Справа № 2„а"-615/07
Суддя: Попова О.М.
Дата ухвалення: 2007-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2 „а"-615 /2007р.
ПОСТАНОВА

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

11.10.2007 р. Ленінський
районний суд м. Луганська в складі:

головуючого-судді - Попової О.М.,

при секретарі - Шестакові В.І.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Луганську адміністративну цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до УМВС України в Луганській області, про визнання
неправомірними дій посадових осіб та про стягнення заборгованості по заробітній
платні компенсації за несвоєчасний розрахунок та допомозі к відпустці,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася з даним позовом до УМВСУ в
Луганській області про визнання неправомірними дій посадових осіб та про
стягнення заборгованості по заробітній платні компенсації за несвоєчасний
розрахунок та допомозі к
відпустці, посилаючись на те, що вона була у трудових відносинах з УМВС
України в Луганській області та її було звільнено з на посади економіста 1-ої
категорії (службовця відділу капітального будівницьтва Управління МВС України в
Луганській області) з присвоєнням 13 рангу державного службовця наказом УМВС
України в Луганській області №522 о/с від 11.12.1998 року.

Позивачка у судове засідання не з'явилась, в позовній
заяві просила розглядати справу без її участі.

Представник відповідача УМВС України в Луганській області у судовому
засіданні вимоги позову не визнав в повному обсязі, надавши суду докази в
обґрунтування своєї позиції, дав суду відповідні пояснення.

Суд вислухавши пояснення представника УМВСУ в Луганській області,
дослідивши і вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає вимоги позову підлягаючими
частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, позивачка дійсно була у трудових відносинах з УМВС
України в Луганській області та її було звільнено з посади економіста 1-ої
категорії (службовця відділу капітального будівництва Управління МВС України в
Луганській області) з присвоєнням 13 рангу державного службовця наказом УМВС
України в Луганській області №522 о/с від 11.12.1998 року.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про державну службу» від
16 грудня 1993 року N 3 723-XII, відповідно до
статі 35 якої державним службовцям повина виплачуватись, щорічна допомога для
оздоровлення к відпустці
у розмірі посадового окладу, але Позивачці Відповідач цієї допомоги не
виплачував.

Суд критично ставиться до доводів Відповідача що Позивачу була у 2005 році
була надана матеріальна допомога, так як виплата матеріальної допомоги не
скасовує обов'язок виплачувати допомогу к
відпустці. Допомога к відпустці є самостійною та обов'язковою виплатою к
відпустці і не залежить ні від наявності асигнувань ні от інших обставин.

Стаття
41 Конституції України, норми якої є, відповідно до ст. 8 Конституції України
нормами прямої дії, а також ст. 47 Кодексу законів про працю України (далі за
КЗпП України) передбачають дві умови, які повинні бути виконані в день
звільнення працівника: видача
трудової книжки, в день розірвання
трудового договору;

і проведення з працівником розрахунку в терміни і на
умовах, вказаних в ст. 116 КЗоТ
України (при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому до
сплати з боку підприємства,
установи і організації, проводиться в день звільнення).

Суд встановив, що при розрахунку з Позивачкою їй не була
сплачена допомога на оздоровлення к
відпустці за 2005 рік у розмірі посадового окладу.

Розмір заборгованості Відповідача по допомозі на оздоровлення к відпустці
складає

розмір посадового окладу за відповідний період часу -
2005 рік, а саме 223,0 грн.

Щодо Компенсація за несвоєчасно отриманий розрахунок на
виконання ст. 117 КЗпП України, то суд також ставиться критично до доводів
Відповідача, що компенсація за несвоєчасний розрахунок передбачається лише за
наявності вини власника, так як по-перше, відповідно до норм 71 КАС України в
адміністративних справах про протиправність дій чи бездіяльності суб'єкта
власних повноважень, обов'язок доказування покладається саме на відповідача,
якщо він заперечує проти позову (відсутність асигнувань для виплати
обов'язкової доплати к відпустці
Відповідач не довів); по-друге, відсутність асигнувань, якби такі і була,
відповідно до норм ст.3З ЗУ
«Про державну службу» скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для
зменшення посадових окладів, надбавок до них та фінансування інших,
передбачених цим Законом, гарантій, пільг і компенсацій.

А тому суд вважає, що відповідач повинен сплатити компенсацію за
несвоєчасний розрахунок у розмірі середнього заробітку за весь час затримки по
день фактичного розрахунку.

Відповідно до постанови КМУ від 8 лютого 1995 p. N 100 «Про
затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Цей Порядок
обчислення середньої заробітної плати застосовується й у тому числі і у
випадках коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із
середньої заробітної плати.

Відповідно до ч.2 п.2 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи
з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою
пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в
установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. (Абзац третій
пункту 2 із змінами, внесеними згідно з Постановою KM N 1266
від 26.09.2001).

Таким чином суд вважає, що середньомісячна заробітна плата складає: Червень
- 1266, 53 грн.; Липень - 695,75 грн.; Разом: 1266, 53 грн.+ 695,75 грн.=
1962,28 грн./2 = 981,14 грн. Тобто розмір середньомісячної заробітної платні із
розрахунку якої буде обчислюватися розмір компенсації складає 981,14 грн.

Щодо позовних вимого Позивачці по компенсації за невикористану відпустку за
2006 рік, то суд вважає ці вимоги підлягаючими задоволенню, так як статтею 2
Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року N 504/96-ВР
передбачено, що право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у
трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від
форм власності, виду діяльності та галузевої належності. Стаття 24 цього ж
Закону, передбачає, шо у разі звільнення працівника йому виплачується грошова
компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також
додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про державну службу» державним
службовцям, якою є Позивачка, надається щорічна відпустка тривалістю 30
календарних днів. Позивачку було звільнено 20.07.2006 року, відпустку вона за
цей період не використала, а тому, суд вважає, що Позивачка має право на
отримання компенсації за невикористану відпустку за 7 місяців і двадцять днів,
яка складає у грошовому еквіваленті за 201 календарних днів 2006 року - 16,93
невикоритані дні - 553,611 грн.

Щодо стягнення матеріальної шкоди то суд вважає ці позовні вимоги Позивачки
не підлягаючими задоволенню, так як Позивачка не надала до суду доказів
підтверджуючих факт настання цієї шкоди, в порушення ст. 71 КАС України,
відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
грунтуються її вимоги.

Керуючись
статтями ст.ст. З, 8, 22, 43, 55 Конституції України, ст.ст. 6, 8, 9, 17, 18,
21, 104, 105, 106, ч.2 ст. 256 Кодексу Адміністративного Судочинства України,
ст.ст. 33, 35 Закону України «Про державну службу», Закону України «Про
відпустки», Постанова КМУ від 8 лютого 1995 p. N 100
«Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1до УМВС України в Луганській
області, про визнання неправомірними дій посадових осіб та про стягнення
заборгованості задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії посадових осіб УМВС України в
Луганській області по невиплаті допомоги на оздоровлення к відпустці за
2005, 2006 p.p. у розмірі 669,0
грн. компенсації за невикористану відпустку за 2006 рік у розмірі 553,611 грн.

Стягнути з УМВС
України в Луганській області на користь ОСОБА_1:

заборгованість по
допомозі на оздоровлення к
відпустці за 2005, 2006 роки у розмірі 669,0

грн.;

Компенсацію за
несвоєчасний розрахунок (по допомозі на оздоровлення к відпустці за

2005, 2006 p.p.
у розмірі 669,0 грн. компенсації за невикористану відпустку за 2006 рік у
розмірі

553,611 грн.) з моменту звільнення по день фактичного
розрахунку із урахування

середньомісячної заробітної платні у розмірі 981,14 грн.
за кожний місяц затримки розрахунку.

Стягнути з УМВСУ
в Луганській області на користь держави судовий збір у сумі 51.0 грн.

Постанова суду
може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного
адміністративного через Ленінський районний суд м. Луганська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.