Справа № 2-А-540/07
Суддя: Рижиков В.Г.
Дата ухвалення: 2007-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-А-540/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2007 року м.Мукачево

Мукачівський
міськрайонний суд Закарпатської області

в складі:
головуючого - судді Рижиков
В.Г.

при секретарі Славич
М.В.

з участю
позивача ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево адміністративну справу
за позовом ОСОБА_2 до військової частини А-2847 про стягнення заборгованості
компенсації вартості продовольчого забезпечення ,-

встановив:

Позивач ОСОБА_2
15 жовтня 2007 року звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить
суд: стягнути з військової частини А2847 заборгованість за рахунок грошового
забезпечення (КЕКВ 1112) в сумі 30 343 (тридцять тисяч триста сорок три)
гривень 92 копійок грошової компенсації замість недоотриманого продовольчого
пайка.

Позов мотивує
тим, що він, ОСОБА_2 перебував на військовій службі у військовій частині А2847,
де і знаходився на продовольчому та фінансовому забезпеченні. І всупереч
діючому законодавству в/ч
А2505, не зважаючи на його звернення до командира військової
частини, з ним не було проведено повному обсязі та не виплачено йому
компенсації вартості продовольчого забезпечення.

Згідно ч. 2 ст.
17 Конституції України "... Держава забезпечує соціальний захист громадян
України, які знаходяться на службі в Збройних Силах України і інших військових
формуваннях, а також членів їх сімей". До того ж ч. 2 ст. 9 Закону України
"Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх
сімей" свідчить "... військовослужбовці одержують за рахунок держави
грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або, по їх
бажанню, грошову компенсацію". А згідно ч. 4 ст. 9 порядок і розміри
грошового і матеріального забезпечення військовослужбовців і компенсації
замість продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України з
урахуванням коефіцієнта грошових доходів.

На вимогу
вищезгаданих законів, з метою раціонального забезпечення військовослужбовців
продовольством, Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 316 від
12.03.1996 року "Про норми забезпечення продовольчими пайками
військовослужбовців Збройних Сил України і інших військових формувань."

Відповідно до
вищезгаданої Постанови до 10.03.2000 року він забезпечувався продовольчим
пайком по нормі № 7 (згідно посади), а з 11.03.2000 року Законом України
"Про деякі заходи щодо економії бюджетних засобів" від 17.02.2000
року, була припинена дія ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців" в частині отримання військовослужбовцями
продовольчих пайків і речового майна або, по їх бажанню, грошової компенсації.
Але цей пункт не відміняє ч. 1 ст. 9 даного Закону, який гарантує матеріальне,
продовольче і інші види забезпечення військовослужбовцям. Ніхто не має права
обмежувати військовослужбовців і членів їх сімей в правах і свободах,
встановлених норму продовольчого забезпечення. Оскільки якнайменшу вартість цих
всіх норм продовольчого забезпечення мас норма № 1 (загальновійськова), то її
повинні були забезпечувати саме заданою нормою. Згідно ст. 16 Закону України
"Про Збройні Сили України" в редакції від 05 жовтня 2000 року
вказано, що держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців
і осіб, звільнених в запас, а також гарантує отримання за рахунок держави
фінансової, речової, продовольчої і інших видів забезпечення. Що в черговий раз
підтверджує його гарантоване державою право на забезпечення його
продовольством.

На виконання
вимог ст. 16 Закону України „Про Збройні Сили України" постанова Кабінету
Міністрів України №426 від 29.03.2002 року були затверджені норми харчування
військовослужбовців і інших військових формувань.

Також слід
вказати на те, що частина 3 статті 22 Конституції України вимагає: "..при
ухваленні нових законів або внесенні змін до діючих законів не допускається зменшення
змісту і об'єму існуючих прав і свобод".

Враховуючи
вищесказане, він вважає, що порушено його законне гарантоване державою право на
отримання продовольчого забезпечення за рахунок держави, унаслідок чого у
військовій частині утворилася заборгованість перед ним в сумі 30 343 грн. 92
коп.

Позивач ОСОБА_2
в судове засідання не з*явився, і подав суду заяву, в якій просить дану справу
розглядати у ого відсутності, вимоги викладені в позовній заяві підтримує в
повному обсязі.

Представник
відповідача в судове засідання не з'явився, оскільки до початку судового
розгляду справи від командира військової частини А2847 в судове засідання не
з*явився по невідомій суду причині, будучи належним чином повідомлений про час
і місце розгляду справи. .

Дослідивши матеріали
справи та оцінивши всі наявні докази у їх сукупності, суд приходить до
висновку, що позовна заява підлягає до задоволення за таких підстав.

Правовідносини
між сторонами регулюються положеннями ст.58 Конституції України, ст.17 Закону
України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду
з прав людини", ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно чинного
законодавства, реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно -правових актів Законодавства України, не може бути
поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами
державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання. У випадках
коли з набуттям чинності певним законом, його нормами призупиняється дія
положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин
застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи певного права.

Згідно вимогам
ч.2 ст.9 Закону України "Про соціальний захист військовослужбовців та
членів їх сімей" свідчить "...військовослужбовці одержують за рахунок
держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки, або, по
їх бажанню, грошову компенсацію". А згідно ч.4 ст.9 порядок і розмір
грошового і матеріального забезпечення в/службовців і компенсації замість
продовольчих пайків встановлюється Кабінетом Міністрів України з урахуванням
коефіцієнта грошових доходів.

Судом
встановлено, що позивач ОСОБА_2 перебував на військовій службі у військовій
частині А2847, де і знаходився на продовольчому та фінансовому забезпеченні.
22.07.2004 року звільнений з військової служби в запас за п.67
пп.."б" - за станом здоровая згідно Наказу МО України за №453 тв
виключений із списків особового складу військової частини 15.09.2004 року
згідно Наказу №192 від 15.09.2004 року (а.с.7), що підтверджується Витягом з
послужного списку ОСОБА_2 (а.с.6).

Згідно ст.9
Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей" - військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове
забезпечення, а також речове, майнові продовольчі пайки або за бажанням
військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

З розрахунку
вбачається, що заборгованість військової частини А2847 перед позивачем ОСОБА_2
за невиплачене продовольче забезпечення становить 30 343 грн. 92 коп.
(а.с.4-5).

Невиплата
вказаної суми за весь період з 11 березня 2000 р. по 15 вересня 2004 року є
грубим порушенням чинного законодавства і його прав як військовослужбовця.

На підставі
вищенаведеного, керуючись ч.2 ст.17 Конституції України, ст.9 Закону України
"Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей", ст. 16 Закону України "Про збройні Сили України",
постановою Кабінету Міністрів України №316 від 12.03.1996 p.,
Постановою Кабінету Міністрів України №426 від 29.03.2002 p.,
ст.ст.159, 160-164, 167, 256 КАС України, суд , -

постановив:

Позовну заяву
ОСОБА_2 - задовольнити.

1.
Стягнути з військової частини А2847 яка знаходиться в
м.Стрий, вул. Виговського, 15, Львівської області, в користь ОСОБА_2
заборгованість за рахунок грошового забезпечення (КЕКВ 1112) в сумі 30 343
(тридцять тисяч триста сорок три) гривень 92 копійок грошової компенсації недоотриманого
продовольчого пайка.

2.
Стягнути з військової частини А2847 в користь держави
судові витрати, а саме: державне мито в розмірі 8 (вісім) грн. 50 коп.

На постанову
суду може бути подана заява про її апеляційне оскарження на протязі 10-ти днів
після її оголошення та подано апеляційну скаргу на протязі 20-ти днів після
подачі заяви в Львівський адміністративний апеляційний суд.