Справа № 2-а-443/08
Суддя: Єфименко В.І.
Дата ухвалення: 2008-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-443/08
Постанова

іменем України

19 листопада 2008 року.

Великоновосілківський районний суд Донецької області у
складі :головуючого - судді

Єфименко В.І.,при секретарі Тахтаровой Н.П.,за участю
позивача ОСОБА_1.,пред-ставників відповідачів; управління праці та соціального
захисту населення(далі УПСЗН) Великоновосілківської райдержадміністрації-Улюри
О.М. та головного управління Державного
казначейства України у Донецькій області-Худякова В.В.,розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду смт Велика Новосілка справу за позовом ОСОБА_1
до Великоновосілківського УПСЗН та головного управ-ління Державного казначества
України у Донецькій області про визнання дій неправо-мірними та стягнення
недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2004-2008 роки,-

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
відповідачів ,в якому просив визнати дії
УПСЗН Великоновосілківської райдержадміністрації неправомірними з
недорахування і невиплати йому за 2003 -2008 роки щорічної грошової допомоги у
розмірі 4-х мінімальних заробітних плат на оздоровлення на час виплати,як учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1-ої категорії і інваліду 3 групи , передбаченої ст.48
Закону України “ Про статус та соціальний захист громадяд,які постраждали
внаслідок Чорно-бильської катастрофи”(далі Закон),а всього 8357,00грн.

Із розрахунку позивача ,йому перший відповідач повинен
був сплатити: у 2003 р.-798,50

грн.( 205 грн х 4 мін. з/п); у 2004 році -1050,50 грн.(
268грн. розмір мінімальної зарплати х 4 ); у 2005 році -1328,00 грн.( 332
грн.м.з/п х 4 ); у 2006 році-1400,00 грн.(350 грн.м.з/п х 4); у 2007 р.- 1680,00 грн.( 420 грн.м.з/п. х 4)
; у 2008 році- 2100 грн.(525 грн.м.з/п. х 4 ), а

всього -8357,00 грн.. Тоді як УПСЗН йому виплатило за 2003 р.-21,50 грн.; за 2004
рік- 21,50 грн.; у 2005 р.- 21,50 грн.; у 2006 році-90,00 грн.; у 2007 р.
- 90,00 грн.; у 2008 році-90,00 грн.,а всього 334,50 грн. Вважає ,що
недоотримав на оздоровлення 8022 грн.50 коп. (8357,00 грн.- 334,50 грн.) .На
його прохання виплатити заборгованість
на оздоровлення у розмірі,встановлених
вищезазначеним Законом ,відповідач- УПСЗН відмовилось від доб-ровільного
виконання його вимоги.Тому він і прохає визнати дії першого відповідача у
відповідності до норм Конституції і вищезазначеного Закону неправомірними і
стягнути з нього на його користь недоплачену допомогу на оздоровлення за
2003-2008 роки ,у сумі- 8022,50 грн..

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги.

Представник першого відповідача УПСЗН- Улюра О.М.позовні
вимоги не визнала і надала суду письмові заперечення на позовну заяву.В
обгрунтування своїх заперечень ,

відповідач посилається на положення згаданого Закону,які
передбачають,що розміри допомоги і пов*язані з реалізацією цього закону,встановлюються
і регулюються Законом про державний бюджет на відповідний рік,а саме інвалідам
3 групи відповідно на 2003 -2005 роки
було встановлено до виплати 21,50 грн. ,на
2006 р.- 90,00 грн.,на 2007 р.- 90,00 грн.,на 2008 р.-90,00 грн.,що і було
зроблено.Разом з цим представник відповідача звернула увагу суду на те
,що.Законом України “ Про Державний бюджет України на 2006 рік” в частині виплати компенсацій і допомоги у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати зупинено,а статті 101 Закону
України” Про Державний бюджет на 2007 рік та 73 Закону України “ Про державний
бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України “ надано право КМУ встановлювати розміри соціальних виплат,які до
чинного законодавства визначаються залежно від розміру міні-мальної заробітної
плати ,або від розміру прожиткового мінімуму в абсолютних сумах у межах асигнувань,передбачених за
відповідними бюджетними прграмами ,

2

рішеннями
Конституційного Суду України від 09.07.2007 року та від 22.05.2008 року
-не

визнані неконституційними.Крім того ,просила застосувати щодопозовних вимог поло-ження
ст.99 КАС України,відмовив позивачу в їх
задоволені,у зв*язку з пропуском ним процесуального строку на звернення за
захистом своїх прав та інтересів.

Представник другого відповідача ,держказначества-Худяков
В.В. просив справу розгля-нути у відповідності до чинного законодавства.

Заслухавши пояснення сторін,дослідивши їхню правову
позицію викладену письмово,а

також наявні докази у справі,суд дійшов висновку про
наступне.

Позивач ОСОБА_1,є учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС,

постраждалим у зв*язку з цим 1-ої категорії та інвалідом
3 групи,що підтверджується посвідченням НОМЕР_1, виданого на його ім*я
30.05.1994 року та повторною довідкою МСЕК
серії ДОН-05 № 017030 від 25.04.2005
року.

Відповідно до ст.48 Закону України “ Про статус і
соціальний захист громадян,які пост-раждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” від 28.02.1991 року № 796-Х11 перед-бачена щорічна допомога на оздоровлення,інвалідам 1 і 2 групи-п*ять мінімальних заробітних
плат,інвалідам 3 групи-чотири
мінімальних заробітних плат.Розмір мінімаль-ної заробітної плати визначається
на момент виплати.

За період з 2003 -2008 р.р. УПСЗН виплатило позивачу
щорічну допомогу на оздоров-лення у розмірах: за 2003 р.-21,5 грн.; за 2004
р.-21,50 грн.; за 2005 р.- 21,50 грн.,уста-новлених постановою КМУ від
26.07.1996 року № 836 “ Про компенсаційні виплати особам,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”( далі
-постанова № 836),

а за 2006-2008
роки щорічно по 90,00 грн. ,установлених постановою КМУ від 12.07.2005 року № 562 “ Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам ,які постраждалии внаслідок Чорнобильської
катастрофи( далі -постанова № 562).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи місцевого самоврядування,їх посадові
особи зобов*язані діяти на підставі,в
межах повноважень та у спосіб,що
передбачені Конституцією та законам України.

Зазначеними постановами за №№ 836 та 562 всупереч Закону
№ 796-Х11(який встановив розмір щорічної допомоги як величину,кратну відносно
до розміру мінімальної заробітної плати ,визначеної Законом на час здійснення
виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі
,а саме ,постановою № 836 для інвалідів 3 групи-21,5 грн,постановою №562 для
інвалідів 3 групи-90 грн..

З моменту прийняття
вищезазначених постанов,якими встановлені розміри щорічної до-помоги на
оздоровлення залишилися незміними на 2001-2005 роки,у той час,як Верхов-ною Радою України неодноразово
змінювався розмір мінімальної заробітної плати, щоріч-но затверджувався державний бюджет.

Тому ,оскільки ні Верховна Рада України,ні КМУ в наступному будь-яких рішень із цих

питань не
приймали,то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами при вірішенні
даного спору ,підлягають
застосуванню ст.48 Зако-ну України № 796-Х11 та Закони України про Державний бюджет України на 2001-2005
р.р.,а не постанова № 836 .

Тому,дії відповідача УПСЗН в частині виплати позивачу грошової допомоги
на оздоров-лення у розмірі 21,5 грн за
2003-2005 роки, слід визнати неправомірними.

Проте не можуть бути визнані неправомірними дії
відповідача при нарахуванні позивачеві допомоги на оздоровлення в 2006 -2008
роках,оскільки пунктом 37 статті 77
Закону України “ Про Державний бюджет України на 2006 рік”,який до теперішнього
часу не визнаний неконституційним КСУ ,дія
абзацу другого та третього частини четвертої ст.48 Закону була зупинена
в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на
2006 рік .

3

Рішеннями Конституційного Суду від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 не визнанні
неконституційними,відповідно,статті 109 Закону України “ Про державний бюджет
України на 2007 рік та 73 Закону України “ Про Державний

бюджет України на 2008 рік,якими надано право КМУ
встановлювати розміри соціаль-них виплат,які до чинного закондавства
визначаються залежно від розміру
мінімальної заробітної плати або від
розміру прожиткового мінімуму в абсолютних сумах у межах
асигнувань,передбачених за відповідними бюджетними програмами.Тобто,у 2007-2008
роках застосовуються розміри компенсаційних виплат особам,які постраждали
внаслідок Чорнобильскої катастрофи,визначені постановою КМУ № 562.

За відсутності визнання закону про бюджет
неконституційним,у суда нема правових
підстав визнавати дії відповідача за період 2006-2008 роки,протиправними.

Оскільки позивачу
було виплачено на оздоровлення за
2003-2005 роки по 21,5 грн.,а всього 64,50 грн,а розмір мінімальної заробітної
плати згідно Закону України №1328-1У від 25.11.2003 року “ про державний бюджет
України на 2004 р. на момент виплати заборгованості за 2001-2003 р.р. становив
205 грн.,а згідно Закону України № 2285-1У від 23.12.2004 р.” Про Державний
бюджет України на 2005 р.” на момент виплати заборго-ваності за 2004-2005 р.р.
становив 262 грн.,а не 268 грн. в 2004 році і 332 грн в 2005 році,як вказує
позивач,то йому залишилось доплатити за 2003 рік -654,00 грн.(205 грн.х 4 м.з/п.)- 21
грн.50 коп.) , за 2004 рік -1026,50 грн.( 262 грн.х 4 мін.з/п)-21,5
грн.) і за 2005 із того ж розрахунку,що і за 2004 рік -1026,50 грн..А всього
2707,00 грн.,що покладається на першого відповідача за рахунок державного бюджету України.

Доводи представника відповідача про те,що позивачем
пропущені процесуальні строки на звернення за захистом своїх прав та інтересів безпідставні,оскільки
у відповідності до п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на
вимогу про відшкодування шкоди ,завданої каліцтвом,іншим ушкодженням здоров*ю
або смертю.В нашому випадку

позивачем заявлена вимога про відшкодування
шкоди,завданої його здоров*ю при ліквіда-ції наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно до п. 7 ст.4.Декрету КМУ “ Про державне мито”,
органи соціального забезпечення звільнені від сплати держмита.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст.158-163 КАС
України,-постановив:

Позов ОСОБА_1 до Великоновосілківського управління праці
та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної
адміністрації Донецької області та Головного управління Державного казначейства
України у Донець-кій області про визнання дій неправомірними та стягнення
недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення, як учаснику і інваліду 3
групи ліквідації аварії на Чорноби-льській АЕС за 2003 - 2008 роки-задовольнити
частково.

Визнати неправомірною відмову Великоновосілківського
управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської
райдержадміністрації в виплаті ОСОБА_1щорічної
грошової допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних
заро-бітних плат за 2003-2005 роки.

Стягнути з Великоновосілківського управління праці та
соціального захисту населення Великоновосілківської райдержадміністрації
Донецької області за рахунок Державного бюджету України (КПКВ 2501250,
КЕКВ1341,№ рахунку 01488)на користь

ОСОБА_1 недоотриману суму щорічної грошової допомоги на
оздоровлення за 2003-2005 роки у розмірі 2707 грн..

У задоволені іншої частини позову-відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного
адміністративного суду через Великоновосілківський районний суд шляхом подачі в
10 денний смтрок з дня її

проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20

днів апеляційної скарги або в порядку ч.5 ст.186 КАС
України.

Суддя
В.І.Єфименко