Справа № 2а-6/07
Суддя: БУНЧАК Б.Р.
Дата ухвалення: 2007-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 2а-6/2007р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 лютого 2007 року м.
Болехів

Болехівський
міський суд Івано-Франківської області

в
складі: головуючої - судді БУНЧАК Б.Р.

секретаря КОВАЛІВ
А.В.

3 участю позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ЮРІВ B.C. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі судових засідань справу за позовом ОСОБА_1 до управління
пенсійного Фонду в м. Болехів про скасування рішення Управління пенсійного
фонду м. Болехів про зменшення страхового стажу та стягнення моральної шкоди.

встановив:

Позивачка
звернулася з позовом до управління пенсійного Фонду в м. Болехів про скасування
рішення про зменшення їй страхового стажу та стягнення моральної шкоди.

В
позовній заяві зазначила, що вона
являється учасником бойових дій,
оскільки з 29.09.1987 року по 10.01.1989 року працювала в
Афганістані, про що свідчить довідка
Долинського райвійськкомату №65. На протязі 2005-2006 років вона неодноразово
зверталася до відповідача та Пенсійного фонду України з проханням перерахувати
їй розмір пенсії, оскільки вважала, що їй безпідставно не зарахована до пенсії
заробітна плата, яку вона отримувала в
період роботи в Афганістані.

В липні
2006 року відповідач листом №1673/03 від 13.07.2006 року повідомив їй про
те, що на підставі її звернення до
Пенсійного фонду України працівниками даного відомства була проведена
перевірка. Згідно складеної ними довідки від 01.06.06 p.,
період її роботи в Демократичній республіці Афганістан в
пільговому обчисленні( півтора року за один рік роботи) безпідставно був їй
зарахований в страховий стаж, а тому
відповідно до ст. .43 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» така
помилка виправлена .Після приведення у відповідність до чинного законодавства
страховий стаж становить 19 років 9 місяців 22 дні.

Такий
висновок вважає незаконним, оскільки їй
на законних підставах видано посвідчення серії АБ №073112 учасника бойових
дій, вона користується пільгами, передбаченими
ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», про що свідчить довідка №65 Долинського
райвіськомату, її стаж роботи в
Афганістані підтверджений записами в трудовій книжці, згідно яких з 29.09.1987 р. По 10.01.1989 р.
вона займала посаду бухгалтера у військовій частині № 52726. Всі ці документи
на час перевірки були у пенсійному фонді. Фактично відповідач не визнав її
учасником бойових дій при розрахунку трудового стажу, однак визнає її учасником бойових дій при
розрахунку пенсії, але нараховує її вже
без пільг щодо стажу роботи.

Вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача їй
незаконно зменшено розмір трудового стажу,
та, відповідно зменшений розмір
пенсії щомісячно, чим їй спричинено
матеріальну шкоду. Крім того зменшення стажу до 19 років 9 місяців 22 дні
позбавило її можливості отримувати пенсію відповідно до ст. 3З Закону України «Про
загальнообов'язкове державне страхування»,
за якою непрацюючі інваліди 2 групи,
що мають стаж роботи 20 років мають право на одержання пенсії по
інвалідності в розмірі мінімальної пенсії за віком.

Відповідач
не наддав їй наказу чи розпорядження,
яким він зменшив їй страховий стаж,
внаслідок чого не має можливості вказати точно на скільки їй зменшений
трудовий стаж, та на яку суму внаслідок
цього зменшилася її щомісячна пенсія.

Позивачка
також ввжає, що своїми неправомірними
діями відповідач завдав їй моральної шкоди.В з'язку з такою несправедливістю
вона зазнала і відчуває на цей час важкі моральні страждання. Вона являється
інвалідом 2-групи, добивалася
справедливості, а одержала
протилежне/її

принижено, як людину, яка в
період ведення бойових дій, працювала в
Афганістані, де було неймовірно важко й
чоловікам, а тим більше жінці. Така
несправедливість призвела до вимушених життєвих змін, які проявляються у порушенні нормальних
родинних, дружних та побутових
стосунків, що додає їй моральних
страждань. Незаконне рішення примусило її звертатися за допомогою в різні
установи та суд за захистом прав і законних інтересів. Вважає, що їй завдано моральної шкоди на суму
300000грн.

В
судовому засіданні позивачка просила визнати неправомірними дії управління
пенсійного фонду в м. Болехів з підстав зазначених у позовній заяві, оскільки рішення про зменшення їй страхового
стажу відповідачем не приймалося та відновити її порушене право, зобов'язавши відповідача поновитити
необгрунтовано зменшений страховий стаж та стягнути моральну шкоду в сумі
300000 грн.

Відповідач
позовних вимог не визнав, вважає, що позивачці відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» з 01.01.2004 року до страхового стажу
безпідставно було зараховано в пільговому обчисленні (півтора року за один рік
роботи) період роботи в якості вільнонайманої в Демократичній республіці
Афганістан з 29.09.1987 р. по 10.01.1989 р. При перевірці фактів, викладених у зверненні ОСОБА_1, начальником відділу з питань призначення
пенсій департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України та
головним спеціалістом управління кадрового забезпечення Пенсійного фонду
України була складена довідка від 1.06.2006 року і дана помилка була виправлена
.Після приведення у відповідність до чинного законодавства страховий стаж
позивачки з 1.06.2006р. замість 20 років 5 місяців 13 днів становить 19 років 9
місяців та 22 дні, тобто зменшений на
вісім місяців. Відповідно до довідки МСЕК,
ОСОБА_1 була встановлена II-група інвалідності до 1.08.2006 року. До 01.06.2006 року
позивачка отримувала пенсійне забезпечення в розмірі 494 грн. 12 коп .Після
зменшення пільгового стажу на вісім місяців з 01.06. 2006р. вона стала
отримувати 496 грн.40 коп., тобто більше
як вона отримувала, оскільки була
відкорегована заробітна плата. Тому відповідач вважає, що заявлений позов про визання дій управління
пенсійного Фонду в м. Болехів неправомірними
та відшкодування моральної шкоди є безпідставним, а тому просить відмовити позивачці в його
задоволенні.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Судом
встановлено, що позивачка з 23.09.1987
року була звільнена з роботи на Болехівському ЛК у зв'язку з відрядженням її
Міністерством оборони СРСР для роботи в Радянських військах за кордоном. З 29.09.1987 року вона прийнята на роботу у
військову частину пп 52726 на посаду бухгалтера. 17.10.1987 року прийняла
урочисте та клятвенне зобов'язання. З 01.10.1989 року по приказу начальника
штабу військової частини пп 52726 звільнена з роботи в зв'язку з ліквідацією
підприємства. Неодноразово нагороджувалася грамотами та цінними подарунками
начальником штабу цієї частини. Всі ці перечислені записи зроблені у трудовій
книжці ОСОБА_1, які були відомі відповідачу.

Згідно
довідки командира військової частини п.п.52726 №45 від 10.01.1989 року
ОСОБА_1дійсно працювала на посаді бухгалтера в/ч п.п. 30052 в Республіці
Афганістан з 04.10.1987 р. по 10.01.1989 р.( а.с ). Довідка видана ОСОБА_1
командиром в/ч п.п. 30052 свідчить про те,
що вона працювала на посаді бухгалтера цієї військової частини у складі
обмеженого контингенту Радянських військ в РА з 04.10.1987 р. (а.с. ). В іншій довідці командира цієї ж частини
зазначено, що ОСОБА_1дійсно була на
службі в військовій частині польової почти 30052 і має право на пільки, що встановлені Постановою ЦК КПРС і Радою
Міністрів СРСР від 17 січня 1983 року і приказом Міністерства оборони СРСР від
07.02.1983 року.

Рішенням
комісії Івано-Франківського обласного військомату від 24 грудня 1991 р.
ОСОБА_1було включено в список 309-91 робітників і службовців, що працювали в республіці Афганістан для
одержання посвідчення на пільги. Посвідчення вона отримала 22.01.1992 р.
(а.с. ),
а 23 травня 1996 року позивачці було видане посвідчення безтермінове, в відповідності з яким вона має право на
пільги, встановлені законодавством
України для ветеранів війни - учасників бойових дій. і дійсне на всій території
України (а.с. 8).

В
відповідності до розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 30 листопада 1988 року
№2383 ОСОБА_1має право на включення в стаж роботи період її роботи в військові
частині польової почти 5276 з 29.09.1987 р. по 10.01.1989р., що дає право на пенсію із розрахунку три

місяці за один
місяць роботи. Таке право ОСОБА_1
підтверджується і довідкою №65
(а.с. ) , виданою їй Долинським райвійськкоматом, яка знаходиться в її особовій пенсійній
справі. Таким чином суд вважає, що ОСОБА_1 незаконно зменшено страховий стаж
роботи на вісім місяців, а тому його
слід поновити.

Що
стосується вимог позивачки про стягнення моральної шкоди в сумі 300000 грн. за
спричиненні їй моральні страждання неправомірними діями відповідача, то суд вважає що в цій частині позову їй слід
відмовити. Саме зменшення страхового стажу позивачці не призвело до втрати
розміру її пенсії, про що свідчить
розпорядження про перерахунок пенсії (а.с. 43),
згідно з яким до 01.06.2006 року Гайнацька отримувала пенсію в розмірі
494.12 грн., а після зменшення
страхового стажу відповідно до розрахунку відповідача( а.с. 48) з 1.06.2006
року вона б отримувала пенсію в розмірі 496.90 грн.сам. , враховуючи корегування заробітної плати. Отже
різниця пенсії при пільговому обчисленні стажу роботи і після його виключення з
страхового стажу становить 0, 50 грн.

Суд
вважає, що сам факт визнання судом
порушеного права позивачки є справедливим відшкодуванням моральної шкоди.

На
підставі ст. ст.
104-105 КАС України,
розпорядження Ради Міністрів СРСР від ЗО листопада 1988 р. №2383 та
керуючись ст. ст.
160-163 КАС України , суд, -

постановив:

Позов задоволити
частково.

Визнати
дії Управління пенсійного фонду м. Болехів з приводу зменшення ОСОБА_1
страхового стажу непрамомірними.

Зобов"язати
Управління пенсійного фонду в м. Болехів поновити необгрунтовано зменшений
страховий стаж ОСОБА_1 за роботу в Радянських військах за кордоном з 29 вересня
1987 року по 10 січня 1989 року з розрахунку три місяці за один місяць роботи.

У стягненні
моральної шкоди ОСОБА_1 відмовити.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга може бути подана до
Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд. Копія
апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає,
до суду апеляційної інстанції.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. . 160 КАСУ- з дня складення в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга
може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.