Справа № 2-а-457\08
Суддя: ТУРЕЦЬКА І.О.
Дата ухвалення: 2008-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2008 року справа
№2 -а-45708

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Турецької І.О.

при секретарі - Скоріній Т.С.

за участю представника відповідача - Прилипко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Одесі справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка також діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до
Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області про визнання дій
незаконними та зобов'язання зареєструвати постійне місце проживання

В С Т А Н О В И В:

Правова позиція позивачів.

Позивачі, звернувшись із зазначеним позовом до суду,
просять визнати дії відповідача в особі Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в
Одеській області протиправними та зобов'язати даний суб'єкт владних
повноважень, зареєструвати їх за постійним місцем проживання АДРЕСА_1.

Свої
вимоги позивачі обґрунтовують тим, що ОСОБА_2, у зв'язку з її працевлаштуванням
до санаторію „Лермонтовський” була надана кімната в гуртожитку для проживання
із сім'єю в складі трьох осіб: вона її чоловік ОСОБА_1 та малолітня донька - ОСОБА_3.

01
серпня 2005 р. вони звернулися до відповідача із заявою, засвідченого власником
гуртожитку, про реєстрацію за місцем
проживання.

Однак,
їм у цьому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих
документів, що підтверджують правовий статус гуртожитку.

Крім того, відмова була обґрунтована тим, що реєстрація на території здравниці заборонена рішенням міського
виконавчого комітету № 408 від 04.09.1986 р.

В судовому засіданні позивачі
підтримали свій позов та просили суд його задовольнити.

Правова позиція представника відповідача.

Представник
відповідача позов визнав частково, вважаючи, що в задоволенні вимог, щодо
визнання дій суб'єкта владних повноважень
незаконними необхідно відмовити, а вимоги, щодо реєстрації позивачів
необхідно - задовольнити.

Обґрунтовуючи свою позицію, представник відповідача
зауважив, що дійсно будинок, в якому проживають позивачі і в якому просять їх
зареєструвати не має на сьогоднішній день офіційного статусу гуртожитку,
незважаючи на те, що там проживають працівники санаторію.

Тому, визнавати дії Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в
Одеській області в даної частині незаконними,
є - неправильно.

Разом з тим , відмова в реєстрації позивачів за місцем
їх, проживання, буде порушенням конституційних прав на свободу пересування та
вільний вибір місця проживання.

Мотивувальна частина.

Суд,
з'ясувавши обставини справи та, перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню на наступних підставах.

Матеріалами
справи встановлено, що у 2002 р. ОСОБА_1 разом із дружиною ОСОБА_2, зв'язку із працевлаштуванням на роботу в МНС,
переїхали до м. Одеси, однак продовжували бути зареєстрованими у м. Ананьєві
Одеської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1
у них народилася донька ОСОБА_3.

04
листопада 2004 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були зняті з реєстраційного обліку з
попереднього місця проживання в м. Ананьєв Одеської області.

01.06.2007
р. ОСОБА_2 була прийнята на роботу до санаторію „Лермонтовський” в якості
- медичної сестри і її
разом із сім'єю для проживання, була надана кімната в гуртожитку,
розташованому АДРЕСА_1.

Після
отримання зазначеної житлової площі, позивачі звернулися до відповідача із
заявою про реєстрацію місця свого проживання.

Однак,
ним у цьому було відмовлено з посиланням на те, що гуртожитки на території
санаторію „Лермонтовський” відсутні, а тому немає підстав для реєстрації.

Також відповідач у своєму листі зазначав, що відповідно
до рішення міського виконавчого комітету № 08 від 04.09.1986 р. реєстрація на
території оздоровниці заборонена.

Між
тим, своєю довідкою Клінічний санаторій „Лермонтовський”
підтвердив, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх
донька, ОСОБА_3 проживають у гуртожитку, якій належить
санаторію.

Таким
чином, власник гуртожитку визнає право проживання позивачів за зазначеною
адресою та не заперечує проти їхньої, реєстрації.

Відповідно
до ст. 2 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні, громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних
підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний
вибір місця проживання на її території.

Стаття 3
зазначеного Закону визначає, що реєстрація - це внесення відомостей до
паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням
адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного
органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань
реєстрації.

Згідно
зі ст. 6 Закону, громадянин України, який перебуває в Україні на законних
підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця
проживання зареєструвати місце проживання.

Аналізуючи
викладене, суд приходить до висновку, що позивачі після зміни постійного місця
проживання в належні строки, звернулися до відповідного органу реєстрації
заявою про, реєстрацію за місцем проживання.

Відповідно
до вимог зазначених статей, відповідачі повинен був зареєструвати позивачів за
їх постійним місцем проживання.

Суд вважає, що
відсутня вина позивачів в тому, що не збереглися документи щодо правового
статусу приміщення в якому вони проживають і яке є жилим, тим більш, що власник
житла не заперечує, що спірне приміщення є гуртожитком та призначено для
проживання робітників підприємства, а також членам їх, сімей.

На думку суду, не може бути порушені права позивачів та
їх, малолітньої дитини, щодо отримання медичної допомоги за місцем проживання,
можливості відвідувати дитсадок, а також
бути прийнятою до школи.

Як
вбачається із матеріалів справи, у спірному будинку проживають іще 12 чоловік,
десять із яких зареєстровані за даною адресою як таки, що проживають у
гуртожитку.

Враховуючи
згоду власника гуртожитку, а також усе вище перелічене, суд приходить до
висновку, що відповідача належить зобов'язати зареєструвати позивачів за їхнім
постійним місцем проживання АДРЕСА_1.

Що,
стосується вимог позивачів щодо визнання дій Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України
в Одеській області протиправними, то в їх, задоволенні необхідно відмовити
тому, що за формальними ознаками, при
наявності тих документів, що були надані для вчинення реєстрації, суб'єкт
владних повноважень, діяв відповідно до вимог закону.

Пізніше, в
судовому засіданні, були встановлені нові обставини, що надали суду можливість
прийняти рішення, щодо задоволення вимог, які стосувалися реєстрації.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7 -13, 158 -
163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ
:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка також
діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в
Одеській області про визнання дій протиправними та зобов'язання зареєструвати
постійне місце проживання - задовольнити частково.

Зобов'язати Приморський РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області зареєструвати ОСОБА_1,ОСОБА_2 та їх
неповнолітню доньку ОСОБА_3 АДРЕСА_1.

В задоволенні вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2, яка також діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до Приморського РВ
ОМУ ГУМВС України в Одеській області про визнання їх дій протиправними -
відмовити.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду та апеляційна скарга подаються до
Одеського апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м.
Одеси.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її складання в повному обсязі, а апеляційна
скарга протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя