Справа № 2-а-1082007
Суддя: Бердан Н.В.
Дата ухвалення: 2007-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-108 2007 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2007 року

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської
області

В складі головуючої -судді Бердан Н.В.

при секретарі Мостовій
Ю.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за позовом прокурора м. Калуша в інтересах ОСОБА_1до
Управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради про
стягнення грошових сум , -

ВСТАНОВИВ:

Що прокурор в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Управління праці та соціального захисту населення Калуської міської
ради про стягнення грошових сум, а саме одноразової компенсації та допомоги на
оздоровлення у відповідності до ст. . 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», які він мав отримати як постраждалий від наслідків Чорнобильської
катастрофи.

Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_1 з 18.07.1996 року є
інвалідом 3 групи, а з 16.02.2000 року - інвалідом 2 групи професійного
захворювання, пов»язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, а тому у
відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому передбачена
одноразова компенсація за шкоду, заподіяну здоров»ю, в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат, а також щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 5
мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається
станом на момент виплати. ОСОБА_1. виплачено у 2005 році 248 грн. одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну здоров»ю, а з 2001 по 2004 рік включно по 24,
70 грн., та з 2005 року по 120 грн. допомоги на оздоровлення. Просить суд
стягнути в з відповідача 18652 грн. одноразової компенсації за шкоду, заподіяну
здоров»ю та 6876 грн. щорічної допомоги на оздоровлення починаючи з 2001 року,
а всього 25558 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги змінив, про
що подав уточнення до позовної заяви та просить суд, врахувавши отриманіОСОБА_1
виплати, стягнути з відповідача, одноразову компенсацію за шкоду,

2

заподіяну здоров»ю в сумі 14691 грн. 60 коп., виходячи з мінімальної
заробітної плати на час виплати, тобто на березень 2005 року, та щорічні
компенсаційні виплати на оздоровлення в сумі 4793 грн. 30 коп.3а період з 2005
р. по 2007 рік включно, а всього 19484 грн. 90 коп.

Представники відповідача ОСОБА_2та ОСОБА_3 вимог
позивачів не визнали та суду пояснили, що ОСОБА_1 є дійсно учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та перебуває на обліку в управлінні праці
та соціального захисту населення. 04.03.2005 року на підставі поданої
заявиОСОБА_1 йому була виплачена одноразова компенсація в розмірі 284 грн. 40
коп. Щорічна допомога виплачувалася 22.03.2005 р. за 2005 рік в сумі 26 грн. 70
коп., а 17.05.2006 р за 2006 р. та 24.01.2007р. за 2007 рік по 120 грн.
щорічно. Дані виплати були проведені у відповідності до постанови KM України від
26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи». Окрім того вважають, що позивач пропустив
строк звернення до суду за 2005-2006 pp. Просять в задоволені позову відмовити.

Суд вислухавши сторін, дослідивши докази вважає, що
позовні вимоги позивача є обгрунованими і належать до часткового задоволення.

Так в судовому засіданні встановлено, що позивач є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії,
що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 та вкладкою до нього /а.с. 8/.

Згідно з висновком медико-соціальної експертної комісії
від 16.02.2000 р. позивач визнаний інвалідом другої групи з 60% втратою
професійної працездатності внаслідок захворювання пов»язаного з виконанням
обов»язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС /а.с.7/.

Відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
передбачено виплату щорічної допомоги на оздоровлення, яка для інвалідів другої
групи складає п»ять мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати. Крім того цією ж статтею передбачено
одноразову компенсацію учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка виплачується
в розмірі 45 мінімальних заробітних плат інвалідам другої групи. Розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

04.03.2005 року на підставі поданої заявиОСОБА_1 йому
була виплачена одноразова компенсація в розмірі 284 грн. 40 коп. Щорічна
допомога ОСОБА_1. виплачувалася 22.03.2005 р. за 2005 рік в сумі 26 грн. 70
коп., а 17.05.2006 р за 2006 р. та 24.01.2007 р. за 2007 рік по 120 грн.
щорічно. При нарахуванні зазначених виплат відповідач керувався Постановою KM України №562
від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Постановою KM України «Про
компенсаційні виплати

3

особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи №836 від 26.07.1996 року.

Право ОСОБА_1 на одержання компенсації та щорічної
допомоги на оздоровлення визнаються сторонами, а тому на підставі ст. 72 ч.3 КАС України доказуванню не підлягають.

Проте погодитись з правильністю нарахування належних
позивачу компенсаційних виплат суд не може з таких міркувань.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної
влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України. Відповідно до вимог ст. . 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства
права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні
відповідати їй.

Постановою KM України №562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та Постановою KM України «Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи №836 від 26.07.1996 року встановлені розміри виплат у твердих
грошових сумах, всупереч ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», де встановлено
виплати у виді мінімальних заробітних плат у кратних розмірах.

Тому виходячи з загальних засад пріоритетності законів
над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягає
застосуванню ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , а не постанови Кабінету
Міністрів України № 836 за 1996 р. та № 562 за 2005 р. Окрім того рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано неконституційними
положення Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік", якими
зупинено дію на 2007 рік виплат згідно ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Таким чином суд приходить до висновку що вимоги позивача
підлягають до часткового задоволення, а саме в частині стягнення одноразової
компенсації в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, як встановлено ч. 1 п. 2
ст. 48 даного Закону. Виходячи з ч. 7 ст. 48 цього ж Закону розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати. З особового рахунку ОСОБА_1
видно, що виплата одноразової компенсації проводилась йому 04.03.2005 року. На
той час мінімальна заробітна плата становила 262 грн. Тому з відповідача в
користь ОСОБА_1 слід стягнути 11506 грн. одноразової компенсації. / 262 грн. х
45 мін з/п = 11790 грн. - 284 грн. = 11506 грн./.

Що стосується щорічної допомоги на оздоровлення, то у
відповідності до ч. 4 ст. 48 Закону ОСОБА_1. слід стягнути п"ять
мінімальних заробітних

4

плат за кожен рік з 2005 р. по 2007 рік включно за мінусом отриманих виплат. Аналогічно розмір мінімальної
заробітної плати визначується на момент виплат. Виплати проводились ОСОБА_1. за
2005 рік -22.03.2005р., де мінімальна зарплата становила 262 грн., за 2006 р. -
17.05.2006 p., де мінімальна
зарплата становила 350 грн., за 2007 р. - 24.01.07 p.,
де мінімальна зарплата становила 400 грн. Про дати
отримання компенсацій свідчить особовий рахунок ОСОБА_1 /а.с/. А тому в його
користь слід стягнути 1310 грн. за 2005 p.,
1750 грн. за 2006 р. та 2000 грн. за 2007 рік. Враховуючи
те, що ОСОБА_1 за ці роки отримав 266 грн. 70 коп. / 26, 70 грн. + 120 грн. +
120 грн. = 266,70 грн./ то в його користь з відповідача слід стягнути 4793, 30
грн. щорічної допомоги на оздоровлення. Суд не вважає, що позивач пропустив
строк звернення до суду, оскільки як пояснив ОСОБА_1 він не погоджувався з
розмірами даних виплат, а тому звертався до відповідача неодноразово починаючи
з 2005 року та отримавши остаточну відповідь відповідача 02.03.07 року
звернувся в прокуратуру м. Калуша, яка в його інтересах заявила позов до суду
21.06.07 року. Дані пояснення підтверджені матеріалами справи /а.с. 1,/

На підставі викладеного, Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», Закону України „Про державний бюджет на 2005 рік", Закону
України „Про державний бюджет на 2006 рік", Закону України „Про державний
бюджет на 2007 рік", керуючись ст. 160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов прокурора м. Калуша задовольнити частково. Стягнути
з управління праці і соціального захисту населення Калуської міської ради в
користь ОСОБА_111506 грн. одноразової компенсації, як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом другої групи
внаслідок Чорнобильської катастрофи та 4793, 30 грн. щорічної допомоги на
оздоровлення за 2005 - 2007 pp. включно, а всього 16299 грн. 30 коп.

Постанова може бути оскаржена до Львівського Апеляційного
адміністративного суду в апеляційному порядку через Калуський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про
апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.