Справа № 2-а-86/2008
Суддя: Борсук П.П.
Дата ухвалення: 2008-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №
ПОСТАНОВА

іменем України

03 грудня 2008 року
Камінь-Каширський районний суд Волинської області
в складі головуючого - судді
Борсука П.П.,

за
участю секретаря - Яцюри Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Камені-Каширському справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України у Камінь-Каширському районі (далі - Управління) про поновлення пропущеного
строку для звернення до адміністративного суду та зобов`язання нарахувати і
виплатити надбавку до пенсії як дитині війни,

Особи, які беруть участь у справі:

позивач
- ОСОБА_1,

представник відповідача -
Бучарова Наталія Миколаївна,

в с т а н о в и в:

10 листопада 2008 року ОСОБА_1
звернувся до суду із позовною заявою, у якій зазначає, що він, як дитина війни,
має право на щомісячну державну
соціальну допомогу в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком. У 2006, 2007 роках та за 9 місяців 2008 року така
допомога йому не виплачувалась, оскільки дія ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», що надає йому таке право, Законами України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік», «Про Державний бюджет України на 2007 рік» була призупинена.

Рішенням Конституційного Суду
України від 09 липня 2007 року положення Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» у цій частині
визнано неконституційними.

Так як про згадане рішення КСУ в
частині порушення права на належну йому допомогу дізнався із засобів масової
інформації, просить поновити пропущений строк звернення до суду, визнати дії
відповідача неправомірними та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у
Камінь-Каширському районі нарахувати і виплатити йому як дитині війни допомогу
за 2006-2007 роки в розмірі 2733,30 грн та за 9 місяців 2008 року - 866, 70
грн.

Відповідач у поданому письмовому
запереченні зазначає, що згідно
ст. 111 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік"
Управління провело підвищення до пенсій відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» і виплачує таке підвищення особам, які є
інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50% від
розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

У 2008 році згідно вимог п.41
розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» дітям
війни Управлінням нараховано та виплачено підвищення до пенсії у розмірі
надбавки, встановленої для учасників війни, що становить 10 % прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Інших виплат дітям війни чинним
законодавством не передбачено.

Крім
цього, зазначає, що Управління не може бути належним відповідачем у даній справі, оскільки не є власником або
розпорядником коштів Державного бюджету України та не наділено правом приймати законодавчі акти загальнодержавного значення.

У
судовому засіданні позивач позовні вимоги
збільшив. Просить зобов'язати відповідача виплатити йому
надбавку до пенсії за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2008 року.

Представник
відповідача позовні вимоги не визнала з підстав, зазначених у запереченні
на позов.

Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши подані докази, приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Як вбачається із пенсійного посвідчення
НОМЕР_1, виданого Управлінням Пенсійного фонду України у Камінь-Каширському районі 15 лютого 2005 року, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком та має статус
дитини війни.

На цій підставі позивач в силу
ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в ред. від 18.11.2004) має
право на підвищення розміру пенсії, яку
отримує, на 30 відсотків мінімальної
пенсії за віком.

Мінімальний
розмір пенсії за віком визначений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», відповідно до якої, за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20
років страхового стажу, встановлюється у розмірі передбаченого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Такий прожитковий мінімум у 2007 році згідно ст. 62 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено на рівні: з 1 січня - 380
гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень, у 2008 році згідно
ст.58 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік» на рівні з 1 січня - 470 грн, з 1 квітня - 481 грн,
з 1 липня - 482 грн, з 1 жовтня - 498 грн.

Управлінням ОСОБА_1, як дитині війни, підвищення до пенсії у 2007 році нараховано та виплачено не було,
оскільки відповідно до ст.ст.71, 111
Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» право на таке
підвищення мають інваліди, яким позивач не є.
У 2008 році згадане підвищення було нараховано і виплачено згідно п.41 розділу ІІ Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік».

Із вказаних правових норм цих
бюджетних законів вбачається, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного
грошового утримання чи державної соціальної допомоги виплачується лише особам,
які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від
розміру надбавки, встановленої для учасників війни; у 2008 році дітям війни
виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни,
що становить 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду
України №6-рп від 09 липня 2007 року положення п.12 статті 71, ст.111 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та рішенням цього ж Суду
№10-рп/2008 від 22 травня 2008 року п.41 розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік» визнано такими, що не відповідають
Контитуції України.

Згадані Закони в силу ст. 152 Конституції України втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З огляду на наведене, суд приходить
до висновку, що ОСОБА_1 з 09
липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року повинна нараховуватись і
виплачуватись доплата до пенсії у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, як це передбачає ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» ( в ред.2004 року).

Відповідач всупереч ч.2 ст.71 КАС
України не довів суду правомірності своїх дій у 2007 та 2008 роках. Його
твердження про те, що Управління не може бути
належним відповідачем у даній справі, оскільки не є власником або розпорядником коштів
Державного бюджету України, безпідставне, так як згідно п.2.1 „Положення про
управління Пенсійного фонду
України в районах, містах і
районах у містах" одним з основних завдань управління є забезпечення
призначення і виплати пенсій.

Вимоги позивача в частині
зобов'язання відповідача провести йому доплату до пенсії як дитині війни за
2006 рік задоволенню не підлягають, так як ст. 110 Законом України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік», установлено, що пільги дітям війни,
передбачені ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються поетапно за
результатами виконання у першому півріччі, у порядку визначеному Кабінетом
Міністрів України, за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань
бюджету.

Такого
порядку Кабінет Міністрів України у 2006 році не визначав і з Комітетом
Верховної Ради України з питань бюджету його не погоджував.

Закон
України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» неконституційним не
визнавався.

Суд, вирішуючи питання про поновлення
строку звернення до суду за захистом порушеного права, приходить до висновку
про те, що ОСОБА_1 такий строк дотримано.

Як пояснив суду позивач, про порушення належного йому, як
дитині війни, права на підвищення до пенсії у розмірі, передбаченому ст.6
Закону України «Про соціальний захист дітей війни» він дізнався із статті,
опублікованій у газеті «Волинь-нова» 25
жовтня 2008 року. Згадана дата в силу ст.99 КАС України є днем, з якого обчислюється
річний строк для звернення до адміністративного суду.

Суд з відповідача судового збору не стягує,
оскільки в силу п.34 ч.1 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про
державне мито» Пенсійний фонд України, його підприємства, установи й
організації від сплати державного мита звільняються.

Керуючись ст. ст.10, 11, 159-163
Кодексу адміністративного судочинства України, ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування», Рішенням Конституційного Суду України від 09
липня 2007 року №6-рп, Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008
року №10-рп/2008, суд

постановив:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Камінь-Каширському районі виплатити ОСОБА_1 надбавку до пенсії
в розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст.6
Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 09 липня
по 31 грудня 2007 року та зобов`язати це
Управління провести доплату до пенсії як дитині війни з 22 травня по 31 грудня
2008 року в розмірі, передбаченому ст.6 згаданого Закону.

У зажоволенні решти позовних вимог
відмовити за безпідставністю.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного адміністративного суду через Камінь-Каширський районний
суд шляхом подачі заяв про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її
проголошення та наступної подачі апеляційних скарг протягом двадцяти днів або в
порядку ч.5 ст.186 КАС України.

Головуючий
- підпис

З
оригіналом згідно

Суддя
Камінь-Каширського

районного
суду П.П.Борсук