Справа № 2а-1051\08
Суддя: Фанда В.П.
Дата ухвалення: 2008-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-105108
ПОСТАНОВА

ІМ"ЯМ УКРАЇНИ

02 грудня 2008
року

Хмельницький
міськрайонний суд в складі

головуючого судді
Фанди В.П.

при секретарі - Бойчук І.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
в залі суду
м.Хмельницького справу за
адміністративним

ОСОБА_1 до

управління праці та соціального захисту населення виконкому Хмельницької
міської ради

про стягнення одноразової щорічної грошової допомоги

встановив:

Позивач звернувся з позовом та вказав, що відповідно до Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" йому до
5 травня повинна виплачуватись щорічна одноразова грошова допомога в
передбаченому цим Законом розмірі мінімальних пенсій за віком. Однак, така
грошова допомога призначалась та виплачувалась у 2005-2008 рр. не в повному
обсязі. Внаслідок цього має місце не доплата такої одноразової допомоги.
Просить стягнути з управління праці 6820
грн..

У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги , просить їх
задовольнити.

Відповідач повідомлений судом про час і місце слухання справи, але до суду
не направив свого представника чи письмові заперечення на позов. Суд рахує
можливим провести розгляд справи у відсутності його представника.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні
вимоги знайшли своє підтвердження.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є ветераном війни-учасникоми
бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 07.07.03 року.

Згідно із Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» щорічно до 5 травня ветеранам війни-учасниками бойових дій
має виплачуватися одноразова грошова допомога в розмірі п»яти мінімальних
пенсій за віком.

При нарахуванні та виплаті щорічної одноразової грошової допомоги позивачу
за 2005-2008 рр. відповідний розрахунок проводився в меншому розмірі, з
врахуванням обмежень, встановлених Законами України "Про Державний бюджет
України" на відповідний рік, що суперечить вимогам ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту», ст.22 Конституції України.

В ст.19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що
мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі мінімального
споживчого бюджету.

В свою чергу,
визначення терміну мінімального споживчого бюджету встановлено ст.1 Закону
України «Про мінімальний споживчий бюджет», згідно якого - це набір
продовольчих і непродовольчих товарів та послуг у натуральному і вартісному
вираженні, що забезпечує задоволення основних філологічних і
соціально-культурних потреб людини .

Однак, Законами України «Про Державний бюджет України» на відповідні
роки зупинено дію положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» в частині визначення
розміру виплат щорічної разової грошової допомоги такій категорії громадян,
виходячи із обсягу видатків, виділених на цю мету при формуванні
показників Державного бюджету.

Приймаючи рішення про можливість застосування до спірних правовідносин
Закону України «Про Державний бюджет України " на відповідні роки, суд
виходить з приписів ст. 9 КАС України, рішень Європейського суду з прав людини,
які є обов"язковим для виконання Україною відповідно до ст.46 Конвенції
про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ст.2 Закону України
"Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав
людини" від 23.02.06 року.) Відповідно до практики Європейського Суду
(справа "Кечко проти України" від 08.11.2005 р.) реалізація особою
права, що пов"язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена
у залежність від бюджетних асигнувань, тобто
посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину
невиконання своїх зобов"язань, судами не повинні прийматися до
уваги.

Окрім того, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007
року № 8 «Про незалежність судової влади» звернуто увагу на те, що відповідно
до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони
та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і
свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг
встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1
п.19).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян,
їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у
випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або
надзвичайного стану на певний строк).

Згідно рішення Конституційного Суду України у справі № 1-27/2004 від
01.12.04 року, положення статті 44 Закону України «Про Державний бюджет України
на 2004 рік», які обмежували розмір щорічної разової допомоги відповідно до
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» -
визнані такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), у
зв'язку з тим, що вони суперечать конституційному припису, згідно з яким при
прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (стаття 22 Конституції
України).

На вказаних у
рішенні Конституційного Суду України підставах, статті Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік», які
зменшують суми передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» щорічних одноразових виплат, не можуть
вважатися підставою для проведення вказаних виплат у меншому обсязі.

Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.07 року №6рп07 визнано таким, що не
відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ст.29 Закону
України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" за якою у 2007
році виплата щорічної разової допомоги відповідно до законів України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам війни
здійснюється у меншому розмірі.

Пунктом 5 цього
Рішення Конституційного Суду України зазначено, що рішення у цій справі має
преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів
у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані неконституційними.

Крім цього, у випадку, коли з набуттям чинності певним законом, його
нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних
правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи
відповідного права (ч.1 ст.58 Конституції України).

З огляду на вищевикладене, суд рахує, що при розрахунку суми разової
щорічної допомоги відповідачеві слід було керувався положеннями Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не положеннями
Закону України «Про Державний бюджет України» на відповідні роки.

Законом «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007 року внесено зміни до ч.5 ст.12 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" відповідно до яких щорічно така разова грошова
допомога виплачується у розмірі,
який визначається Кабінетом Міністрів
України в межах
бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Однак, це положення втратило
чинність, як таке, що є неконституційним, на підставі Рішення
Конституційного Суду N 10-рп/2008 від 22.05.2008 ), тому задоволенню підлягають вимоги позивача і
за 2008 рік..

Статтею 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» встановлено, що виплату разової грошової допомоги до 5
травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи
праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через
установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача)
пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за
місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Вказане слідує і з
Типового положення про управління праці та соціального захисту населення
районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації (затв.
постановою КМ України від 29.09.2000 року № 1498, яке втратило чинність
30.05.07 року) та аналогічного нині діючого положення (затв. постановою КМ
України від 30.05.07 року №790) відповідно до яких призначення та виплата
соціальної допомоги, встановленої законодавством, покладається саме на
Управління.

Відповідач не направив до суду клопотання про застосування правил стосовно
пропуску строку на звернення позивача до адміністративного суду. Пропущення
строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Позивачу у 2005-2008 роках
виплачувалась одноразова грошова допомога відповідно у розмірі 250 грн., 250
грн., 280 грн. та 310 грн..

При визначенні розміру суми, що підлягає стягненню позивачем допущено
помилку, тому суд рахує можливим вийти за межі позовних вимог, стягнувши
фактичну суму.

Враховуючи викладене, розмір недоплаченої щорічної грошової допомоги
становитиме 6820,3 грн.

((332грн. х 5 - 250грн.) + (359 грн.
х 5 - 250 грн.) + (410,06 грн. х 5 - 280 грн.) + (481грн. х 5 - 310 грн.)) =
6820,3грн.).

Крім цього, з метою захисту інтересів позивача, суд рахує необхідним
вийти за межі позовних вимог та визнати
незаконною виплату управлінням праці та соціального захисту населення виконкому
Хмельницької міської ради щорічної
одноразової грошової допомоги позивачу у меншому розмірі ніж передбачено
Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Судові витрати 98,2 грн.(держмито 68,2 грн., витрати ІТЗ- 30 грн.)
підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.3ч.1п.15, 9,17,70,104,106,160 КАС України, Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати незаконною виплату управлінням праці та
соціального захисту населення виконкому Хмельницької міської ради щорічної одноразової грошової допомоги
позивачу у меншому розмірі ніж передбачено Законом України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Стягнути з управління праці та соціального захисту населення виконкому
Хмельницької міської ради в рахунок недоплаченої щорічної одноразової грошової
допомоги за 2005-2008 роки на користь ОСОБА_1- 6820,3 грн. та судові витрати 98,2 грн., а всього
6918,5грн..

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається
до Хмельницького міськрайонного суду протягом 10 днів з дня проголошення
постанови. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження через
Хмельницький міськрайонний суд до Львівського апеляційного адміністративного
суду.

суддя