Справа № 2-а-3803-2007
Суддя: Чезганова А.М.
Дата ухвалення: 2007-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-3803-
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2007року Замостянсъкийрайонний суд м. Вінниці

в складі:

головуючого: судді Чезганової A.M.,

при секретарі: Конецул О.А.,

за участю : позивачки ОСОБА_1,

представників відповідачів:

Управління праці і соціального захисту населення в Замостянському районі м.
Вінниці -

Федчишиної Л.А.,

Головного управління праці і соціального захисту населення Вінницької
міської ради - Іщука Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці і
соціального захисту населення в Замостянському районі м. Вінниці, Головного управління праці і соціального
захисту населення Вінницької міської ради про стягнення недоплаченої разової
щорічної грошової допомоги ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління праці і
соціального захисту населення в Замостянському районі м. Вінниці, Головного
управління праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради про стягнення
недоплаченої разової щорічної грошової допомоги.

Позивачка мотивує свої вимоги тим, що вона є учасником війни і має право на
пільги, встановлені законодавством України.

Згідно cm. 14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня їй
виплачується грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Але,
всупереч вимогам зазначеного закону та cm.
22 п.
3 Конституції України, грошова допомога за 2004-2006 pp. їй виплачена не в
повному обсязі. Так, у 2004 році їй зовсім нічого не виплатили, у 2005 році їй
виплачено 50 гривень, у 2006 році - 50 гривень.

Мінімальна пенсія за віком у 2004 році становила 92, 45 гривень, у 2005
році становила 332 гривні, у 2006 році - 359 гривень, таким чином, суми виплат
щорічної разової грошової допомоги мали складати: у 2004 році-277 гривень 35
копійок, у 2005 році-996 гривень, у 2006 році 1050 гривень.

Отже, розмір недоплаченої їй щорічної разової грошової допомоги складає
2223 гривні 35 копійок, яку вона просить стягнути з відповідачів.

В судовому засіданні позивачка підтримала свій позов, пославшись на
обставини викладені вище та просила її вимоги задовольнити.

Представник відповідача Головного управління праці і соціального захисту
населення Вінницької міської ради Іщук Є.М. позов не визнав та суду пояснив, що
Головне управління праці і соціального захисту населення Вінницької міської
ради здійснює виплату щорічної разової допомоги за рахунок коштів державного
бюджету відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» у розмірах,
передбачених Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний рік,
на підставі розрахункових документів, поданих управлінням праці і соціального
захисту населення в Замостянському районі м. Вінниці. Конкретні розміри
щорічної разової допомоги до 5 травня ветеранам війни щороку передбачались у
законах України про Державний бюджет України на відповідний рік, у цих же
розмірах державні кошти надходили на рахунки розпорядників бюджетних коштів,
яким на сьогодні є Головне управління, для здійснення виплат. Здійснення
будь-яких виплат з коштів державного чи місцевого бюджетів чітко регламентоване
Бюджетним кодексом України.

Відповідно до cт. 51 ч.4, 5, 6 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів
несуть відповідальність за управління бюджетними асигнуваннями і здійснення
контролю за виконанням процедур та вимог, встановлених цим кодексом;
розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов»язання та провадять видатки
тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами; будь-які
зобов»язання, взяті фізичними та юридичними особами за коштами Державного
бюджету України без відповідних бюджетних асигнувань або ж з перевищенням
повноважень, встановлених цим кодексом та законом про Державний бюджет України,
не вважається бюджетними зобов»язаннями, витрати державного бюджету на покриття таких зобовяязань не
можуть здійснюватися.

Відповідно до cт. 2 ч.1 п. 11 Бюджетного кодексу України бюджетний процес - регламентована
нормами права діяльність, пов»язана із складанням, розглядом, затвердженням
бюджетів, їх виконанням і контролем за їх виконанням, розглядом звітів про
виконання бюджетів, що складають бюджетну систему України, а згідно до cт. 4 ч.2 зазначеного кодексу при здійсненні бюджетного процесу в Україні
положення нормативно-правових актів
застосовуються лише в частині, в якій
вони не суперечать
положенням

2

Конституції України, Бюджетного
кодексу України та Закону України «Про Державний бюджет». Органи праці і
соціального захисту населення, як орган місцевого самоврядування, приймають
участь у бюджетному процесі виключно на стадії виконання Держбюджету і не
приймають ніякої участі у його складанні чи формуванні. Виплата бюджетних
коштів у розмірах, не передбачених відповідними бюджетними асигнуваннями, або
із інших рахунків є грубим порушенням бюджетного законодавства та тягне за
собою адміністративну та кримінальну відповідальність посадових осіб.

Позивачем у позові розраховано суму
недосплаченоїразової щорічної допомоги до 5 травня, виходячи із розміру
мінімальної пенсії за віком, встановленого cт. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне
пенсійне страхування». Зазначений розмір мінімальної пенсії за віком (як
розрахункова величина), згідно із зазначеною нормою вищевказаного закону,
визначається виключно за певної умови, а саме наявності певного трудового стажу
та виключно для призначення пенсії згідно із зазначеним законом. Разова щорічна
допомога ветеранам війни до 5 травня не являється пенсійною виплатою,
виплачується відповідно до іншого законодавчого акту - Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому вказаний у cт. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування»
розмір мінімальної пенсії за віком не може застосовуватись при призначенні
щорічної разової допомоги ветеранам війни до 5 травня.

Конституція України не містить
норм, які б встановлювали ієрархічну залежність одних законів від інших.
Прийняті Верховною Радою України закони є актами рівної юридичної сили. Головне
управління, відповідно до наданих їм повноважень, не має право надавати оцінку
нормативно-правовим актам України, вирішувати питання про їх відповідність один
одному та Конституції України, а зобов»язані їх виконувати. Під час здійснення
повноважень з виплати щорічної разової допомоги ветеранам війни до 5 травня
Головне управління праці і соціального захисту населення Вінницької міської
ради діяло відповідно до чинного законодавства.

Крім того, представник відповідача
просив відмовити позивачці у задоволенні позову в зва»язку з тим, що вона
пропустила річний строк звернення до суду.

Представник управління праці і
соціального захисту населення в Замостянському районі м. Вінниці Федчишина Л.А.
також: проти задоволення позову заперечувала, пославшись на те, що вона
повністю підтримує представника Головного управління праці і соціального
захисту населення Вінницької міської ради Іщука Є.М. та дала аналогічні
пояснення.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних
підстав.

Відповідно до cт. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» щорічно до 5 травня учасникам війни виплачується разова грошова
допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Законами України «Про Державний
бюджет України на 2005 рік», « Про Державний бюджет на 2006 рік» передбачено,
що виплата щорічної разової допомоги учасникам війни відповідно до Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
здійснюється у твердій грошовій сумі за кожний рік, які позивачка отримала.

Згідно cm.
92 ч.2 п..1 Конституції України виключно законами України
встановлюються Державний бюджет України і бюджетна система України. Крім того,
виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки
держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків
(cт. 95 ч.2 Конституції України).

Згідно cт.
152 ч.2 Конституції України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Положення cт.
34 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005
рік» та положення cт.
30 Закону України «Про державний бюджет України на 2006
рік» в Конституційному Суді України на предмет неконституційності не
розглядались, тому вони не втратили своєї чинності.

Положення Законів України про
Державний бюджет України на 2004 рік та на 2007 рік, визнані неконституційними,
відповідно до cт. 152 Конституції України втрачають чинність з дня ухвалення рішення про їх
неконституційність, тобто з 1.12.2004 року та 9.07.2007 року відповідно. А
виплата допомоги здійснювалась у квітні 2004 року та у травні 2007 року у
чіткій відповідності до діючого на момент виплати законодавства України.

Відповідно до cт. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом»якшують або скасовують
відповідальність особи. Виплата допомоги за 2005 та 2006 роки здійснювалась у
квітні 2005 та в травні 2006 року у чіткій відповідності до чинного
законодавства України, на підставі чинних законів України «Про Державний бюджет
України».

Крім того, згідно cт. 99 ч.2 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється
з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволення адміністративного позову за умови, якщо на цьому
наполягає одна із сторін (cт. 100 ч.1 КАС України).

3

Позовні вимоги
щодо стягнення недоплаченої допомоги за 2004 p., 2005 p., 2006 p. позивачкою
пред»явлені до суду з пропуском річного строку, і представники відповідачів
наполягають на відмові в задоволенні позову, в тому числі в зв»язку з пропуском
зазначеного строку. Доказів про поважність причин пропуску строку позивачкою
суду не надано.

За таких
обставин суд дійшов до висновку, що не має законних підстав для задоволення
позовних вимог. Управління праці та соціального захисту населення в
Замостянському районі м. Вінниці та Головне управління праці і соціального
захисту населення Вінницької міської ради діяли на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі
викладеного, керуючись ст..cт. 92, 95, 152
Конституції України, ст.ст. 71, 99, 100, 138, 160-163, 167, п.5 розділу 7
Прикінцевих та перехідних положень КАС України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці і соціального захисту
населення в Замостянському районі м. Вінниці, Головного управління праці і соціального
захисту населення Вінницької міської ради про стягнення недоплаченої разової
щорічної грошової допомоги відмовити.

На постанову
суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного
адміністративного суду протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення постанови.