Справа № 2«а»-174/2007
Суддя: Попова О.М.
Дата ухвалення: 2007-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2 «а»-174/2007
ПОСТАНОВА

IМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2007 року Ленінський районний суд м. Луганська в
складі: головуючого судді: Попової О.М., при секретарі: Шестакові В.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Луганську адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до УМВС України в Луганській області про скасування рішення про
звільнення та поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

16.06.2006р.
до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до УМВС України в Луганській області про
скасування рішення про звільнення та поновлення на роботі. В обгрунтування
своїх позовних вимог позивач вказав, що він працював в ОВС України з 15.04.02р.
по 17.01.06р. Перед звільненням займав посаду оперуповноваженого ВДСБЕЗ
Антрацитівського MB УМВС України.

16.01.06р.
відповідачем було видано наказ № 30 «Про звільнення з ОВС співробітників ВДСБЕЗ
Антрацитівського MB УМВСУ», згідно якого, наказано звільнити позивача зі
служби в ОВС на підставі п. 64 «є» за порушення дисципліни.

Наказ №
30 від 16.01.06р. був реалізований шляхом видання наказу № 15 о/с від
17.01.06р.

Спірне
рішення було прийняте на підставі висновків службового розслідування від
26.12.05р. за результатами розгляду інформації прокуратури м. Антрацит про дії
окремих працівників міліції Антрацитівського MB УМВСУ.

Згідно
вказаних висновків службового розслідування, позивач вдався до проступку не
сумісного зі службою в ОВС, який виразився в побитті громадянина ОСОБА_2 під
час проведення дослідчої перевірки.

17.01.06р.
за вищевказаними обставинами, Прокурором м. Антрацит Луганської області у
відношенні ОСОБА_1 було порушено кримінальну справу № 9005/06 за ознаками
злочину, передбаченого ст. 365 ч. 2 КК України.

Однак, у
зв'язку з відсутністю в діях позивача складу злочину, що передбачений ч. 2 ст.
365 КК України, постановою старшого слідчого прокуратури м. Брянка від
17.06.07р. кримінальну справу № 9005/06 було закрито.

Посилаючись
на те, що факт побиття ним громадянина ОСОБА_2 не підтвердився, ОСОБА_1вважає висновки
службового розслідування необ'єктивними та поспішними, а спірний наказ
незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Крім
того позивач просить суд поновити його на службі в ОВС з моменту незаконного
звільнення та зобов'язати відповідача здійснити нарахування йому грошового
забезпечення з 17.01.06р. по дату поновлення на службі.

В
судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлений позов у
повному обсязі, надали суду свої пояснення та докази в обгрунтування своєї
позиції.

Представник
відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на його
безпідставність та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в
повному обсязі.

Вислухавши
пояснення сторін та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі з
наступних підстав.

Предметом
судового розгляду є правовідносини, що пов'язані з проходженням та звільненням
з публічної служби в ОВС України.

Вказані
правовідносини врегульовані положеннями Закону України «Про міліцію»,
Положенням про
проходження служби рядовим
і начальницьким складом
органів

внутрішніх
справ, затвердженим Постановою КМ
УРСР № 114 від 29.07.1991р., Дисциплінарним Статуту ОВС Української РСР від
29.07.1991р., затвердженим Указом президії Верховної ради УРСР від 29.07.91.,
який був чинним на момент існування правовідносин, що розглядаються, а також
іншими нормативно-правовими актами чинного законодавства України.

Судом
встановлено, що позивач працював в ОВС України з 15.04.02р. по 17.01.06р. Перед
звільненням займав посаду оперуповноваженого ВДСБЕЗ Антрацитівського MB
УМВС України.

16.01.06р.
відповідачем було видано наказ № 30 «Про звільнення з ОВС співробітників ВДСБЕЗ
Антрацитівського MB УМВСУ», згідно якого, наказано звільнити позивача зі
служби в ОВС на підставі п. 64 «є» за порушення дисципліни.

Наказ №
30 від 16.01.06р. був реалізований шляхом видання наказу № 15 о/с від
17.01.06р.

Спірне
рішення було прийняте на підставі висновків службового розслідування від
26.12.05р. за результатами розгляду інформації прокуратури м. Антрацит про дії
окремих працівників міліції Антрацитівського MB УМВСУ.

Згідно
вказаних висновків службового розслідування, позивач вдався до проступку не
сумісного зі службою в ОВС, який виразився в побитті громадянина ОСОБА_2 під
час проведення дослідчої перевірки.

Виходячи
з того, що винність позивача у вчиненні вищезазначених дій могла бути
встановлена лише вироком суду по кримінальній справі у відношенні ОСОБА_1, суд
визнає висновки службового розслідування поспішними та передвчасними.

Згідно
п. 67 Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженим Постановою KM УРСР №
114 від 29.07.1991р, особи рядового і начальницького складу, засуджені за
вчинення злочину (в тому числі і без позбавлення спеціального звання),
підлягають звільненню зі служби в органах внутрішніх справ після вступу в
законну силу вироку суду.

Як
вбачається з матеріалів справи, 17.01.06р. за вищевказаними обставинами,
Прокурором м. Антрацит Луганської області у відношенні ОСОБА_1 було порушено
кримінальну справу № 9005/06 за ознаками злочину, передбаченого ст. 365 ч. 2 КК
України.

Однак,
факт побиття громадянина ОСОБА_2 позивачем ОСОБА_1 в ході досудового слідства
підтверджено не було. Встановлено, що тілесні ушкодження ОСОБА_2 не могли
виникнути при обставинах на які посилається ОСОБА_2 Раніш поставлений діагноз є
наслідком прояву захворювання у вигляді остеохондрозу шийного хребця, яке
раніше вже існувало у ОСОБА_2

Таким
чином, в ході проведення досудового слідства, було встановлено, що в діях
ОСОБА_1 склад злочину, що передбачений ч. 2 ст. 365 КК України відсутній, у
зв'язку з чим, постановою старшого слідчого прокуратури м. Брянка від
17.06.07р. кримінальну справу № 9005/06 було закрито.

Враховуючи
вказане та приймаючи до уваги те, що матеріалами досудового слідства по
кримінальній справі № 9005/06 були повністю спростовані висновки службового
розслідування від 26.12.05р. за результатами розгляду інформації прокуратури м.
Антрацит про дії окремих працівників міліції Антрацитівського MB
УМВСУ, суд визнає зазначені висновки службового розслідування не
об'єктивними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Згідно
п. 26 Дисциплінарним Статуту ОВС Української РСР від 29.07.1991р., затвердженим
Указом президії Верховної ради УРСР від 29.07.91., дисциплінарне стягнення
застосовується лише за вчинення проступку.

З огляду
на вказане, та приймаючи до уваги те, що дисциплінарний проступок не мав місця
з боку ОСОБА_1, суд дійшов висновку про безпідставність спірного наказу
відповідача та незаконність звільнення позивача зі служби в ОВС України.

Виходячи
з вказаного суд визнає позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування спірного рішення
та поновлення на роботі обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню,

Розглядаючи питання
щодо обгрунтованості позовних
вимог ОСОБА_1 про

зобов'язання
відповідача нарахувати грошового забезпечення з дати незаконного звільнення по
дату поновлення на роботі, суд виходить з наступного.

По суті
зазначена позовна вимога є вимогою про стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Вказане
питання на цей час не врегульовано ні Законом України «Про міліцію» ні
Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС, ні
Дисциплінарним статутом ОВС, ні будь-яким іншим відомчим нормативним актом.

Згідно
положення п. 7 ст. 9 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить
із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

На цей
час, єдиним нормативним актом, що регламентує порядок стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, є ст. 235 КЗпП України, яка передбачає, що
в разі поновлення працівника на роботі, орган, що розглядає спір, одночасно
вирішує питання про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Виходячи
з вказаного вище та приймаючи до уваги незаконність звільнення позивача зі
служби в ОВС України, суд визнає обгрунтованими та такими, що підлягають
задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача нарахувати
грошове забезпечення з дати незаконного звільнення по дату поновлення на
службі.

На
підставі викладеного та керуючись, п. 26, 27 Дисциплінарного Статуту ОВС
України 1991р., ст.ст. 2, 4, 5, 17, 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1 до УМВС України в Луганській області про скасування рішення про
звільнення та поновлення на роботі - задовільнити в повному обсязі.

Скасувати
наказ № 15 о/с від 17.01.06р. про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх
справ.

Поновити
ОСОБА_1 на роботі на посаді оперуповноваженого Антрацитівського ОДСБЕЗ УМВС
України в Луганській області.

Зобов'язати
УМВС України в Луганській області здійснити ОСОБА_1нарахування грошового
забезпечення з 17.01.06р. по дату поновлення на роботі.

Постанова
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного
адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Луганська шляхом
подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.5 ст. 186 КАС України.