Справа № 2-а-83/2008
Суддя: Ільченко О.І.
Дата ухвалення: 2008-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2-а-83/2008 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 травня 2008
року
місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний
суд
Чернігівської області в складі: головуючого судді Ільченка О.І., при
секретарі Іценко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуки
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України
в Чернігівській області про стягнення грошової компенсації за недоотримане речове майно при
звільненні, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача Головного
управління МНС України в Чернігівській області 2261,36 грн. як грошову
компенсацію за недоотримане речове майно. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 21
жовтня 1992 року вона перебувала на службі в Державній пожежній охороні. 01
грудня 2005 року вона була звільнена з роботи у зв”язку з виходом на пенсію за
вислугою років. За період проходження
служби в державній пожежній частині № 9 вона не в повному обсязі отримувала
речове майно, яке підлягало видачі при проходженні служби. Так, станом на
30.12.2005р. сума до виплати замість належних речей форменного обмундирування
по плану 2005 року становила 2261,36 грн. Проте в листі відповідача їй було
відмовлено у виплаті грошової компенсації за речове майно, оскільки розрахунок
можливий тільки форменим одягом.

Позивачка у
судовому засіданні підтримала свої вимоги посилаючись на обставини викладені у
позові, просила такі задовольнити.

Відповідач у судове засіданні не з”явився,
але подав письмове заперечення у якому позовні вимоги не визнає, оскільки при
звільненні у відставку розрахунок за недоотримане речове майно здійснюється
лише речовим майном, яке належить до видачі на момент звільнення. ОСОБА_1
звільнилася у званні молодшого сержанта внутрішньої служби, тобто була особою
начальницького складу МНС України. А тому нормативне обгрунтування позову щодо
забезпечення осіб органів внутрішніх справ, військовослужбовців грошовою
компенсацією за неотримане речове майно є безпідставним, оскільки позивач не
мав статусу військовослужбовця. Крім того, відповідач надіслав письмове
клопотання про застосування наслідків пропущення строків звернення до
адміністративного суду.

Вислухавши позивача, враховуючи позицію
відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд
прийшов до переконання про необхідність часткового задоволення позовних вимог з
наступних підстав.

Судом встановлено, що дійсно позивач
проходив службу на різних посадах в міжрайонному головному відділі податкової
міліції Прилуцької ОДПІ з 09.10.2000 року по 14.07.2005 року (а.с. 14, 118).

Суд не може прийняти доводи позивача про
його роботу у вихідні та святкові дні на підставі книг розпоряджень керівництва
МГВПМ на добовий наряд. Адже первинним документом бухгалтерського обліку для
нарахування, в тому числі, заробітної плати є табель обліку робочого часу, який
відкривається щомісячно на всіх працівників. Проте, сторонами на оспорюється,
що в таких табелях позивача відсутні відмітки про залучення його до роботи у
святкові та вихідні дні. Також позивачем не було надано будь-яких інших
документів, що підтверджують фактичне відпрацювання ним у святкові та вихідні.

Крім
того, у періоди цілодобового чергування, як зазначає позивач, одночасно мала
місце викладацька діяльність ОСОБА_2. у Прилуцькому фінансово-правовому коледжі
(а.с. 87, 88).

У
зв”язку з цим відсутні підстави передбачені Законом України “Про компенсацію
громадянам втрати частини доходів у зв”язку з порушенням строків їх виплати”
від 19.10.2000 року із послідуючими змінами і доповненнями щодо нарахування та
виплати позивачу відповідної компенсації.

Законом України “Про індексацію грошових
доходів населення” від 03.07.1991 року з послідуючими змінами і доповненнями
передбачено індексацію грошових доходів громадян, одержаних (нарахованих) ними.
В даному випадку заробітна плата та компенсація за неї позивачу у вихідні та
святкові дні не нараховувалась, а тому відсутні правові підстави проведення
такої індексації.

Згідно
постанови Кабінету Міністрів України від 17.11.2001 року “Про формений одяг
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх спра,
військовослужбовців спеціальних моторизованих військових частин міліції
внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу
податкової міліції” затверджено опис і зразки форменного одягу та знаки
розрізнення, в тому числі, для осіб начальницького складу податкової міліції та
яка (постанова) передбачала затвердження норм забезпечення форменим одягом (у мирний час) для таких осіб. Посилання
відповідача на затверджене Наказом ДПА України від 22.10.2003 року Положення
“Про порядок забезпечення, обліку та видачі речового майна в підрозділах
податкової міліції та навчальних закладах державної податкової служби” є
безпідставним, бо таке не є чинним (а.с. 18).

Таким
чином, ДПА в Чернігівській області були порушені права позивача в частині
забезпечення його форменим одягом, а тому необхідно провести відповідну грошову
компенсації, тобто позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Вимоги
позивача в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки належних
сум при звільненні на підставі ст. 117 КЗпПУ не підлягає задоволенню через
недоведеність в судовому засіданні заборгованих сум відповідачами перед
позивачем. Крім того, згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 13 від
24.12.1999 року, передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок
вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та
прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ
тощо).

Задовольняючи
позов лише в частині стягнення грошової компенсації за формений одяг, суд не
знаходить підстав для відшкодування моральної шкоди, а тому в цій частині
позову необхідно відмовити.

Враховуючи,
що судовий збір по справі сплачений у більшому розмірі (51 грн.) ніж
встановлено законом (3,40грн.), тому його необхідно повернути позивачу в
розмірі 47,60 грн.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, -

В И
Р І Ш И В :

Позов
ОСОБА_1 до Управління міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській
області, Прилуцького управління Державного казначейства Головного управління
державного казначейства України в Чернігівській області- задовольнити частково.

Стягнути
з Управління міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області на
користь ОСОБА_1 - 1692,09 (одну тисячу
шістсот дев”яносто дві) грн. 09 коп. -
грошової компенсації за неотримане речове майно при звільненні.

У
позові ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди відмовити.

Копію
постанови не пізніше наступного дня після її проголошення надіслати відповідачу
ГУ МНС України в чернігівській області.

Постанову може бути оскаржено до Київського
апеляційного адміністративного суду через Прилуцький міськрайонний суд
шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
проголошення постанови, апеляційна скарга на потсанову суду має бути подана
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в
порядку ч.5 ст.186 КАС України.

Головуючий О.Ільченко