Справа № 2а-330/2008
Суддя: Діденко Д.О.
Дата ухвалення: 2008-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-330/2008 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2008 р. Київський районний суд м.
Сімферополя у складі:

головуючого
- судді Діденка Д.О.,

суддів: Долгополова А.М., Чумаченко Р.Д.,

при
секретарях
- Олейніковій А.В., Куліковій Т.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України,
МВС України в АР Крим про визнання дій протиправними, скасування наказу,
поновлення на посаді, стягнення заробітної платні, третя особа: Міністр
внутрішніх справ України ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду
із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.09.2007 р. його призначено на посаду
першого заступника начальника Головного Управління МВС України в АР Крим
- начальника кримінальної міліції. 25.12.2007 р. ним подано рапорт про звільнення з посади за власним бажанням
із наданням чергової відпустки за 2007
р. з 26.12.2007 р. Рапорт було подано в зв'язку із тиском з боку радника
Міністра внутрішніх справ України та 26.12.2007 р. подано рапорт з проханням
вимогу про звільнення не розглядати. Але, наказом №1774 о/с від 25.12.2007 р. із займаної
посади його було звільнено із зарахуванням
до розпорядження ГУ МВС України в
АР Крим. Вважає звільнення незаконним, в зв'язку з тим, що рапорт про
звільнення був написаний під тиском та не відповідає його волевиявленню,
звільнення у порушення ст..29 Конституції АР Крим не погоджено з Головою
Верховної ради АР Крим, без з'ясування
всіх обставин. Просить визнати
дії Міністра внутрішніх справ України щодо видання зазначеного наказу протиправними, скасувати
наказ №1774 л/с, поновити його на посаді
та стягнути з відповідача різницю
у заробітній платні з моменту звільнення.

Позивач
та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його
задовольнити, пояснили, що ОСОБА_2 у
грудні 2007 р. було викликано до Києва на нараду заступників начальників
управлінь в областях. На вказаній нараді
25.12.2007 р., де головував радник Міністра МВС ОСОБА_4 останній звинуватив
його у корупції, сказав писати рапорт на звільнення та вигнав із зали. Після
цього, у Міністерстві йому відмовилися робити позначку у посвідченні про
відрядження, доки не отримують повідомлення з відділу кадрів про написання
рапорту про звільнення. Такий рапорт він подав з проханням також надати чергову
відпустку з 26.12.2007 р. Пізно ввечері того ж дня, після повернення до
Сімферополя він направив рапорт з
проханням не розглядати його заяву про звільнення. При цьому був впевнений, що
питання про звільнення мало бути вирішене лише після повернення його з
відпустки та після погодження цього питання з ВР АР Крим та з'ясування у нього
питання щодо причин звільнення. Вважає,
що наказ про звільнення виданий
Міністром без дотримання вимог Положення про проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів внутрішніх справ, що є підставою для задоволення
вимог. Крім того, у порушення вказаного Положення він дотепер залишається у
розпорядженні ГУ МВС. Факт тиску при поданні рапорту про звільнення вважає
підтвердженим тим, що на посаді працював нетривалий час - з вересня 2007 р.,
дисциплінарних стягнень та претензій до роботи не мав, об'єктивних підстав для
звільнення за власним бажанням у нього не
було.

Представник
відповідача в судовому засіданні позов
не визнав, пояснив, що оскаржуваний наказ відповідає вимогам Закону, виданий на
підставі рапорту позивача, за його власним бажанням. Погодження з ВР АРК таке рішення не потребувало, бо ініціатива
звільнення виходила від працівника.

Представник
третьої особи також не визнав позов, пояснив, що звільнення ОСОБА_2
відбулося відповідно до його рапорту,
згідно діючому законодавству.

Заслухавши
сторони та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступного.

Судовим
розглядом встановлено, що на підставі наказу МВС України №1357 о/с від 28.09.2007 р. наказом МВС України в АР Крим №295 о/с від 08.11.2007 р. полковника міліції
ОСОБА_2 призначено з 01 листопада 2007 р.
першим заступником начальника ГУ МВС України в АР Крим - начальником
кримінальної міліції.

25.12.2007
р. ОСОБА_2 на ім'я Міністра внутрішніх справ України
подано рапорт про звільнення з посади за
власним бажанням з наданням чергової відпустки за 2007 р. (частини невідбутої)
та за 2008 р. з 26.12.2007 р.

Наказом
міністра внутрішніх справ №1774 о/с від 25.12.2007 р. зараховано в
розпорядження Головного управління МВС України в АР Крим полковника міліції
ОСОБА_2., із звільненням його з посади першого заступника начальника Головного управління МВС України в
АР Крим - начальника кримінальної міліції.

26.12.2007
р. ОСОБА_2 електронною поштою на ім'я
начальника департаменту по роботі з персоналом ОСОБА_5 та, поштою - на
ім'я міністра внутрішніх справ ОСОБА_3 подано рапорт з проханням не розглядати його рапорт від 25.12.2007 р. в частині
звільнення з посади, тому, що він написаний під тиском ОСОБА_4 У відношенні прохання про відпустку рапорт підтримав. Отримання такого рапорту
МВС України 26.12.2007 р. представник відповідача в судовому засіданні не
заперечував.

Допитаний
в судовому засіданні як свідок ОСОБА_6 пояснив, що в якості начальника ГУБОЗ
МВС України в АР Крим, разом із ОСОБА_2 25.12.2007 р. прибув на нараду до МВС України, яку проводив народний депутат
України ОСОБА_4 В президії також знаходився заступник міністра ОСОБА_7. ОСОБА_4
в грубій формі вигнав ОСОБА_2 із зали та сказав писати рапорт на звільнення. До
того часу наміру звільнятися у нього не було.

Представник
відповідача - МВС України в судовому засіданні
заперечував факт проведення зазначеної вище наради 25.12.2007 р.,
надав повідомлення заступника начальника
Головного штабу МВС України про те, що
така нарада штабом не проводилась. Також, згідно довідці
першого заступника начальника
ДДЗР МВС України - в Департаменті документального
забезпечення та режиму, інформація про
проведення 25.12.2007 р. наради за участю перших заступників ГУ МВС,
УМВС відсутня, предстаниками департаменту проведення нарад того дня не здійснювалося, протокол не вівся. Згідно
повідомленню заступника начальника управління
- начальника
організаційно-методичного відділу ДЗГ та МД МВС України, на нараду
перших заступників УМВС, ГУ МВС України,
яка проводилася 25.12.2007 р. представники центральних засобів масової
інформації не запрошувалися. Відсутність відомостей про нараду 25.12.2007
р. у наведених підрозділах МВС України, на думку суду, не є доказами того, що
така нарада не проводилася та пояснення ОСОБА_2. й свідка ОСОБА_6 в судовому
засіданні є неправдивими. Крім того, з
довідки начальника
організаційно-методичного відділу ДЗГ та МД МВС України вбачається, що
нарада перших заступників УМВС, ГУ МВС
України 25.12.2007 р. таки проводилася.

Таким
чином, суд вважає доведеним той факт, що бажання позивача звільнитися не було
його вільним волевиявленням.

Порядок
та умови проходження служби в органах міліції згідно ст.18 ЗУ «Про міліцію»
регламентується Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверрджуваним Кабінетом міністрів України.

Згідно
Положенню про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, яке затверджено Постановою
КМУ від 29 липня 1991 р. N 114 звання полковника міліції, яким є ОСОБА_2,
належить до старшого начальницького складу.

Згідно п.8
зазначеного Положення дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого
і вищого начальницького складу,
які не досягли
граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ,
провадиться: за станом здоров'я -
відповідно до висновків
військово-лікарської комісії;
у зв'язку із скороченням
штатів - у
разі відсутності можливості використання на службі; за власним бажанням - при наявності
причин, що перешкоджають виконанню
службових обов'язків; у зв'язку з переходом
у встановленому порядку на роботу
в інші міністерства, відомства (організації, установи); за службовою невідповідністю; у разі
скоєння злочину, після
набрання законної сили
обвинувальним вироком суду; через сімейні обставини або з інших поважних
причин, перелік яких затверджується Кабінетом
Міністрів України; у
зв'язку з непроходженням
випробування в період іспитового
строку.

Порядок зарахування осіб до розпорядження органу
внутрішніх справ передбачений п.40 Положення про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів внутрішніх
справ, а саме: п/п в) при
здійсненні
організаційно-штатних
заходів особи начальницького
складу можуть зараховуватися в розпорядження органу внутрішніх справ на строк
не більше 15 діб. У виняткових
випадках, пов'язаних з особливими обставинами, перебування в розпорядженні органу внутрішніх справ понад
15 діб, але не більше двох
місяців, допускається з
дозволу Міністра внутрішніх справ
УРСР. До цього строку не
зараховуються періоди перебування в установлених
цим Положенням відпустках
/крім відпусток по вагітності, родах і догляду за дитиною/, на лікуванні
(обстеженні) у лікувальних закладах;
г) переміщення по службі осіб середнього, старшого і
вищого начальницького
складу має здійснюватися, як
правило, без зарахування їх у
розпорядження відповідного органу
внутрішніх справ; призначення на посади осіб, які перебувають у
розпорядженні відповідного органу, провадиться
в найкоротший строк,
але не пізніше двох місяців із дня звільнення їх з
посади.

Як встановлено
судом, ОСОБА_2 з 12.2007 р. до теперішнього часу у порушення вказаних вимог
перебуває у розпорядженні ГУ МВС України
в АР Крим. Жодних даних про здійснення
організаційно-штатних заходів, про просування або переміщення ОСОБА_2. по
службі та про призначення його на іншу посаду, представником відповідачів в
судовому засіданні не надано.

Згідно п.10
Положення особи рядового і
начальницького складу органів внутрішніх справ
користуються всіма
соціально-економічними, політичними та
особистими правами і свободами,
виконують усі обов'язки громадян,
передбачені Конституцією УРСР та іншими законодавчими актами, а їх
права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою,
статутами органів внутрішніх
справ і цим Положенням.

Як вбачається з
рапорту ОСОБА_2. від 25.12.2007 р. причини, що перешкоджають виконанню
службових обов'язків, ним не зазначалися, при прийнятті рішення про звільнення
не з'ясовувалися.

Наведеним
Положенням не передбачено порядок та строки розгляду заяви про звільнення, а
також порядок відкликання такої заяви, в зв'язку з чим, до відносин сторін в цієї частині мають застосовуватися норми КЗпП України.

Так, ст..38 КЗпП
України, яка передбачає розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи
працівника, передбачено , що працівник
має право розірвати трудовий договір,
укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений
ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з
роботи за власним бажанням
зумовлена неможливістю
продовжувати роботу, власник або уповноважений ним
орган повинен розірвати
трудовий договір у строк, про
який просить працівник. Якщо
працівник після закінчення
строку попередження про звільнення не залишив роботи і не
вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений
ним орган не вправі звільнити його за
поданою раніше заявою, крім випадків, коли на
його місце запрошено іншого
працівника, якому відповідно до законодавства
не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

З рапорту
ОСОБА_2. вбачається, що відомостей про неможливість продовжувати роботу та про строки звільнення, в ньому не
зазначено.

З огляду на
викладене, суд вважає, що звільнення ОСОБА_2. з посади 25.12.2007 р. за власним
бажанням із залишенням в розпорядженні
ГУ МВС України в АР Крим є
незаконним, в зв'язку з чим, вимоги позивача про визнання неправомірним та скасування
наказу Міністра внутрішніх справ
України №1774 о/с від 25.12.2007 р., а також про поновлення його на посаді
першого заступника начальника ГУ МВС
України в АР Крим - начальника кримінальної міліції, підлягають задоволенню.

П. 24. Положення
передбачає, що у разі незаконного
звільнення або переведення на
іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів
внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі
(посаді). У разі поновлення
на роботі (посаді) орган, який
розглядає трудовий спір,
одночасно вирішує питання
про виплату особі
рядового і начальницького складу
середнього заробітку за час вимушеного прогулу або
різниці в заробітку
за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не
більш як за один рік.

В зв'язку з тим,
що відомості про конкретний розмір різниці в заробітку позивача суду не
наданий, задля повного захисту його прав , вимоги про зобов'язання МВС України
розрахувати та виплатити таку різницю також підлягають задоволенню.

Проте, суд не
вбачає підстав для задоволення вимог позивача
про визнання дій Міністра внутрішніх справ щодо видання оскаржуваного наказу
протиправними, бо видання наказів міністром внутрішніх справ передбачено законодавством
та перевищення ним меж своєї компетенції судом не встановлено.

На підставі
Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, яке затверджено Постановою
КМУ від 29 липня 1991 р. N 114, ст..38
КЗпП України, керуючись ст.ст.11,
159-163 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В
И В:

Позов
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України про
визнання дій протиправними, скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення
заробітної платні - задовольнити частково.

Визнати
неправомірним та скасувати наказ Міністра внутрішніх справ України №1774
о/с від 25.12.2007 р. про звільнення ОСОБА_2. з посади першого заступника начальника ГУ МВС України в АР Крим -
начальника кримінальної міліції.

Поновити
ОСОБА_2 на посаді першого заступника
начальника Головного Управління
МВС України в Автономній Республіці Крим
- начальника кримінальної міліції.

Зобов'язати
Міністерство внутрішніх справ України розрахувати та виплатити ОСОБА_2 різницю
у заробітній платні, отриманої ним у
період знаходження у розпорядженні Головного управління з 25.12.2007 р. та заробітної платні, що мала б бути сплачена
на посаді першого заступника начальника ГУ МВС України в АР Крим - начальника
кримінальної міліції.

Допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді та
стягнення заробітної платні
за один місяць.

В
задоволенні решти вимог відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення постанови,
апеляційну скаргу на постанову - протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження до Севастопольського адміністративного Апеляційного суду через Київський районний суд м. Сімферополя.

Головуючий:

Судді: