Справа № 2а-101/08
Суддя: Сіренко М.О.
Дата ухвалення: 2008-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2а-101/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

6 листопаду
2008 року Центрально-Міський районний суд м. Макіївки Донецької області у
складі:

головуючого судді Сіренко М.О.

при секретарі Карпенко Ю.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача
Тверженковой І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Макіївки
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення Центрально-Міської районної адміністрації Макіївської міської
ради „Про визнання відмови неправомірною та стягнення недоотриманих сум
щорічної грошової допомоги за 2004-2008 роки”,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2008
року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання неправомірною відмову
Управління праці та соціального захисту населення Центрально-міської районної
адміністрації Макіївської міської ради щодо виплати недоотриманих сум щорічної
допомоги к Дню Перемоги за 2004-2008 роки та стягнення 13320,80грн.

Свої вимоги
позивач обґрунтував тим, що є інвалідом 2 групи, внаслідок захворювання
пов'язаного з ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС, і має право на пільги,
встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, у
тому числі і на пільгу, яка щорічно виплачується до 5 травня, але не в розмірі,
який встановлений ст..7 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” від 22.10.1993р. Вважає, що відповідач протягом
2004-2008рр. сплачував йому цю грошову допомогу невірно, тому що вона повинна
складати вісім мінімальних розмірів пенсії за віком. Просив стягнути з
відповідача недотримані суми за ці роки на загальну суму 13320,80грн. та
визнати відмову відповідача щодо виплати недоотриманих сум неправомірною.

В судовому
засіданні позивач підтримав свої вимоги і пояснив, що вперше з письмовою заявою
про виплату недоотриманих сум грошової допомоги він звернувся у серпні 2008р.
Але, незважаючи на це, він вважає, що відповідач порушив його право на
отримання одноразової грошової допомоги у розмірі відповідно до вимог Закону
України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

Представник
відповідача позов не визнала та пояснила, що виплата допомоги здійснювалася
щорічно. Відповідно до ст.. 99 КАС України позивачем пропущений строк звернення
до адміністративного суду щодо вимог про стягнення заборгованості за
2004-2007р.р., що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Крім того, на
підставі ст.. 17 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, роз'яснення порядку застосування закону провадиться у
Порядку, визнаному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими
для виконання місцевими органами виконавчої влади. Фінансування витрат
здійснюється за рахунок державного бюджету. В частині 2 статті 95 Конституції
України передбачено, що виключно Законом України „Про Державний бюджет”
визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків. Щорічно до 5 травня інвалідам війни надається
одноразова допомога у розмірах. Передбачених постановою КМУ в межах бюджетних
призначень, встановлених Законом України „Про Державний бюджет”. Згідно ст.. 34 Закону України „Про державний бюджет
України на 2004р.”, передбачена виплата щорічної одноразової допомоги
відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” для інвалідів війни 2 групи у розмірі 260грн., в 2005р. -
330 грн., в 2006 р. - 330 грн., в 2007р. - 360грн., в 2008р. - 400грн., яку
позивач отримав своєчасно. Тому, просила відмовити в позові.

Суд, вислухавши
пояснення сторін, дослідив надані докази, вважає, що заявлені позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

ОСОБА_1 є
інвалідом війни. інвалідом 2 групи. Йому протягом 2004-2008р.р. була сплачена
одноразова грошова допомога до 5 травня: у 2004р. - 160грн., у 2005р. -
330грн., у 2006р. - 330 грн., у 2007р. - 360 грн., у 2008р. - 400грн.

Відповідно до
ст.. 13 Закону України №3551-ХП „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, інвалідам війни та прирівняним до них особам щорічно до 5
травня виплачується разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій
за віком.

Ця виплата
здійснюється органами праці та соціального захисту населення через відділення
зв'язку або через установи банків /шляхом перерахування на особовий рахунок
утримувача/ пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є
пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Враховуючи
положення ст.. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” в редакції, яка діяла на момент спірної виплати, мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб.
Які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до
ст.. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Як роз'яснено
постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 1.11.1996р. „Про застосування
Конституції України при здійсненні правосуддя”, щодо необхідності оцінки
нормативно-правових актів будь-якого державного чи іншого органу на предмет їх
відповідальності, як Конституції України, так і закону, визначено, що у випадку
встановлення судом невідповідності чи суперечності нормативно-правового акту,
який підлягав застосуванню, суд зобов'язаний застосувати закон, що регулює ці
правовідносини.

Згідно Закону
України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” розмір прожиткового мінімуму
та відповідно розмір мінімальної пенсії за віком з 1.04.2007р. встановлено в
розмірі 410,06грн.

Незважаючи на
те, що розділом Ш Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” було встановлено певні обмеження, щодо виплати щорічної
разової допомоги до 5 травня, проте Рішенням Конституційного Суду України від
9.07.2007р. № 6-рп/2007 положення статті 29 закону України №489-У визнані
неконституційними.

Також визнані
неконституційними положення п.20 розділу П Закону України „Про Державний бюджет
України на 2008 рік” на підставі п.2 Рішення Конституційного Суду України від
22.05.2008р. № 10-рп/2008 стосовно виплати разової грошової допомоги. Зокрема,
інвалідам війни.

Суму
прожиткового мінімуму на 2007 рік на одну особу, яка втратила працездатність, в
розрахунку на місяць, встановлено Законом України „Про Державний бюджет України
на 2007 рік” у розмірі 406грн. з 1.04.2007р. по 30.09.2007р. Проте, ст.. 62
цього Закону встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком
відповідно до абзацу 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування” з 1 квітня та 1 жовтня 2007р. застосовується прожитковий
мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом 5 частиною 1
цієї статті, збільшений на один відсоток.

Таким чином,
мінімальний розмір пенсії за віком станом на 1.04.2007р. складав 410,06грн.

Відповідно до
ч.2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі,
якщо це необхідно для повного захисту прав. Свобод та інтересів сторін чи
третіх осіб, про захист яких вони просять.

Тому, розмір
щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік повинен складати
410,06х8=3280,48грн. Позивачу сплачено 360грн., недоотримана сума склала: 3280,48-360=2920,48грн.

Мінімальний
розмір пенсії за віком станом на 1.04.2008р. складає 481грн.

Розмір
щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2008 рік повинен складати:
481х8=3848грн. Позивачеві сплачено 400грн., недоотримана сума склала 3848-400=3448грн.

Таким чином,
відмова Управління праці та соціального захисту населення Центрально-Міської
адміністрації Макіївської міської ради у виплаті недоотриманих сум за
2007-2008рр. є неправомірною.

Між тим,
положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік” та Закону
України „Про Державний бюджет України” на 2006 рік” щодо розміру разової
допомоги ветеранам війни відповідно до Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту” неконституційними не визнавались, що
доводить правомірність застосування зазначених норм відповідачем при виплаті
спірного розміру допомоги за вищезазначені роки.

Крім того,
позивач, вважаючи, що його право було порушено ще в 2004 року, вперше звернувся
з зазначеними вимогами до відповідача в серпні 2008 року, а до суду - в вересні
2008 року, тим самим, пропустив строк звернення до адміністративного суду, що
передбачений ст.. 99 КАС України.

Тому, суд не
вважає відмову відповідача в виплаті недотриманих сум разової грошової допомоги
за 2004,2005,2006 роки неправомірною, а відповідно, вимоги про стягнення таких
сум не підлягають задоволенню.

Керуючись
Законом України „Про статус ветеранів війни. гарантії їх соціального захисту”,
ст. ст. 8,9,10,11,69-72,86,99,158-163,167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати
неправомірною відмову Управління праці та соціального захисту населення
Центрально-Міської районної адміністрації Макіївської міської ради в виплаті
ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі восьми мінімальних
пенсій за віком за 2007, 2008 роки.

Стягнути з
Управління праці та соціального захисту населення Центрально-Міської районної
адміністрації Макіївської міської ради на користь ОСОБА_1 недоотриману суму
щорічної допомоги до 5 травня за 2007 рік у розмірі 2920,48грн., за 2008 рік у
розмірі 3448грн.

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 про визнання відмови Управління праці та соціального
захисту населення Центрально-Міської адміністрації Макіївської міської ради
щодо недоотриманих сум щорічної грошової допомоги за 2004,2005,2006 роки
неправомірною та стягнення недоотриманих сум щорічної допомоги за
2004,2005,2006 роки - відмовити.

Постанова може
бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подання
заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня її проголошення, а
апеляційної скарги - протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя М.О.
Сіренко