Справа № 2-а-374\07
Суддя: Архангельський A.M.
Дата ухвалення: 2007-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Постанова іменем Укр
аїни
6 грудня 2007 року Тетіївс
ький районний суд Київської
області в складі:
головуючого судді: Арханге
льського A.M.
при секретарі: Волошко К.В.

за участю адвоката: О
СОБА_1 на стороні позивача,

розглянувши в відкрит
ому судовому засіданні в м. Те
тіїв адміністративну справу
за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління пра
ці та соціального захисту на
селення Тетіївської райдерж
адміністрації про стягнення
недоотриманих належних сум
щорічної допомоги на оздоров
лення, -

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до с
уду з названим позовом в яком
у вказує, що вона є учасником л
іквідації наслідків аварії н
а Чорнобильській АЕС 1 катего
рії та в зв'язку з цим інвалідо
м 2 групи, а тому згідно ст.48 Зак
ону України "Про статус і соці
альний захист громадян, які п
остраждали внаслідок Чорноб
ильської катастрофи" має пра
во на щорічну грошову допомо
гу на оздоровлення в розмірі
5 мінімальних заробітних пла
т, розмір якої визначається н
а момент виплати. Про те відпо
відач порушує вимоги закону
і за 2000-2007 роки виплатив таку доп
омогу у значно нижчому розмі
рі. Оскільки відповідач відм
овляється провести доплату в
казаної грошової допомоги, т
о позивачка просить суд стяг
нути з нього недоплачену сум
у одноразової грошової допом
оги на оздоровлення за 2000-2007 рік
в розмірі 15506 грн. 50 коп. згідно д
оданого розрахунку.
В судовому засіданні пр
едставник позивача ОСОБА_1
уточнив позовні вимоги і пр
осив суд визнати відмову від
повідача щодо перерахунку вк
азаної грошової допомоги неп
равомірною та стягнути з від
повідача на користь позивача
недоотриману суму грошової
допомоги на оздоровлення за
2000-2007 роки, виходячи з розміру мі
німальної заробітної плати н
а момент виплати. На думку пре
дставника вина відповідача в
тому, що він не здійснював пер
спективні розрахунки потреб
и коштів на забезпечення вик
онання державних програм соц
іального захисту постраждал
ого від наслідків Чорнобильс
ької катастрофи населення ра
йону та не подав їх відповідн
им органам.
Представник управління
праці та соціального захист
у населення Тетіївської райд
ержадміністрації Биховце
ва Л.В. в своїх письмових та у
сних поясненнях заперечує пр
оти позову посилається на те
, що одноразова допомога на оз
доровлення ОСОБА_2 виплач
увалась у відповідності до п
останов Кабінету Міністрів У
країни та Законів України „П
ро Державний бюджет України
на 2000-2007 роки". Крім того ст.62 Зако
ну України "Про статус і соціа
льний захист громадян, які по
страждали внаслідок Чорноби
льської катастрофи" прямо зо
бов'язує управління щорічну
допомогу на оздоровлення про
водить в порядку визначеному
Кабінетом Міністрів України
, рішення якого є обов'язковим
и для виконання міністерства
ми та іншими центральними ор
ганами виконавчої влади Укра
їни, місцевими органами держ
авної влади, всіма суб'єктами
господарювання незалежно ві
д їх відомчої підпорядковано
сті та форм власності. Управл
іння праці та соціального за
хисту населення Тетіївської
райдержадміністрації є розп
орядником коштів, а тому діюч
и відповідно постанов Кабіне
ту Міністрів України не допу
скало порушень законодавств
а, а тому позовні вимоги не обґ
рунтовані.
Суд розглянувши матері
али справи, заслухавши поясн
ення позивача та його предст
авника адвоката ОСОБА_1, п
ояснення представника відпо
відача, та свідка

ОСОБА_4, дослідивши пис
ьмові докази вважає, що позов
ні вимоги підлягають частков
ому задоволенню.
В судовому засіданні вст
ановлено, що ОСОБА_2 є учас
ником ліквідації наслідків а
варії на Чорнобильській АЕС
1 категорії і як ліквідатор от
римувала щорічну допомогу на
оздоровлення в таких розмір
ах: за 2000 - 2004 роки - по 26,70 грн. за кож
ен рік; за 2005 -2007 роки - по 120 грн. за р
ік , а всього за 8 років їй випла
чено 493,50 гривень. Остання випла
та за 2007 рік в розмірі 120 грн. зді
йснена 06.07.2007 року. В квітні 2007 рок
у позивач звернувся до відпо
відача з проханням провести
до рахування та виплатити не
доотримані кошти на оздоровл
ення, про те в задоволенні вим
ог позивача було відмовлено.
Встановлені судом обставини
підтверджуються: поясненням
и представників сторін, пока
зам свідка ОСОБА_4, копією
посвідчення НОМЕР_1, копі
єю рахунку НОМЕР_2 про отр
имання коштів на оздоровленн
я за 2006-2007 роки, копією відповіді
відповідача.
Крім того в судовому зас
іданні установлено із „Полож
ення про відділ у справах зах
исту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи у
правління праці та соціально
го захисту населення Тетіївс
ької райдержадміністрації",
що основною функцією відділу
є здійснення перспективних
розрахунків потреби коштів Ф
онду на забезпечення виконан
ня державних програм соціаль
ного захисту постраждалого в
ід наслідків Чорнобильської
катастрофи населення району
та надання їх відповідним ор
ганам.
Вимоги позивачки ОСОБА
_2 підлягають частковому за
доволенню виходячи із наступ
них підстав.
Відповідно до ст.48 Закону У
країни "Про статус і соціальн
ий захист громадян, які постр
аждали внаслідок Чорнобильс
ької катастрофи " передбачен
а щорічна допомога на оздоро
влення учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС - в р
озмірі п'яти мінімальних зар
обітних плат, розмір якої виз
начається на момент виплати.
Щорічна допомога на оздоров
лення виплачується громадян
ам за місцем їх проживання ор
ганами соціального захисту н
аселення.
Постановами Кабінету Мін
істрів України від 26.07.1996 року №
836 „Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внас
лідок Чорнобильської катаст
рофи" ( далі Постанова КМУ № 836) т
а від 12.07.2005 року № 562 „Про щорічну
допомогу на оздоровлення гр
омадян, які постраждали внас
лідок Чорнобильської катаст
рофи" ( далі Постанова КМУ № 562) в
становлено щорічні виплати н
а оздоровлення за період з 2000 р
оку по 2004 рік в розмірі по 26.70 гри
вен, а з 2005 року по 2007 рік по 100 грив
ен.
На думку суду Постанов
и КМУ № 836 та № 562 суперечать вимо
гам ст. 48 Закону України "Про ст
атус і соціальний захист гро
мадян, які постраждали внасл
ідок Чорнобильської катастр
офи" та іншим Законам України
.
Відповідно до Закону Ук
раїни "Про встановлення міні
мальної заробітної плати на
2000 рік" розмір мінімальної зар
обітної плати встановлено з
01.07.2000 року в сумі 118 гривен, який з
гідно внесень послідуючих зм
ін до Державного бюджету Укр
аїни зростав кожен наступний
рік.
Згідно Закону України "П
ро встановлення мінімальної
заробітної плати на 2002 рік" роз
мір мінімальної заробітної п
лати встановлено з 01.01.2000 року в
сумі 140 грн., який згідно внесен
ь послідуючих змін до Держав
ного бюджету України зростав
кожен наступний рік.
Згідно Закону України
"Про встановлення мінімально
ї заробітної плати на 2003 рік" ро
змір мінімальної заробітної
плати встановлений 185 грн., яки
й згідно внесень послідуючих
змін до Державного бюджету У
країни зростав кожен наступн
ий рік.
Відповідно до ст.89 Зако
ну України "Про Державний бюд
жет України на 2004 рік" з 1 січня 20
04 року розмір мінімальної зар
обітної плати встановлений н
а рівні 205 грн. на місяць, з 1 вере
сня 2004 року-237 грн. на місяць.
Ст. 83 Закону України "Про Д
ержавний бюджет України на 2005
рік" установлений з 1 січня 2005 р
оку розмір мінімальної зароб
ітної плати 262 грн. на місяць, з
1 квітня 2005 року-290 грн., з 1 липня 2005
року-310 грн., з 1 вересня 2005 року-332 г
рн.
Згідно ст.82 Закону України
"Про Державний бюджет Україн
и на 2006 рік" установлений з 1 січ
ня 2006 року розмір мінімальної
заробітної плати 350 грн. на міс
яць, з 1 липня 2006 року-375 грн., з 1 гру
дня 2006 року - 400 грн..

Відповідно до ст.76 Зако
ну України „Про державний бю
джет України на 2007 рік", установ
лено з 1.04.2007 року розмір мінімал
ьної заробітної плати 420 грн. н
а місяць, з 1.07.2007 року 440 грн. на міс
яць та з 1.10.2007 року - 460 грн. на місяц
ь.
Всі вказані Закони не мал
и жодних обмежень щодо засто
сування ст.48 Закону "Про стату
с і соціальний захист громад
ян, які постраждали внаслідо
к Чорнобильської катастрофи
", яка передбачає право позива
ча на щорічну допомогу на озд
оровлення в розмірі 5 мінімал
ьних заробітних плат, а навпа
ки, ст. 2 вказаного вище Закону
України "Про встановлення мі
німальної заробітної плати н
а 2003 рік" передбачено обов'язок
Кабінету Міністрів України
(далі КМУ) здійснювати застос
ування цих норм.
Заперечуючи позов , від
повідач посилається на те , що
згідно ст.62 Закону України "Пр
о статус і соціальний захист
громадян, які постраждали вн
аслідок Чорнобильської ката
строфи" - роз'яснення порядку з
астосування цього Закону Укр
аїни провадиться КМУ, рішенн
я якого є обов'язковими для ви
конання міністерствами та ін
шими центральними органами д
ержавної виконавчої влади Ук
раїни, місцевими органами де
ржавної виконавчої влади, вс
іма суб'єктами господарюванн
я незалежно від їх відомчої п
ідпорядкованості та форм вла
сності. А тому саме в розмірах
, які і визначені КМУ, виходячи
з реальних можливостей Держ
авного бюджету України згідн
о з бюджетними призначеннями
і враховуючи вимоги ст. 95 Конс
титуції України, позивачу пр
оведена виплата зазначеної д
опомоги на оздоровлення.
Але з цими заперечення
ми відповідача суд не може по
годитися з наступних підстав
.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конс
титуції України органи держа
вної влади та органи місцево
го самоврядування, їх посадо
ві особи зобов'язані діяти ли
ше на підставі, в межах повнов
ажень та у спосіб, що передбач
ені Конституцією та законами
України.
За ст.ПЗ Конституції Укр
аїни Кабінет Міністрів Украї
ни у своїй діяльності керуєт
ься Конституцією і законами
України, актами Президента У
країни.
Згідно ч. І ст.9 КАС Україн
и суд при вирішенні справи ке
рується принципом законност
і, відповідно до якого органи
державної влади, органи місц
евого самоврядування, їхні п
осадові і службові особи зоб
ов'язані діяти лише на підста
ві, в межах повноважень та у сп
осіб, що передбачені Констит
уцією та законами України.
Ст. 95 Конституції України,
на яку посилається представн
ик відповідача, передбачено,
що виключно законом про Держ
авний бюджет України визнача
ються будь-які видатки держа
ви на загальносуспільні потр
еби, розмір, і цільове спрямув
ання цих видатків.
Але законами про Держа
вний бюджет України на відпо
відні роки розмір вказаної д
опомоги не визначений, як нап
риклад, розмір одноразової г
рошової допомоги ветеранам в
ійни, на яких поширюється чин
ність Закону України "Про ста
тус ветеранів війни, гаранті
ї їх соціального захисту".
Крім того, ст. 62 Закону Ук
раїни "Про статус і соціальни
й захист громадян, які постра
ждали внаслідок Чорнобильсь
кої катастрофи", на яку також п
осилається відповідач запер
ечуючи проти позову, надає КМ
У право визначати порядок за
стосування цього Закону, але
не делегує йому повноважень
щодо визначення розміру доп
омоги на оздоровлення, встан
овленої цим Законом.
Відповідно до ст.71 Зако
ну України "Про статус і соціа
льний захист громадян, які по
страждали внаслідок Чорноби
льської катастрофи" дія поло
жень цього Закону не може при
зупинятися іншими законами,
крім законів про внесення зм
ін до цього Закону.
Слід зазначити, що дію по
ложень ст.48 вказаного Закону з
упинено на 2006 рік в частині вип
лати компенсацій і допомог у
розмірах відповідно до міні
мальної заробітної плати згі
дно з Законом України від 20.12.2005
року Ж3235-ІУ, до цього Верховна Р
ада України ніяких законів з
цих питань не приймала.
Між тим, визначені Постан
овою КМУ № 836 розміри щорічної
допомоги на оздоровлення за
лишалися тривалий час незмін
ними, хоча розмір мінімально
ї заробітної плати неоднораз
ово змінювався, а з 2005 року Пост
ановою КМУ № 562 розмір цієї доп
омоги був змінений, але всупе
реч ст.48 Закону він також визн
ачений у твердій грошовій су
мі.
Отже, оскільки закони У
країни мають вищу юридичну с
илу над урядовими

нормативними актами, то
суд вважає, що при вирішенні д
аного спору підлягають засто
суванню саме положення ст.48 За
кону "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраж
дали внаслідок Чорнобильськ
ої катастрофи" та положення з
азначених вище Законів про в
становлення розміру мінімал
ьної заробітної плати, а не по
станови КМУ № 836 та №562.
Згідно ч.4 ст.9 КАС Україн
и у разі невідповідності нор
мативно-правового акта Конст
итуції України, закону Украї
ни, міжнародному договору, зг
ода на обов'язковість якого н
адана Верховною Радою Україн
и, або іншому правовому акту с
уд застосовує правовий акт, я
кий має вищу юридичну силу.
Відповідно до ст. ст. 22 , 64 Ко
нституції України зміст і об
сяг прав і свобод людини при п
рийнятті нових законів або в
несенні змін до чинних закон
ів не може бути звужений, а пра
во громадян на соціальний за
хист , інші соціально - економі
чні права можуть бути обмеже
ні, у тому числі зупиненням ді
ї законів (їх окремих положен
ь) лише в умовах воєнного та на
дзвичайного стану на певний
строк .
Таким чином, враховуючи на
ведене, суд вважає, що управлі
ння праці та соціального зах
исту населення Тетіївської р
айдержадміністрації повинн
о було відповідно до свого по
ложення здійснювати перспек
тивні розрахунки потреби кош
тів на забезпечення виконанн
я державних програм соціальн
ого захисту постраждалого ві
д наслідків Чорнобильської к
атастрофи населення району т
а подати їх відповідним орга
нам, а потім виплачувати пози
вачу щорічну допомогу на озд
оровлення виходячи із розмір
у мінімальної заробітної пла
ти на момент виплати.
Поскільки відповідачем
не виконанні покладені зако
нодавством на нього обов'язк
и то позов підлягає до задово
лення
Представник відповідач
а в просить застосувати до да
них право стосунків ст. 100 КАС У
країни суд та відмовити в зад
оволенні адміністративного
позову. Суд вважає, клопотанн
я представника відповідача н
е може бути задоволено, по скі
льки на думку суду позивач не
порушив встановлений ст. 99 КА
С України річний строк для зв
ернення до адміністративног
о суду за захистом прав, свобо
д та інтересів особи. Як встан
овлено, позивач про порушенн
я своїх прав дізнався отрима
вши відповідь з управління п
раці та соціального захисту
населення Тетіївської район
ної державної адміністрації
від 27.08.2007 року, в якому дано офіц
ійне письмове роз'яснення що
до виплати вказаної допомоги
на оздоровлення та відмовле
но в проведенні перерахунку
цієї допомоги всім категорія
м потерпілих, які мають право
на її одержання, що стверджує
ться копією зазначеного лист
а за №7/7/92 від 27.08.2007 року Крім того,
як пояснив представник пози
вача, його довірителю стало в
ідомо про порушення його пра
в, після ознайомлення з рішен
нями Верховного Суду України
та Вищого Адміністративного
Суду України щодо практики з
астосування законодавства, я
ке регулює порядок виплати в
казаної грошової допомоги на
оздоровлення.
Враховуючи вищевикладен
е, суд приходить до висновку, щ
о перебіг річного строку зве
рнення до суду за захистом св
оїх прав для позивача почина
ється з того часу, коли він діз
нався про порушення його пра
в, на що вказано вище в постано
ві, а не з моменту виплати вказ
аної допомоги.
Таким чином, суд вважає
за можливе визнати відмову в
ідповідача щодо перерахунку
вказаної грошової допомоги
неправомірною та стягнути на
користь позивача з відповід
ача недоотриману суму допомо
ги на оздоровлення за 2000 - 2007 рок
и виходячи із слідуючого роз
рахунку. При цьому розмір мін
імального розміру заробітно
ї плати визначається на моме
нт щорічної виплати..
З урахуванням отриманої
суми 26.7грн. та розміру мінімал
ьної заробітної плати на час
виплати позивачу допомоги в
2000 році 118 гривень на користь по
зивача підлягає стягненню за
2000 рік - 563 грн. 30 коп. (118x5 - 26.7); за 2001 році
- 563 грн.30 коп. ( (118x5-26.7); за 2002 році - 673.3 гр
н. (140x5 - 26.7), за 2003 рік - 898.3 грн. (185 х5-26.7): за 20
04 рік, виплачених в квітні 2004 ро
ку - 998.3 гривні (205x5- 26.7), за 2005 рік, випл
ачених в жовтні 2005 року - 1540( 332x5-120), з
а 2006 рік, виплачених в липні 2006 р
оку, - 1775 грн. (375x5 -120), за 2007 рік, виплач
ених в березні 2007 року - 1880 грн.( 400 х
5-120), а всього розмір з 2000 року по
2007 рік недоотриманої допомоги
на оздоровлення визначений
становить в розмірі 8891.5 гривен
.

Поскільки позивач був зві
льнений від сплати судового
збору то судові витрати у від
повідності зі ст. 94 КАС Україн
и підлягають стягненню з від
повідача в доход держави. Від
повідно ст. 88 КАС України суд в
важає за необхідне повністю
звільнити Управління праці і
соціального захисту населен
ня Тетіївської районної держ
авної адміністрації від спла
ти судового збору у розмірі 51
гривня на користь держави та
к як вказаний відповідач є бю
джетною організацією та грош
ові кошти для виплати цього в
иду компенсації, що оспорюва
вся надходять з державного б
юджету
На підставі ст.4 Декрету К
М "Про державне мито" позивач з
вільнений від сплати судовог
о збору на користь держави.
Керуючись ст.ст. 19,22,64, 113 Кон
ституції України, ст.48, 62,71 Закон
у України "Про статус і соціал
ьний захист громадян , які пос
траждали внаслідок Чорнобил
ьської катастрофи", ст. 83 Закон
у України "Про Державний бюдж
ет України на 2002 - 2007 роки", ст.ст.6,9,
17,89,99,100,158-163,185,186 КАС України, Рішення
м Конституційного Суду Украї
ни від 09.07.2007 року, суд, -

постановив:

Позов ОСОБА_2 до упр
авління праці та соціального
захисту населення Тетіївськ
ої райдержадміністрації про
стягнення недоотриманих нал
ежних сум щорічної допомоги
на оздоровлення задовольнит
и частково.
Визнати відмову управлін
ня праці та соціального захи
сту населення Тетіївської ра
йдержадміністрації щодо пер
ерахунку одноразової грошов
ої допомоги на оздоровлення
ОСОБА_2 виходячи з розміру
мінімальної заробітної^ пла
ти неправомірною.
Стягнути з управління пра
ці та соціального захисту на
селення Тетіївської райдерж
адміністрації на користь О
СОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 8891 ( ві
сім тисяч вісімсот дев'яност
о одну) гривню 50 коп. недоотрим
аної суми одноразової грошов
ої допомоги за 2000 - 2007 роки.
Стягнути з управління пра
ці та соціального захисту на
селення Тетіївської райдерж
адміністрації на користь О
СОБА_2 200 ( двісті ) гривень за н
адання юридичної допомоги.

Постанова може бути ос
каржена до Київського апеляц
ійного адміністративного су
ду через Тетіївський районни
й суд протягом двадцяти днів
після подання заяви про апел
яційне оскарження, яка може б
ути подана до суду протягом д
есяти днів з дня проголошенн
я постанови.