Справа № 2а-744\07
Суддя: Сидорук Є.І.
Дата ухвалення: 2007-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-74407
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 вересня 2007 року м.
Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді СидорукЄ.І., при
секретарі ЩудлоМ.О. з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши під час судового засідання в м. Рівне адміністративний позов ОСОБА_1
до вчастини А -3395 стягнення грошової компенсації за неотриманий
продовольчий пайок, -

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2007 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до
вчастини А- 3395 про стягнення грошової компенсації за неотриманий
продовольчий пайок.

В судове засідання представник відповідача на з"явився, однак подав
запречення на позов, де вказує , що виплата грошової компенсаії на неотриманий
продовольчий пайок на підставі ст. 2 Закону України від 17.02.2000 року № 1459
призупинено дію ч. 2 ст. 9 Закону України " Про соціальний та правовий
захист військовослужбовців та ч.1енів їх сімей" в частині одержавння
військовослужбовцями речового майна і продовольчих пайків або замість них
грошової компенсації за бажанням військовослужбовців.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просить суд
стягнути з вчастини А- 3395 грошову компенсацію в сумі 36719,19 грн. за
неотриманий продовольчий пайок.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
всебічно дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що позивач
проходив військову службу у
квартирно-експлуатаційному вівдділі м.
Рівне і перебував на продовольчому забеспеченні вчастини А- 3395 .

Згідно ст. 16 ЗУ
" Про Збройні Сили України" держава забеспечує соціальний
та правовий захист військовослужбовців та осіб, звільнених в запас, а також
гарантує отримання за рахунок держави фінансового, речового, продовольчого та
інших видів забеспечення.

Як зазначено у ч. 2 ст. 9 ЗУ " Про соціальний
та правовий захист військовослужбовців та ч.1енів їх сімей",
військовослужбовці отримують за рахунок держави грошове забеспечення, речове
майно чи продовольчі пайки чи, за їх бажанням, грошову компенсацію. Згідно ч. 4
ст. 9 даного Закону порядок і розміри грошового і матеріального забеспечення
військовослужбовців і компенсації замість продовольчих пайків встановлюються
КМУ з урахуванням коефіцієнта грошових доходів.

Відповідно до постанови KM України № 316 від 12.03.1996 року " Про норми забеспечення
продовольчими пайками ЗС України і інших військових формувань" позивач до
10 березня 2000 року забеспечувався продовольчими пайками по нормі № 7 , а з 10
березня 2000 року відповідно до ЗУ " Про деякі заходи щодо економіє
бюджетних коштів" від 17.02.2000 року була призупинена дія ч. 2 ст. 9 ЗУ
" Про соціальних та правовий захист військовослужбовців та ч.1енів їх
сімей" в частині отримання військовослужбовцями продовольчих пайків і
речового майна або, по їх бажанні грошової компенсації. Однак вказаним Законом
не було відмінено ч. 1 ст. 9 ЗУ " Про соціальний та
правовий захист військовослужбовців та ч.1енів їх сімей", яка гарантує
матеріальне, продовольче та інші види забеспечення військовослужбовців.

Згідно постанови КМУ № 426 від 29 березня 2002 року " Про норми
харчування військовослужбовців ЗС України та інших військових формувань "
Постанова КМУ № 316 від 12.03.1996 року втратила чинність, однак нею не
припинено виплату встановленої вартості норм харчування офіцерського складу ЗС
України, який безпосередньо не харчується в їдальнях військових частин.

Таким чином, судом встановлено, що позивач має право на продовольче
забеспечення, але з 11.03.2000 року не отримував ні набору продуктів за нормою
7, ні продуктів за нормою харчування № 1, ні грошової компенсації за них.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Конституції України держава забеспечує соціальний
захист громадян України, які знаходяться на військовій службі в ЗС України та
інших військових формуваннях та ч.1енів їх сімей.

Згідно ст. 22 Конституції України, конституційні гарантії у повному обсязі
і без будь-чких обмежень поширюються на права військовослужбовців.

Суд рахує, грошова компенсація за неотриманий продовольчий пайок є
гарантією військовослужбовців на їх достатнє матеріальне забеспечення
відповідно до Закону України " Про соціальний та правовий захист
військовослужбовців та ч.1енів їх сімей".

Що стосується Закону України України від 17.02.2000 року, то суд не приймає
його до уваги, оскільки рішенням Конституційного Суду України № 6-рп2007 від
09.07.07 року (справа про соціальні гарантії громадян) " зупинення дії
законів є способом тимчасового припинення їх дії в часі таабо за колом осіб і
має здійснюватися відповідно до вимог Конституції України. Ця юридична
процедура знаходиться в органічному зв"язку із скасуванням законів,
внесенням до них змін та доповнень. Отже, у такому випадку законом про
Державний бюджет України припиняється на певний строк правове регулювання
відносин у сфері соціального захисту, зупиняється дія механізму реалізації
конституційних соціальноекономічних прав громадян, що призводить до обмеження
права на соціальний захист, Ситематичне зупинення законами про Держдавний
бюджет України дії чинних законів України щодо надання пільг, компенсацій і
гарантій фактично скасовує їх дію.

Зупинення дії положень законів, яким визначено права і свободи громадян, їх
зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобо і може мати місце лише у випадках,
передбачених Основним Законом України. У ст. 64 Конституції України вичерпно
визначено такі випадки, а саме передбачено, що в умовах воєнного або
надзвичайного стану можуть

встановлюватися
окремі обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень,
та визначено ряд прав і свобод, які не можуть бути обмежені за жодних обставин.

Внаслідок
зупинення на певний час дії чинних законів України, яким встановлено пільги,
компенсації чи інші форми соціальних гарантій , відбувається фактичне зниження
життєвого рівня громадян, який не може бути нижчим від встановленого законом
прожиткового мінімуму, та порушується гарантоване у ст. 48 Конституції України
право кожного на достатній життєвий рівень.

Отже,
відповідно до частини третьої ст. 22, ст. 64 Конституції України п право
громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути
обмежені, лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк.

На
підставі ст.ст. 17,22,24,46 Конститції України, ст. 9 Закону України " Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ст.
16 Закону України " Про Збройні Сили України"., рішення
Конституційного суду України № 6-рп07 від 9 липня 2007 , керуючись ст. ст.
70,72,94,159,160,161,163,167,185,186, 255 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний
позов ОСОБА_1задовольнити.

Стягнути з
військової частини А- 3395 м. Рівне,
вул. Соборна, 231 на користь ОСОБА_1
грн. грошової компенсації за неотриманий продовольчий пайок.

Стягнути з
вйськової частини А-1671 м. Рівне судові витрати в дохід держави 434 грн.

Заяву про
апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на постанову суду подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подається апеляційному суду
Рівненської області через Рівненський міський суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її подає, до апеляційного суду Рівненської
області. Постанова суду, якщо інше не встановлено КАСУ, набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,встановленого
КАСУ, якщо таку заяву не було подано.

Якщо
було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.