Справа № 2-а-54/2007
Суддя: Дунай Л.В.
Дата ухвалення: 2007-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№2-а-54/2007 р.
ПОСТАНОВА

Ім»ям України

8 жовтня
2007 року Верхньодніпровський
районний суд

Дніпропетровської
області

У складі:
головуючого - судді Дунай Л.В.

при секретарі -
Зубачевській О.А. за участю адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську
адміністративну

справу за позовною заявою
ОСОБА_1до Верхньодніпровського районного відділу земельних ресурсів та
Верхівцевської міської ради про визнання недійсними Державних актів на право
приватної власності на землю , виданих
ОСОБА_3 та ОСОБА_4. відповідно , та про
визнання недійсним витягу з рішення виконкому Верхівцевської міської ради № 150
від 21.07.1999 року, -

встановив:

До суду
звернувся позивач - ОСОБА_1 з адміністративним позовом про визнання недійсними
Державних актів на право приватної власності на землю , виданих ОСОБА_3 та ОСОБА_4. відповідно, та про визнання недійсним витягу з рішення
виконкому Верхівцевської міської ради №150 від 21.07.1999 року, посилаючись на наступне: Згідно з рішенням
виконкому Верхівцевської міської ради №150 від 21.07.1999 року ОСОБА_3 згідно
його заяви було передано безкоштовно у приватну власність та постійне
користування земельну ділянку загальною площею 0, 1062га , що знаходиться у АДРЕСА_1

Як стало
відомо позивачу з листа прокурора №61с-05 від 8.12.2005 року , у 1999 році ОСОБА_3 було видано витяг із
зазначеного вище рішення виконкому ,
підписаний колишнім головою міської ради ОСОБА_5 , та заступником голови ОСОБА_10., згідно якого розмір земельної ділянки , що передається у приватну власність і
користування , зазначений 0, 200 га.

На підставі
вказаного витягу з рішення ОСОБА_3 було видано Державний акт на право приватної
власності на землю серії ДП ВДВр №0215,
а на підставі вказаного Державного акта 4.11.2000року було нотаріально
посвідчено договір дарування 0, 200га земельної ділянки , розташованої по АДРЕСА_1на ім"я ОСОБА_4
згідно вказаного договору дарування начальником районного відділу земельних
ресурсів 29.12.2003 року на ім»я ОСОБА_4 було видано Державний акт на право
приватної власності на зазначену земельну ділянку серії ДП № 003812.

Оскільки
позивач на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом , виданого державним нотаріусом Третьої
Севастопольської державної нотаріальної контори 30 жовтня 2001 року , мав право власності на 12 частину житлового
будинку жилою площею 12, 2 кв.м,
розташованого у АДРЕСА_1, - він вважає,
що під час видання вищезгаданих Державних актів було порушене його право
на користування земельною ділянкою , на
якій розташована була належна йому частина будинку. Позивач вважає, що його право користування земельною ділянкою
було порушене у зв»язку з видачею витягу на рішення виконкому Верхівцевської
міської ради №150 від 21.07.1999 року ,
у якому по халатності посадових осіб міської ради були внесені невірні
дані про розмір земельної ділянки , яка
передавалась у приватну власність: замість 0, 1062 га , як це було зазначено у рішенні міської
ради, у витязі зазначено 0, 200га, на підставі вказаного витягу ОСОБА_3
Верхньодніпровським районним відділом земельних ресурсів було видано Державний акт на право приватної власності на землю , а на підставі цього акту

4.11.2000
року було нотаріально посвідчено договір дарування 0, 200га земельної ділянки
від імені ОСОБА_3. на ім»я
ОСОБА_4, а згодом на ім»я ОСОБА_4 було
Верхньодніпровським районним відділом земельних ресурсів видано Державний акт
на право власності на земельну ділянку 29.12.2003 року .

Позивач
прохає визнати недійсним витяг із рішення виконкому Верхівцевської міської ради
№150 від 21.07.1999р , визнати недійсним
Державний акт , виданий 9.09.1999 року
на право власності на земельну ділянку розміром 0, 200га на ім»я ОСОБА_3.,
а також визнати недійсним Державний акт, виданий 29.12.2003 року на ім»я ОСОБА_4
Позивач прохає звільнити його від сплати судового збору , прийнявши до уваги те. Що він є людиною
похилого віку з менш як мінімальними достатками .

Крім
того, позивач прохає суд поновити йому
строк позовної давності , пропущений ним
при зверненні до суду з адміністративним позовом з поважних причин , оскільки він про факт порушення своїх прав на
земельну ділянку дізнався з листа прокурора Верхньодніпровського району за №
61с-05 від 8.12.2005 року у грудні 2005 року ,
а 13.06.2006 року звернувся до Верхньодніпровського районного суду з
позовом про визнання договору дарування домоволодіння недійсним.

У своїй
додатковій адміністративній позовній заяві від19.01.2007 року позивач ОСОБА_1
уточнив, що лише у січні 2006 року він з
одержаних за допомогою прокуратури архівних документів дізнався, що порушені були його права власника на
землю. Знаючи про те, що він є
спадкоємцем після смерті сестри,
ОСОБА_6, яка була власником 12
частини домоволодіння по АДРЕСА_1,
Верхньодніпровський районний відділ земельних ресурсів у 1999році почав
разом з ОСОБА_4. створювати для нього невигідні умови для проживання у цій
частині будинку, користуванні
присадибною земельною ділянкою. У 1999 році Верхньодніпровський районний відділ
земельних ресурсів самовільно , без
дозволу Верховцевської міської ради ,
відчужив частину земельної ділянки площею 0, 0124 га у ОСОБА_1та
приєднав його до садиби ОСОБА_4. Про це свідчить Акт встановлення меж земельних
ділянок , які передаються у приватну
власність від 28.07.1999 року з прикладеними планами земельних ділянок , на яких видно, що земля відчужена на користь ОСОБА_4. У Акті
підпис ОСОБА_1 підроблена , бо в той час
він ще не вступив до права спадкування і його підпис не мав юридичної сили.

На
підставі статті 152 Земельного кодексу України , ч.1 статті 155 Земельного кодексу України
вважає, що такий акт потрібно визнати
недійсним , а самовільно зайняту прибудинкову земельну ділянку площею 0, 1062
га АДРЕСА_1необхідно повернути землекористувачу ОСОБА_1

Тому
доповнив свої прохання перед судом визнанням недійсним Акту встановлення меж
земельних ділянок , які передані у
приватну власність від 21.07.1999 року ,
виданим Верхньодніпровським районним відділом земельних ресурсів та
Верхівцевською міською радою , згідно
якого було передано ОСОБА_3
у приватну власність земельну ділянку площею 0, 200га, розташовану у АДРЕСА_1. А також проханням
визнати недійсною угоду дарування між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.3емельної ділянки
площею 0, 200га , розміщеної у
АДРЕСА_1, посвідчену приватним нотаріусом
Титовською О.Г. 4 листопаду 2000 року за реєстром № 792. А також прохає визнати
недійсною угоду дарування житлового будинку поміж ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
, посвідчену приватним нотаріусом
Титовською О.Г. 4 листопаду 2000 року . А також прохає визнати недійсним
рішення виконкому Верхівцевської міської ради від 21.07.1999 року « Про
передачу земельних ділянок у приватну власність та користування ОСОБА_3 площею
0, 1062 га, розташовану по АДРЕСА_1

У своєму
доповненні до адміністративного позову від 17.09.2007 року позивач ОСОБА_1
прохає визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене 30.10.2001 року держнотаріусом
Третьої Севастопольської держнотконтори за реєстром №

1-276 на 12 частину
житлового будинку розташованого у АДРЕСА_1.

У
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги у повному
обсязі, прохає його позовні вимоги
задовольнити.

Представник
відповідача по справі - Верхньодніпровського районного відділу земельних
ресурсів, ІВАНОВА Г.В., у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1
не визнала, пояснила це тим, що оспорювані ним документи були видані дуже
давно і минув строк позовної давності для їх оспорювання, прохає примінити строк позовної давності до
позовних вимог ОСОБА_1

Представник
відповідача - виконкому Верхівцевської міської ради, до судового засіданні нез»явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його
відсутності.

Третя
особа по справі - ОСОБА_4, у судовому
засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав і пояснив, що він є добросовісним покупцем як у ОСОБА_3. його частини
житлового будинку та приватизованої ділянки землі під цим будинком, так і частини будинку, належного ОСОБА_1, та земельної ділянки, на якій розміщена ця частина будинку Під час
передачі йому своєї частини житлового будинку ОСОБА_1 не оспорював Державний
акт на землю, виданий на ім»я ОСОБА_4та
ОСОБА_3 , з того часу пройшло більш як
три роки, тому він прохає у позові
ОСОБА_1 відмовити.

Вислухавши
осіб, які беруть участь у справі, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_1 задоволенню не
підлягають з таких підстав:

У
судовому засіданні встановлено, що
згідно рішення виконавчого комітету Верховцевської міської ради № 150 від
21.07.1999 року « Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування»
, - громадянину міста Верховцева ОСОБА_3 відповідно до поданої ним заяви було передано безкоштовно
у приватну власність та постійне користування земельну ділянку для будівництва
та обслуговування житлового будинку ,
господарчих будівель і споруд особистого підсобного господарства,
розташовану у АДРЕСА_1 загальною площею 0, 1062 га (л-с 7, 6, 5).

Згідно з
витягу з рішення виконкому Верхівцевської міської ради від 21 липня 1999року
№150 « Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування «
, виданому ОСОБА_3 , що мешкає у АДРЕСА_1йому було передано
безкоштовно у приватну власність та постійне користування земельну ділянку
площею 0, 200 га , із них для
будівництва та обслуговування житлового будинку , господарчих будівель і споруд площею 0,
Юга, особистого підсобного господарства
площею 0.10 га, у витязі з рішення
ОСОБА_3 зобов»язаний
використовувати передану земельну ділянку у приватну властність за цілевим
призначенням.

28 липня
1999 року на виконання рішення виконкому Верховцевської міської ради від
21.07.1999 року №150 компетентною комісією у присутності землекористувачів
ОСОБА_3, ОСОБА_1 ,
ОСОБА_7 ОСОБА_8Та ОСОБА_9 Було встановлено в натурі межі земельної
ділянки , що передається у приватну
власність ОСОБА_3
для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських
будівель та ведення особистого підсобного господарства на території
Верховцевської міської ради загальною площею 0, 200 га, в т.ч ріллі 0, 1461, садів 0, 0156га, під будівлями 0, 0383 га , з них для ведення особистого підсобного
господарства 0, 100 га. Цього ж дня було видано Акт встановлення меж земельної
ділянки , що передається у приватну
власність, який підписали інженер-землевпорядник, начальник відділу земельних ресурсів, представник ради та суміжні
землекористувачі, у тому числі ОСОБА_1 (
л-с 17).

Як
встановлено з наданої суду позивачем копії Договору дарування земельної ділянки
, посвідченого 4 листопаду 2000року
приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу ТІТОВСЬКОЮ
О.Г. за реєстром № 742 , між ОСОБА_3 та ОСОБА_4., -
земельну ділянку площею 0, 200га в межах згідно Державного

акта на право приватної
власності на землю серії ДП
ВДВр 0215
, виданого 9 вересня 1999 року
Верховцевською міською радою , розташовану
на території Верховцевської міської ради у АДРЕСА_1, передану для обслуговування жилого будинку, -
було подаровано ОСОБА_4.

З цього
документу слідує, що вказана земельна
ділянка належала ОСОБА_3
на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ДП
ВДВр 0215, виданого 9 вересня 1999 року
Верхівцевською міською радою і розмір земельної ділянки у Державному акті
вказано було 0, 200 га.

Після
того, як земельна ділянка була
подарована, 29 грудня 2003 року на ім»я
ОСОБА_4 було видано Державний акт на право власності на земельку ділянку серії
ДП №003812 Верхівцевською міською радою та Верхньодніпровським районним
відділом земельних ресурсів на земельну ділянку площею 0, 200га у межах згідно
з планом , розташовану у АДРЕСА_1(л-с
8).

30
жовтня 2001 року державним нотаріусом Третьої Севастопольської державної
нотаріальної контори було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом
за реєстром № 1-276 на ім»я ОСОБА_1після смерті ОСОБА_6на 12 частку житлового
АДРЕСА_1(л-с 16).

21 жовтня
2003 року по реєстру № 2500 приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного
нотаріального округу Дніпропетровської області ЛИСТОПАД О.М. було посвідчено Договір дарування 12 частини
ЖИЛОГО БУДИНКУ , що знаходився у
АДРЕСА_1, розташованого на присадибній
земельній ділянці мірою 2124 кв.м ( по фактичному користуванню) між ОСОБА_1 та
ОСОБА_4..

08.12.2005
року під № 61с-05 (л-с 9) на ім»я ОСОБА_1 надійшов лист Прокурора
Верхньодніпровського району Дніпропетровської області , у якому у відповідь на скаргу ОСОБА_1про
порушення прав і свобод незаконними Державними актами на землю та договорами
дарування жилого будинку було повідомлено,
що через халатне відношення з боку колишнього голови Верховцевської
міської ради ОСОБА_5 та заступника
голови цієї ж ради ОСОБА_10. ними був підписаний та виданий ОСОБА_3 витяг з
рішення №150, в якому помилково
зазначено не 0, 1062 га, а розмір усієї
присадибної ділянки (200 кв.м) , на якій
розташовано жилий АДРЕСА_1. Проведеною перевіркою встановлена в діях ОСОБА_5 та ОСОБА_10 халатність . Відомостей про
підробку вищезазначеного документу ,
його фальсифікацію не встановлено. За цим фактом 3.08.2005 року
помічником прокурора району була винесена

постанова
про відмову в порушенні кримінальної справи відносно згаданих осіб на
підставі ст. 6 п.2 КПК України , ст. 49 КК України за минуванням строків
притягнення до відповідальності за скоєне правопорушення.

З
пояснень позивача ОСОБА_1у судовому засіданні встановлено , що про
невідповідність Державного акту,
виданого на ім»я ОСОБА_3. та на ім»я ОСОБА_4 на земельну ділянку, розташовану у АДРЕСА_1 - рішенню виконкому
Верхівцевської міської ради №150 від 21.07.1999 року йому стало відомо лише
після одержання листа від Прокурора Верхньодніпровського району, тобто у грудні 2005 року. Натомість третя
особа по справі ОСОБА_4 станом на 21 жовтня 2003 року чинив йому перепони у
користуванні ним належною йому 12 частиною жилого будинку, розташованого у АДРЕСА_1 , говорячи,
що йому належить вся земля,
розташована під цілим будинком та присадибна ділянка біля будинку, тому він ,
будучи введений у оману цими поясненнями , продав йому свою частину будинку , оформивши цю угоду договором дарування. Тому
він став оскаржувати видані виконкомом Верхівцевської міської ради документи (
рішення, виписку з рішення, Державні акти, акт встановлення меж користування земельною
ділянкою) лише у 2006 році.

Проте ці
доводи позивача по справі спростовуються наданими ним та приєднаними до
матеріалів справи доказами: Так , з
листа на ім»я голови Верхівцевської міської ради ОСОБА_5 ,
датованого 1.12.2001 року , судом
встановлено, що ОСОБА_1 прохав створити
комісію для встановлення меж земельних ділянок між його ділянкою та ділянкою
ОСОБА_3, ОСОБА_4и іншими.(л-с12). Крім
того, з листа на ім»я голови міської
ради , датованого 28.08.2001 року( л-с
14) судом встановлено, що ОСОБА_1 прохав
зупинити чи заборонити приватизацію земельної ділянки по АДРЕСА_1, яка проводилася ОСОБА_3 без його згоди до
закінчення оформлення його спадкових документів після смерті сестри, ОСОБА_6 З листа начальника Управління юстиції
Дніпропетровської області від 9.01.2002р №К05096 (л-с 18) судом
встановлено, що законність нотаріального
посвідчення угод договорів дарування 12 частини жилого будинку та земельної
ділянки площею 0, 200га , розташованих
за адресою АДРЕСА_1була перевірена ,
права позивача, як не учасника
договорів дарування - не були порушеними. З заяви на ім»я голови міської ради
, датованої 28.08.2001 року( л-с 19) від
імені ОСОБА_1судом встановлено, що він
прохав не реєструвати Державний акт на право приватної власності на землю на
ім»я ОСОБА_3. у
зв»язку з тим, що у Акті встановлення меж земельної ділянки від 28.07.1999 року
його підпис сфальсифікований і він направив заяву до правоохоронних органів з
цього приводу.

Таким
чином, з вказаних доказів випливає, що
позивач ОСОБА_1 знав про існування земельного спору ще у серпні-грудні 2001
року, але до суду з приводу оскарження
рішення виконкому міської ради не звертався .

Посилання
позивача ОСОБА_1 на ту обставину, що він
з 28.09.2000 року по 18.10.2000 року знаходився на лікуванні у інституті
кардіології Російської академії медичних наук з приводу ІБС, атеросклерозу аорти, коронарних артерій, постінфарктного кардіосклерозу, переніс операцію маммарокоронарного
шунтування 15.04.1998 року , є інвалідом другої групи безстроково з загального
захворювання - тому не мав змоги своєчасно звернутися до суду з приводу
оспорювання рішень міської ради та інших органів , - суд не може прийняти до
уваги у зв»язку з тим, що станом на 2001
рік, як вбачається з заяв позивача до
міського голови міста Верхівцева, до
обласного управління юстиції - він мав можливість звернутися до суду для
вирішення спірного питання , йому
роз»яснювалося таке право на звернення до суду,
але він з цього не скористався.

У
відповідності до статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано
в межах строку звернення до адміністративного суду , встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється
річний строк , який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав ,
свобод чи інтересів.

Згідно
до статті 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду
є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Якщо суд
визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і
вирішується в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Дослідивши
надані позивачем ОСОБА_1 докази поважності пропуску ним строку звернення до
суду з адміністративний суд прийшов до висновку про те, що причина пропуску ним строку звернення до
суду не є поважною.

Приймаючи
до уваги ту обставину, що відповідач по
справі - представник Верхньодніпровського районного відділу земельних ресурсів
ІВАНОВА Г.В. у судовому засіданні наполягає на відмові позивачеві у задоволенні
його позову у зв»язку з пропущенням ним строку звернення до адміністративного
суду - суд прийшов до висновку

про те, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
потрібно відмовити у зв»язку з пропущенням
ним строку звернення до адміністративного суду.

Керуючись ст. 17, 99, 100,
104 КАС України , - суд

постановив:

Відмовити
ОСОБА_1у задоволенні його адміністративного позову до Верхівцевської міської
ради та Верхньодніпровського районного відділу земельних ресурсів про визнання
недійсними Державних актів, рішення
міської ради та витягу з рішення міської ради та ін. У зв»язку з пропущенням
ним строку звернення до адміністративного суду.

Постанова
суду може бути оскарженою до Апеляційного суду Дніпропетровської области шляхом подання
заяви про апеляційне оскарження на протязі десяти днів з дня її проголошення
, апеляційна скарга може бути подана на
протязі двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження постанови.