Справа № 2-а-45/08
Суддя: Філь О.Є.
Дата ухвалення: 2008-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 грудня 2008 року
справа № 2-а-45/08

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у
складі:

Головуючого судді

Філь О.Є.

при секретарі

Дубіна Т.В.

з участю:

представника
відповідача

Шаповалової В.В.

розглянувши у відкритому адміністративну справу

судовому засіданні

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення
Красноармійської міської ради Донецької області

про

Визнання неправомірною відмови у виплаті одноразової
щорічної грошової допомоги у розмірах встановлених законом, про стягнення
заборгованості з недоотриманої одноразової щорічної грошової допомоги

В С Т А Н О В И В: Позивач
ОСОБА_1 звернувся
до суду з адміністративним позовом до
Управління праці та соціального захисту населення
Красноармійської міської ради Донецької області про визнання неправомірною
відмови у виплаті одноразової грошової допомоги у розмірах встановлених
законом, про стягнення заборгованості з недоотриманої одноразової щорічної
грошової допомоги.

В
обґрунтування позову вказав, що він має
статус інваліда війни 2 групи.

Згідно ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» має пільги на щорічне утримання до 5 травня в
розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Відповідач виплатив йому до 05.05.2003р. - 120,00 грн.,
до 05.05.2004р. - 160 грн., до 05.05.2005р. - 330 грн., до 05.05.2006р. - 330
грн., до 05.05.2007р. - 360 грн.

Мінімальна пенсія за віком в 2003 році складала - 50,00 грн. Відповідач повинен був
виплатити йому грошову допомогу в 2003 році в сумі 50,00 грн. х 8 = 400 грн.

Мінімальна пенсія за віком в 2004 році складала 92,45 грн.
Відповідач повинен виплатити йому грошову допомогу в сумі 92,45 грн. х 8 =
738,60 грн.

Мінімальна пенсія за віком в 2005 році складала 332 грн.
Відповідач повинен виплатити йому грошову допомогу в сумі 332 грн. х 8 = 2656
грн.

Мінімальна пенсія за віком в 2006 році складала 359 грн.
Відповідач повинен виплатити йому грошову допомогу в сумі 359 грн. х 8=2872,00
грн.

Мінімальна пенсія за віком в 2007 році складає 410 грн.
Відповідач повинен виплатити
йому грошову допомогу
в сумі 410 грн. х 8= 3280,00
грн.

Таким чином відповідач йому недоплатив грошову допомогу
до 5 травня за 2003, 2004, 2005, 2007 роки в сумі 8964,15 грн.

Тому просить визнати незаконною відмову Управління праці
та соціального захисту населення м. Красноармійська в виплаті йому щорічної
грошової допомоги до 5 травня в розмірах, встановлених законом і стягнути з
відповідача на його користь заборгованість по недоотриманій грошовій допомозі
до 5 травня за 2003, 2004, 2005, 2006, 2007 роки в сумі 8964,15 грн.

Позивач ОСОБА_1 в
судове засідання не з»явився, про час ы місце розгляду справи повідомлений
належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник
відповідача позов не визнав і в судовому засіданні пояснив, що розміри щорічної
разової грошової допомоги
відповідної категорії
громадян, на яких
розповсюджується дія Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» встановлюється Законом про державний бюджет на відповідний
рік, а саме інвалідам війни 2 групи були встановлені суми грошової допомоги:
2003 рік - 120,00 грн. (ст.28 Закону України «Про державний бюджет України на
2003 рік»); 2004 рік - 160,00 грн. (ст.44 Закону України «Про державний бюджет
України на 2004 рік»); 2005 рік - 330,00 грн. (ст.30 Закону України «Про
державний бюджет України на 2005 рік»); 2006
рік - 330,00 грн. (ст.30 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік»); 2007 рік - 360,00 грн.
(ст.29 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»).

Вказані суми були отримані Позивачем ОСОБА_1 у повному
обсязі.

Згідно ст.ст.
13,17-1 Закону України
«Про статус ветеранів
війни, і гарантії їх
соціального захисту», виплата
разової грошової допомоги встановлена
щорічно до 5 травня. Доводи ОСОБА_1 є не обгрунтованими, оскільки відповідно до
вимог ч.2 ст.95 Конституції України виключно Законом про державний бюджет
України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби,
розмір і цільове спрямування цих видатків. Управління праці та соціального
захисту населення м. Красноармійська саме в визначеному законом про державний
бюджет України сплачує позивачу щорічно одноразову допомогу як інваліду війни 2
групи, отримуючи видатки з державного бюджету України в розмірі, встановленому
зазначеним законом на відповідний рік.

Крім того, позивачем пропущений строк позовної давності
для звернення до суду з зазначеним позовом для захисту свого порушеного права.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне:

Позивач
ОСОБА_1, згідно з посвідченням серії НОМЕР_1, визнаний інвалідом 2 групи і має
право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни і
інвалідів війни (а.с.3).

Згідно довідки, відповідач виплатив позивачу щорічну
разову допомогу за 2003 рік - 120 грн.,
за 2004 рік - 160 грн., за 2005 рік - 330 грн., за 2006 рік - 330 грн., за 2007
рік - 360 грн. /а.с.5/.

На
звернення позивача до відповідача із заявою, відповідач повідомив, що виплату
проводив згідно із Законом України «Про
Державний бюджет України» (а.с. 4,5).

Згідно ч. 2 ст.
19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та Законами України.

Пунктом 1 ст. 92
Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються
права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина.

Відповідно до ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справ
керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади,
органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України. Суд вирішує
справи на підставі Конституції та
законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти,
прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України,
закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт,
який має вищу юридичну силу.

Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня
1993 року № 3551-12.

Відповідно до ст.7
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,
до інвалідів війни належать військовослужбовці, особи вільнонайманого складу,
які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання,
одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов'язків військової
служби, пов'язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією
наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з
участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням
ядерними матеріалами.

Відповідно до ст.13
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова
допомога у розмірах: інвалідам першої групи - десять мінімальних пенсій за
віком, другої групи - вісім мінімальних пенсій за віком, третьої групи - сім
мінімальних пенсій за віком.

Фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього
Закону, відповідно до статті 17 здійснюється за рахунок коштів державного та
місцевого бюджетів.

Між тим, розмір мінімальної пенсії згідно з Постановами
Кабінету Міністрів України у період, за який заявлені вимоги про стягнення
грошової допомоги, становив відповідно 50,00 грн., 92,45 грн., 332,00 грн.,
359,00 грн. та 410,00 грн.

Відповідно до ст.. 22 Конституції України при прийнятті
нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За таких обставин, разова допомога позивачу має бути
виплачена в розмірі, передбаченому ст. 12 Закону України « Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту».

Проте, відповідно ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який,
якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачу було виплачено допомогу щорічно, а відповідно до
ч. 4 ст. 17-1 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» він мав право звернутися за нею та отримати її до 30
вересня відповідного року, в якому здійснювалась виплата допомоги. Відтак з
цього моменту він повинен був дізнатися про порушення свого права.

За таких
обставин, суд відмовляє позивачу в частині позову про стягнення недоплаченої
допомоги за 2003, 2004, 2005, 2006 роки.

Щодо виплати спірної грошової допомоги у 2007 році у
розмірі 300 гривень, суд визнає
зазначену виплату неправомірною з огляду на наступне.

Пунктом 1 рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007
від 09.07.2007 року у справі №1-29/2007 визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є неконституційними), деякі положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік», у тому числі і положення пункту 13
статті 71, яким зупинено на 2007 рік дію частини п'ятої статей 12, 13, 14 та 15
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової
допомоги.

Враховуючи зазначене виплата щорічної разової допомоги до
5 травня, здійснена відповідачем у розмірі 360 гривень, передбаченому Законом
України «Про Державний бюджет на 2007 рік», є такою, що порушує норми спеціального
закону.

Враховуючи положення ст.28 Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне страхування » в редакції, яка діяла на
момент спірної виплати, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного законом.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової
основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації
державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає
Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року №966-14, а також
Законом України „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні
гарантії" від 5 жовтня 2000 року №2017-111, згідно статті 1 якого
прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому числі мінімального
розміру пенсії за віком.

Суму прожиткового
мінімуму на 2007 рік на одну особу, яка втратила працездатність, в розрахунку
на місяць встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2007
рік» від 19.12.2006 р. № 489-У у розмірі 410 гривень з 01.04.2007 року по
30.09.2007 року.

При цьому, статтею 62 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» встановлено, що для визначення мінімального розміру
пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини першої статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1
квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які
втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті,
збільшений на 1 відсоток.

Отже, мінімальний розмір пенсії за віком станом
01.04.2007 рік складав 410, 00 гривень.

Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги до
5 травня за 2007 рік, який повинен бути виплачений позивачеві складає: 410, 00
х 8 = 3280.00 гривні.

Замість передбачених за Законом №3551-12 восьми мінімальних пенсій за віком - а саме 3280.00
гривень, позивачу виплачено тільки 360 гривень.

Тобто недосплачена сума допомоги за 2007 рік складає
3280,00 грн. -360,00 грн.= 2920.00 грн.

Так, відповідно до принципу верховенства права та
законності - суд, при вирішені справи керується принципом верховенства права,
відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими
цінностями та визначають зміст і спрямованість держави. Крім того, як
роз'яснено постановою Пленуму Верховного суду України № 9 від 01.11.1996 року
«Про застосування Конституції України при здійснені правосуддя»,- судам
необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи
іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної ради України,
постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України), підлягають оцінці на
відповідність як Конституції України так і закону.

Стосовно виплат, що здійснені відповідачем у
2003,2005,2006 роках у розмірах, передбачених Законами України «Про Держаний
бюджет» на відповідні роки, то суд вважає такі виплати правомірними, оскільки
наявність статей Законів України «Про Державний бюджет на 2003 рік» та «Про
Державний бюджет на 2005 рік», «Про Державний бюджет на 2006 рік», які
встановлюють розміри щорічної разової грошової допомоги до 05 травня, які не
визнані неконституційними, доводить правомірність застосування зазначених норм
відповідачем при виплаті спірної допомоги за вищезазначені роки.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з Управління
праці та соціального захисту населення м. Красноармійська Донецької області про
стягнення недоотриманої одноразової щорічної грошової допомоги інваліду війни
за 2003, 2004, 2005, 2006, 2007 роки в сумі 8313,15 грн. підлягають задоволенню
частково в сумі 2920,00 грн.

Відповідно до ст.17-1 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічну виплату
разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16
цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через
відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий
рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не
є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Оскільки
відповідач є державною бюджетною установою, суд вважає можливим у відповідності
до ст. 88 КАС України звільнити його від сплати судових витрат на користь
держави.

На підставі
вищевикладеного, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», Закону України «Про Державний бюджет України на
2003 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік», Закону
України «Про Державний бюджет України на 2005 рік», Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік», керуючись ст. ст. 11, 17-20, 69-72, 86,
94, 99, 158-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1
до Управління праці та
соціального захисту населення Красноармійської міської ради Донецької області
про стягнення заборгованості з недоотриманої одноразової щорічної грошової
допомоги задовольнити частково.

Визнати
протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Красноармійської міської ради Донецької
області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1
одноразової щорічної грошової допомоги за 2007 рік відповідно до Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення Красноармійської міської
ради Донецької області за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 заборгованість з
недоотриманої одноразової щорічної грошової допомоги за 2007 рік в сумі
2920,00 грн.

Відмовити
ОСОБА_1 в стягненні з Управління праці та соціального захисту населення
Красноармійської міської ради Донецької області на його користь заборгованість
з недоотриманої одноразової щорічної грошової допомоги за 2003,2004, 2005, 2006 роки.

Постанова
постановлена у нарадчій кімнаті.

Вступна та
резолютивна частина постанови проголошена 9 грудня 2008 року, в повному
обсязі постанова виготовлена 12 грудня 2008 року. Постанова набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Заяву
про апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом десяти днів
з дня складання постанови в повному обсязі до Донецького апеляційного адміністративного
суду через Красноармійський міськрайонний суд. Апеляційна
скарга на постанову суду подається до Донецького апеляційного адміністративного
суду через Красноармійський міськрайонний суд протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно

Суддя:

Постанова не
набула законної сили

Оригінал
знаходиться в справі

Суддя: