Справа № 2а-53/2008
Суддя: Пушкарчук В.П.
Дата ухвалення: 2008-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-53/2008р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2008
року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі: головуючого - судді
Пушкарчук В.П.

при
секретарі Самохіній
О.О.

за сторін, представників сторін ОСОБА_1., розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Луцької міської
ради, третя особа на стороні відповідача
ОСОБА_4., третя особа на стороні позивача
ОСОБА_3. про визнання недійсним рішення Луцької міської ради,

встановив:

ОСОБА_2. . звернулася в суд з адміністративним позовом до Луцької міської
ради, третя особа на стороні відповідача
ОСОБА_4., третя особа на стороні
позивача ОСОБА_3. про визнання недійсним рішення Луцької міської ради, вказавши на ті обставини, що згідно рішення Луцької міської ради № 2/2
2 від 26.07.2002 року " Про передачу громадянам міста земельних ділянок у
власність для обслуговування жилих будинків,
господарських будівель і споруд" вирішено передати громадянам
ОСОБА_2. , ОСОБА_4, ОСОБА_3.,
жителям АДРЕСА_1 у спільну сумісну власність земельну ділянку - при
будинкову територію. На підставі даного рішення видано Державний акт на право
власності на вказану земельну ділянку.

Позивач
вказала, що із заявою про передачу їй
земельної ділянки у власність для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд вона не
зверталася, аналогічно як і на видачу
Державного акту на право власності на землю. Достовірність наведеного
стверджено висновком почеркознавчої експертизи заяв від імені ОСОБА_2. , ОСОБА_3.,
проведеної НДЕКЦ УМВС у Волинській області № 44 від 27.06. 2006 року.

Крім
того, при виділенні земельної ділянки
для приватизації невірно враховано розміщення комунікацій, що на даний час створює перешкоди позивачці в
належному користуванні своєю квартирою,
проходом до неї.

Позивач
вказала, що про оспорюване рішення вона
дізналася під час розгляду в суді справи за позовом ОСОБА_4. про поділ
приватизованої при будинкової території і за своїм позовом про визнання
недійсним Державного акта на право приватної власності на спірну земельну
ділянку.

Покликаючись
на наведене просила визнати нечинним і скасувати рішення Луцької міської ради №
2/2 від 26.07.2002 року " Про передачу громадянам міста земельних ділянок
у власність для обслуговування жилих будинків,
господарських будівель і споруд" в частині п. 102 додатку даного
рішення про затвердження громадянам міста технічної документації зі складання
державного акту направо власності на землю по АДРЕСА_1, а саме: громадянам ОСОБА_2. , ОСОБА_4,
ОСОБА_3.

Представник
відповідача ОСОБА_1. в судовому засіданні пояснив, що приватизація земельних ділянок проведена
згідно вимог земельного законодавства. На рахунок підроблення підписів він
пояснити не може. При вирішенні справи покладається на

2

погляд
суду. Просить врахувати, що позивачем
пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Третя
особа на стороні відповідача ОСОБА_4.,
не визнавши позову, пояснив, що позивач підписувала заяву про приватизацію
при будинкової території. Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши
пояснення сторін, проаналізувавши
документи справи суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних
підстав.

Відповідно
до ч. 2 ст. 100 КАСУ якщо суд визнає
причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і
вирішується в порядку, встановленому цим
Кодексом.

При вирішенні питання вчасності звернення до суду суд враховує, що позивач дізналася про оспорювань рішення
при розгляді справи за її позовом до ОСОБА_4. про визнання недійсним Державного
акта про право власності на землю по вул.
Чекаліна, 6 у м. Луцьку, що підтверджено копією позовної заяви, рішенням суду та копією ухвали суду
апеляційної інстанції. Інших доказів,
які б свідчили, що позивач знала
про оспорюване рішення раніше, в
судовому засіданні не встановлено, а
тому суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною і строк
звернення до суду слід поновити.

Відповідно
до ст.
12 ЦК України
особа здійснює свої права вільно, на
власний розсуд.

Право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із право
чинів, що закріплено ст.
328 ЦК України. ст.
202 ЦК України
встановлено, що право чином є дія
особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та
обов"язків.

Дво- чи
багатостороннім право чином є погоджена дія двох або більше сторін.

Позивач
в судовому засіданні ствердила, що ні
вона ні ОСОБА_3. до Луцької міської ради із заявами про приватизацію землі та
видачу спільного з ОСОБА_4. державного акта на право власності на землю не
зверталися.

Достовірність
наведеного підтверджено висновком почеркознавчої експертизи заяв від імені
ОСОБА_2. , ОСОБА_3., проведеної НДЕКЦ УМВС у Волинській області №
44 від 27.06. 2006 року, з якого
вбачається, що підписи в заявах про
передачу безоплатно в спільну сумісну власність земельної ділянки від імені
позивачки та від імені ОСОБА_3. виконаний не ними, а іншою особою з наслідуванням їхніх
підписів.

Отже, земельна ділянка поАДРЕСА_1 була надана
сторонам по справі у користування, а
згодом у приватну власність без відому сторін,
їхньої волі і згоди.

Згідно ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні
особи набувають права власності на землю на підставі рішення відповідного
органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно
до ст.
118 ЗК України громадянин ,
зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, міської ...держадміністрації або до сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Відповідна
... рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу земельної ділянки у
власність надає дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки.

Проект
відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян
організаціями, які мають відповідні
дозволи.

Оскільки
позивач згідно вимог ст. ст.
116, 118 ЗК України із заявою про
передачу земельної ділянки до міської ради не зверталася, то і рішення Луцької міської ради № 2/2 від
26.07.2002 року " Про передачу громадянам міста земельних ділянок у
власність для обслуговування жилих будинків,
господарських будівель і споруд" в частині п. 102 додатку даного
рішення про затвердження громадянам міста технічної документації зі складання
державного акту направо власності на землю по АДРЕСА_1, а саме: громадянам ОСОБА_2. , ОСОБА_4,
ОСОБА_3. не можна вважати таким,
що прийнято згідно вимог чинного законодавства.

На
стягненні судових витрат позивач не наполягає.

з

Керуючись ст.
ст. 11, 100, 102, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 166 КАС
України, ст. ст. 12,
202, 2-3, 316,
328 ЦК України, ст. ст.
116, 118 ЗК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити
пропущений з поважних причин строк звернення до суду в справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Луцької міської ради,
треті особи на стороні відповідача ОСОБА_4., третя особа на стороні позивача ОСОБА_3. про
визнання недійсним рішення Луцької міської ради.

Адміністративний
позов задовольнити.

Визнати
нечинним та скасувати рішення Луцької міської ради № 2/2 від 26.07.2002 року
" Про передачу громадянам міста земельних ділянок у власність для
обслуговування жилих будинків,
господарських будівель і споруд" в частині п. 102 додатку даного
рішення про затвердження громадянам міста технічної документації зі складання
державного акту направо власності на землю по АДРЕСА_1, а саме: громадянам ОСОБА_2. , ОСОБА_4,
ОСОБА_3.

Постанова
може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через
Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження постанови протягом десяти днів з дня її проголошення та подачі
апеляційної скарги на постанову суду протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.

Постанова
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений статтею 186 КАС
України, постанова суду набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.