Справа № 2а-617/2007
Суддя: Антоняк Т.М.
Дата ухвалення: 2007-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-617/2007 року
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28
вересня 2007 року м.
Івано-Франківськ

Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської
області

в
складі: головуючого - судді Антоняка
Т.М.

суддів Максимчина Ю.Д.,
Барашкова В.В.

секретаря Бабій
О.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій відповідача
неправомірними та стягнення недоплаченого грошового забезпечення та грошової
компенсації за неотримане речове майно,
суд, -

встановив:

ОСОБА_1
звернулась до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони
України, військової частини А1649, про визнання дій відповідачів неправомірними
та стягнення недоплаченого грошового забезпечення в розмірі 4179грн 06коп та
грошової компенсації за неотримане речове майно в розмірі 3219грн 20коп.
Уточнивши позовні вимоги представник позивачки за довіренністю ОСОБА_2 просив виключити з числа відповідачів
військову частину А1649, оскільки її
розформовано, а правонаступник не
відомий.

В
судовому засіданні представник позивача за довіреністю позовні вимоги підтримав
з мотивів, викладених в позовній заяві.
Просив винести постанову, якою позов
задоволити.

Представник
відповідача Міністерства Оборони України в судовому засіданні позов заперечив
вказавши, що право позивача на компенсацію існує, однак виконання виплат зупинено в зв»язку з
відсутністю бюджетних коштів. Виплати будуть проводитись майном по мірі
надходження такого майна. В частині виплати надбавки вимоги заперечив вказавши
на невідповідність їх діючим нормам законодавства.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши письмові
докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

В
судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 проходила військову службу в військовій частині А1649. Наказом
командира від 09.12.2005року № 233 позивача було звільнено з лав ЗСУ у
відставку за станом здоров»я та знято з усіх видів забезпечення.

Контрактом
про проходження військової служби у Збройних Силах України укладеного
Міністерством оборони України, як однією
із сторін, з ОСОБА_1 встановлено
обов»язок Міністерства оборони України забезпечити позивачу додержання його
прав та прав членів його сім»ї, включаючи
отримання пільг, гарантій та
компенсацій, встановлених законами та
іншими нормотивно-правовими актами України,
які визначають статус військовослужбовців та порядок проходження
військової служби, а також призначення його на військову посаду відповідно до
професійної освіти, військово-облікової спеціальності.

Відповідно
до Указу Президента України від 05.05.2003 року №389 „Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України,
Міністерства внутрішніх справ України,
Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління
державної охорони України за безперервну службу", міністрові оборони надано право, а не обов'язок, встановлювати військовослужбовцям Збройних
Сил України щомісячні надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах
України у відсотках до грошового забезпечення,
які мають високі результати у службовій діяльності, залежно від стажу у таких розмірах: понад 5
років - до 10%, понад 10 років - до
30%, понад 15 років - до 50%, понад 20 років - до 70%, понад 25 років - до 90%.

На виконання
зазначеного Указу
Президента Міністром оборони
України було видано
наказ №149 від 26.05.2003 року, яким
підтверджено вищевказані розміри виплати надбавки із врахуванням вислуги років.

Більш
конкретні розміри надбавок за безперервну військову службу було передбачено
наказом Міністра оборони №308 від 30.07.2004року залежно від тривалості служби,
а саме понад 5 років - до 10%, понад 10
років - до 30%, понад 15 років - до
50%, понад 20 років -до 70%, понад 25 років - до 90%.

Зазначений
наказ стосується військовослужбовців центрального апарату Міністерства оборони
України.

Відносно інших військовослужбовців такий наказ не видавався, та не видавався наказ,

який би обмежував
розмір щомісячної надбавки
за безперервну службу

військовослужбовцям.

Оскільки
у відповідності до ст. 24 Конституції
України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед
законом, то посилання відповідача на
законодавчі акти, що обмежують та
звужують ці права , а саме військовослужбовців,
що мають однаковий стаж безперервної служби у Збройних силах, не слід брати до уваги.

Як вбачається з довідки військової частини А1649 від 10.02.2006року №57а та

розрахунку поданого позивачем , йому
не донараховувалась та невиплачувалась надбавка за

вислугу років в повному обсязі , в
зв»язку з чим порушено його право, яке
підлягає

поновленню.

Відповідно до Закону України „Про соціальний та правовий захист

військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям
матеріальне

та інше
забезпечення у розмірах, що стимулюють
заінтересованість громадян України у військовій службі. Військовослужбовці
отримують за рахунок держави речове майно,
або за їх бажанням грошову компенсацію замість нього.

Законом
України „Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" від 17.02.2000

року, який набрав чинності з 11.03.2000 року, призупинена дія ч.2 ст. 9 Закону України „Про

соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"
в частині одержання

військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової
компенсації

замість них та
замість речового майна. Дана норма діє по даний час.

Як
вбачається з довідки № 141 військової частини А1649 від 29.12.2005 року грошова

компенсація за речове майно не видане ОСОБА_1 складає 3219грн 20коп. '

Відповідно до ст. 10 Закону України
«Про оборону України» Міністерство оборони

України здійснює заходи спрямовані на реалізацію соціально-економічних і
правових

гарантій військовослужбовцям та членам їх сімей та працівникам Збройних Сил
України,

особам звільненим в запас або у відставку.

Відповідно
до положення про Міністерство оборони України (Міноборони) , затвердженого постановою КМУ №1080 від 03
серпня 2006року одним з основних завдань Міноборони є організація забезпечення
Збройних Сил матеріально-технічними,
фінансовими та іншими ресурсами відповідно до потреб, визначених
Генеральним штабом Збройних Сил, в межах коштів передбачених державним
бюджетом.

Статтею
22 Бюджетного кодексу України Міністерство оборони України визначено головним
розпорядником коштів , а до його функцій віднесено затвердження кошторисів
розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня, якщо інше не передбачене
законодавством, а також здійснення
внутрішнього контролю за повнотою надходжень, отриманих розпорядниками
бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачами бюджетних коштів і витрачання
ними бюджетних коштів.

З урахуванням викладеного, суд
дійшов висновку, що саме з Міністерства
оборони

України підлягає стягненню кошти недоплаченого грошового забезпечення в
розмірі 4179грн

06коп та грошової компенсації за неотримане речове майно в розмірі 3219грн
20коп, а всього на суму 7398грн 26коп.

Витрати
по оплаті позову судовим збором в сумі 54грн. 40коп підлягають покладенню на
відповідача Міністерство оборони України.

На
підставі наведеного, відповідно до ст. 24 Конституції України, Закону України „Про соціальний та правовий
захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закону України «Про оборону України», Указу Президента України від 05.05.2003 року
№389 „Про

надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України,
Міністерства внутрішніх справ України,
Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління
державної охорони України за безперервну службу", положення про Міністерство оборони України
(Міноборони) , затвердженого постановою
КМУ №1080 від 03 серпня 2006року,
ст. 22 Бюджетного кодексу України, Порядку застосування норм забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил України речовим майном у мирний час, затвердженого наказом Міністра оборони
України від 01.10.1998 року №350,
керуючись ст. ст. 6, 17,
98, 104, 158, 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний
позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України,
про визнання дій відповідача неправомірними та стягнення недоплаченого
грошового забезпечення та грошової компенсації за неотримане речове майно -
задоволити.

Визнати
дії Міністерства оборони України по нарахуванню та невиплаті ОСОБА_1 грошової
компенсації за неотримане речове майно та надбавки за безперервну військову
службу - неправомірними.

Стягнути
з Міністерства оборони України (м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6 , 001168) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) -
грошової компенсації за неотримане нею речове майно в сумі 3219 грн 20коп та
недоплачене грошове забезпечення в сумі 4179грн 06коп, а всього коштів на суму
7398грн 26коп.

Стягнути з
Міністерства оборони України в дохід державного бюджету 54 грн. 40 коп. витрат
по оплаті судового збору.

Постанова
суду набирає законної сили після закінчення строку подачі заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. В разі подачі заяви про апеляційне оскарження
постанови суду, але апеляційна скарга не
була подана в строк, постанова набирає
законної сили після закінчення цього строку.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається до
адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції
протягом 10 днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.