Справа № 2А-42/07
Суддя: Савін 0.І.
Дата ухвалення: 2007-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2А-42/2007 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2007
року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

в
складі: головуючого-судді Савіна
О.І.

при
секретарі Мороз
Т.Ю.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Адміністративної комісії
при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради про визнання незаконними
постанов адміністративної комісії при виконавчому комітеті Южноукраїнської
міської ради від 06.06.2007 року про притягнення до адміністративної
відповідальності та їх скасування,

ВСТАНОВИВ:

06.06.2007
року постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті
Южноукраїнської міської ради громадяни: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 були визнані винними у скоєнні
правопорушення за статтею 150 КУпАП. Як вбачається з постанов №№ 53, 54, 50 по
відношенню до позивачів, останні порушили вимоги п.З Правил користування
приміщеннями житлових будинків затверджених постановою Кабінету Міністрів
України від 08 жовтня 1992 року № 572.

Позивачі
показали, що притягнення їх до адміністративної відповідальності за порушення
правил користування жилими приміщеннями за використання жилих приміщень не за
призначенням є незаконним та не відповідає дійсності тім фактам які стали
підставами порушення адміністративного провадження.

Як
вказують позивачі основними аргументами притягнення їх до адміністративної
відповідальності є те, що жилі приміщення, які розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 і є їх приватною власністю використовуються як
офіси де проводиться господарча діяльність і розміщене майно як: комп'ютери,
робочі столи і т. і., при цьому доповнили, що в жилих приміщеннях є також меблі
і існують всі умови для проживання де останні епізодично проживають. Позивач
ОСОБА_3 доповнив, що є приватним підприємцем і його приватна автомобільна
школа, має юридичну адресу з відповідними приміщеннями, офісом, класами для
проведення занять і знаходиться на території м. Южноукраїнська, не він і ніхто
інший в його квартирі занять з курсантами не проводить, будь-якою господарчою
діяльністю в квартирі не займається, позивачі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 акцентували
увагу суду на те, що теж являються приватними підприємцями, їхньою юридичною
адресою є промисловий майданчик, однак в квартирах які є їх власністю дійсно є
комп'ютерна техніка використовуючи яку вони мають необхідну інформацію щодо
ведення бізнесу.

Вищевказані
квартири не використовують не за призначенням і господарчою діяльністю в
квартирах не займаються.. Свої вимоги підтримали в повному обсязі.

Представники
відповідача позов не визнали та показали, що позивачі використовували свої
приватні житлові приміщення використовували не за призначенням.

Доводами
останніх є те, що Житловим Кодексом України, передбачені обов'язок використання
жилих приміщень згідно призначення це постійне проживання громадян.

Громадяни
повинні використовувати жилі приміщення згідно правил користування приміщеннями
житлових будинків. З позивачами був укладений типовий договір на комплексне
інженерно-технічне обслуговування житлових приміщень, а також при будинкових
інженерних мереж, місць загального користування і прибудинкової території.

Позивачі
використовують свої квартири не за призначенням, в квартирах знаходяться офіси
їх підприємств і останні отримують прибуток від комерційної діяльності.

Також
доповнили, що власники квартир повинні укласти договори, а ЖЕО на комплексне
інженерно-технічне обслуговування житлових приміщень при будинкових інженерних
мереж, місць загального користування. Майстри КП «ЖЕО» приходили до власників
квартир тобто до позивачів на підставі скарг від інших мешканців будинку
стосовно того, що в квартирах знаходяться офіси підприємств. Позивачі
використовуючи житлові приміщення не за призначенням повинні сплачувати вищу плату,
т. я. в квартирах
ведеться виробнича-господарська діяльність.

При
розгляді справи по суті встановлено, що дійсно позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 мають на праві приватної власності вищевказані жилі приміщення,
займаються підприємницькою діяльністю і є засновниками та власниками
підприємств.

Із
протоколів про адміністративне правопорушень відносно позивачів слідує, що
останні використовують житлові не за призначенням, а пояснення самих
правопорушників не містять на погляд суду складу правопорушення за ст. 150
КУпАП, т. я. ніякої господарської діяльності останні в житлових приміщеннях не
вели, а розташування меблів, комп'ютерів та присутність громадянки, яка є
бухгалтером за посадою на підприємствах, які належать позивачу не є доказами,
що в квартирах відбувається виробничий процес.

Епізодичне
знаходження в квартирі яка є власністю ОСОБА_3 громадян, які прийшли з метою
отримання консультацій пере6д екзаменами також не можна віднести до виробничого
процесу, оскільки екзаменаційні класи та відповідна техніка знаходиться в
адміністративних приміщеннях приватної автошколи «Преорітет» власником якої є
ОСОБА_3 ,а позивач ОСОБА_1 проживає в квартирі особисто і використовує в
квартирі комп'ютер в виробничих цілях без будь-яких незручностей по відношенню
до сусідів.

Додаткових
доказів щодо використання позивачами квартир не за призначенням відповідачами
не надано призвіща свідків правопорушення на яких посилалася адміністративна
комісія в протоколах про адміністративні правопорушення не вказані, що є
порушенням ст. 256 КУпАП.

Судом
допитана сідок гр. ОСОБА_4, яка вказала на те, що піддавала позивачів
адміністративним стягненням як голова адміністративної комісії за порушення
правил користування приміщеннями житлових будинків на основі постанови КМУ від
08.10.1992 р. № 572 відповідно до ст. 150 КУпАП на підставі матеріалів наданих
КП ЖЕО м. Южноукраїнськ. Вважає, що позивачі займалися в квартирах господарчою
діяльністю та використовувала їх не за призначенням.

При
задоволенні даного позову суд виходить із вимог, які закріплені в ст. 383 ЦК України з якої
слідує, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного
проживання, інших осіб і не має права використовувати його для промислового
виробництва. Суд виходить із того, що власник не має права використовувати
житло для будь-якого промислового виробництва наприклад - перебудування
квартири у майстерню, лабораторію, цех або на шкоду інтересам суспільства.

Доводи
відповідачів про те, що позивачі повинні були перевести жилі приміщення тобто
свою власність у нежилі для заняття господарчою діяльністю не сумісні з
положенням діючого Житлового Кодексу України ст. 8 із якої слідує, що
переведення придатних для проживання жилих приміщень у будинках державного і
громадського житлового фонду в нежилі не допускається, ця норма не може
застосовуватися і на житлові приміщення, які належать громадянам на праві
власності і.

Будь-яких
доказів з боку відповідача, стосовно того, що позивачі своєю діяльністю
використовуючи комп'ютер у власній квартирі де обробляється якась інформація
стосовно виробничого процесу або епізодичні зустрічі з громадянами з метою
надання необхідних документів для проведебння екзаменів , що шкодять інтересам
суспільства не надано, що на погляд суду є суттєвими при прийнятті рішення про
притягнення до адміністративної відповідальності адміністративною комісією.

Тому,
вимоги позивачів на погляд суду є законними та обґрунтованими, а заперечення
відповідачів не відповідають обставинам адміністративного правопорушення,
підставам для порушення адміністративного стягнення, а тому є не законними.

Керуючись
ст. 383 ЦК України,
ст. 8 ЖК України, ст.ст. 6, 11, 86, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний
позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати
незаконними та скасувати постанови адміністративної комісії при виконавчому
комітеті Южноукраїнської міської ради від 06.06.2007 року, про притягнення до
адміністративної відповідальності громадян: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Постанова
суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через
Южноукраїнський міський суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження на
протязі 10 днів та апеляційної скарги до Одеського апеляційного
адміністративного суду через Южноукраїнський міський суд на протязі 20 днів.