні робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 14), у зв'язку з чим користується правами та
пільгами, передбаченими Законом України
"Про статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно
до ст. 48 вказаного Закону інвалідам
третьої групи передбачена одноразова компенсація в розмірі 30 мінімальних
заробітних плат, а також щорічна
допомога на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Управлінням
праці та соціального захисту населення Костянтинівської міської ради позивачу
виплачена 22 серпня 2003 року одноразова компенсація в розмірі 189грн.60
коп.(а.с. 22), а також сплачена щорічна
допомога на оздоровлення у 2004 році в сумі 26грн.70коп., у 2005 та 2006 роках - по 90 грн.(а.с. 4).
Визначаючі розміри вказаних виплат відповідач керувався постановою Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", та
постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 "Про
щорічну допомогу на оздоровлення громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Однак, суд вважає,
що розміри виплаченої позивачу одноразової компенсації та щорічної
допомоги на оздоровлення не відповідають вимогам закону з огляду на наступне.

Згідно з
4.2 ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб , що передбачені Конституцією та
законами України.

Як
встановлено ст. 48 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"

виплата
одноразової компенсації здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності, а для виплати щорічної допомоги на
оздоровлення розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент
виплати.

Статтею
1 Закону України "Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2003
рік" розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2003 року
в розмірі 185грн. на місяць, азі грудня
2003 року - 237грн. Зі змісту вказаної норми закону не вбачається будь-яких
обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з
метою реалізації норми ст. 48 Закону
України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а навпаки, статтею 2 Закону України "Про
встановлення мінімальної заробітної плати на 2003 рік" передбачений
обов'язок Кабінету Міністрів України здійснювати застосування цих норм.

Встановлені вказаними вище постановами Кабінету Міністрів України розміри
щорічної допомоги на оздоровлення не відповідають розмірам, встановленим іншими законами України.
Зокрема, Законом України "Про
встановлення мінімальної заробітної плати на 2003 рік" з 1 січня 2003 року
встановлена мінімальна заробітна плата в розмірі 185грн. на місяць, ст. 89 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2004 рік" мінімальна заробітна плата з 1 вересня 2004
року встановлена в розмірі 237грн., ст.
83 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік"
мінімальна заробітна плата з 1 вересня 2005 року встановлена в розмірі
332грн., ст. 82 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2006 рік" мінімальна заробітна плата
з 1 січня 2006 року встановлена в розмірі 350грн. При цьому вказані закони не
містили обмежень щодо застосування ст.
48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Оскільки
ні Верховна Рада України, ні Кабінет
Міністрів України в наступному будь-яких рішень з цих питань не приймали, то,
виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, при вирішенні цього
спору підлягає застосуванню ст. 48 Закону
України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", з урахуванням розміру
мінімальної заробітної плати відповідно на момент встановлення інвалідності та
на момент виплати, тобто, на момент виникнення права на виплату.

Таким
чином, з урахуванням вже отриманих
виплат, розмір недоотриманої позивачем
одноразової компенсації складає 5360грн.40коп. (185грн. х 30) -
(189грн.60коп.), а розмір недоотриманої
щорічної допомоги на оздоровлення за 2004-2006 роки складає 3469грн.30коп.
(237грн. х 4) + (332грн. х 4) + (350грн. х 4) - (26, 7грн. + 90грн. + 90грн.).

Вказані
суми підлягають стягненню з відповідача і не можуть бути стягнуті, як того вимагає позивач, у безспірному порядку з єдиного казначейського
рахунку Державного бюджету України,
оскільки це б не відповідало вимогам
ст. ст. 25, 51 Бюджетного кодексу України.

У
зв'язку з задоволенням позову з відповідача в дохід держави слід стягнути
судовий збір в розмірі 88грн.29коп., а
також витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі
30грн.

Керуючись
ст. 19
Конституції України, ст. 48 Закону
України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", ст. ст. 1, 2 Закону України "Про
встановлення мінімальної заробітної плати на 2003 рік", ст. 89 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2004 рік", ст.
83 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік", ст. 82 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2006 рік",
ст. ст. 25, 51 Бюджетного кодексу
України, ст. ст. 94,
159-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1задовольнити.

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської міської
ради на користь ОСОБА_1недоотриману
одноразову компенсацію учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, який став інвалідом внаслідок
Чорнобильської катастрофи, в розмірі
5360 гривень 40 копійок, недоотриману
щорічну допомогу на оздоровлення за 2004-2006 роки в розмірі 3469 гривень 30
копійок, а всього 8829 (вісім тисяч
вісімсот двадцять дев'ять) гривень 70 копійок.

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської міської
ради судовий збір в дохід держави в розмірі 88 (вісімдесят вісім) гривень 29
копійок, витрати з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 30 (тридцять)
гривень.

Постанова
може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного
адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня складення постанови суду в повному обсязі заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з направленням її копії до
апеляційної інстанції, або в порядку
ч.5 ст. 186 КАС України.

Суддя
Постанова складена та надрукована в нарадчій кімнаті.