Справа № 2а-113/07
Суддя: Ярош С.В.
Дата ухвалення: 2007-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2a-113/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого
2007 року Приморський
районний суд м. Одеси у складі:

головуючого
судді Ярош С.В. при секретарі Жуковській Т.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до
Одеської міської ради, комунального підприємства Одеської міської ради „Міське
агентство з приватизації житла" та Управління житлово-комунального
господарства Одеської міської ради про визнання дій неправомірними,

Встановив:

Позивач
звернувся з позовом до відповідача, Одеської міської ради, в якому просить
визнати неправомірними дії Одеської міської ради, що виражені в забороні
позивачу приватизувати займану ним квартиру підАДРЕСА_1та зобов'язати
відповідачів - дозволити і не перешкоджати позивачу приватизувати вищевказану
квартиру. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він тривалий час проживає в
окремій квартиріАДРЕСА_1 Виявивши бажання приватизувати займану ним квартиру,
позивач звертався до різних інстанцій, при тому йому з боку управління соціального
захисту населення Одеської міської ради, була надіслана відповідь, з якої
вбачається що в 1997 році, Одеською міською радою, було прийнято рішення про
недопущення приватизації, обміну та ін. відчуження квартир в будинку АДРЕСА_1
який має статус "Пансіонату для самотніх осіб пенсійного віку", про
що він (позивач) був поінформований при заселенні в Пансіонат. При тому, він
(позивач), ніколи не відмовлявся від приватизації займаної ним квартири, не
давав своєї письмової, або усної згоди на відмовлення від приватизації своєї
вищевказаної квартири. На підтвердження, що квартира дійсно належить позивачу,
він зосереджує увагу на встановлений у квартирі АДРЕСА_1індивідуальний номер
телефону на його прізвище, за який сплачує кошти відповідно до квитанцій. Про
неможливість приватизувати свою квартиру, він (позивач) довідався лише із
зазначеної відповіді. Посилаючись на ч. 2, ст. 2 Закону України "Про
приватизацію державного житлового фонду", позивач вказує, що в даній нормі
Закону, міститься вичерпний перелік об'єктів, які не підлягають приватизації і
до яких не можна відносити їх житло. Також, вказуючи на норми п.п. 10 та 11,
ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду",
позивач зазначає, що органи з приватизації житла не мають право відмовляти йому
у приватизації займаного ним житла, за винятком випадків наведених в ст. 2
даного Закону. Крім того позивач посилається на Рішення суду, яке набрало
чинності та яким задоволені вимоги позивачів-мешканців зазначеного будинку до
відповідачів з тих же позовних вимог. Тому відповідно до вимог ст. 72 КАС
України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що
набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере
участь особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи той факт, що
переважна більшість квартир за адресоюАДРЕСА_1 вже приватизовані особами, що в
них проживають - позивач вказує на пряме порушення з боку відповідачів його
цивільного права, що виразилося в неможливості реалізувати своє передбачене
законодавчо права на приватизацію житла.

В
судовому засіданні позивач вимоги адміністративного позову підтримав в повному
обсязі, просив їх задовольнити.

Представник
відповідача, Одеської міської ради, позов не визнав, посилаючись на особливий
статус будинку АДРЕСА_1, який був визначений як Пансіонат для самотніх осіб
пенсійного віку й який в свою чергу - не передбачає права осіб, проживаючих в
ньому отримувати у власність (приватизувати) займані ними квартири.

Представники
відповідачів, комунального підприємства Одеської міської ради „Міське
агентство з приватизації житла"
та Управління житлово-комунального господарства

Одеської
міської ради, будучи неодноразово повідомленими про час та місце розгляду
справи до суду, не з'явилися, що відповідно до умов, передбачених в ч. 4, ст.
128 КАС України - дозволило суду, розглянути справу на підставі наявних в ній
доказів, в т.ч.1 наданих стороною відповідача на запити суду.

Заслухавши
пояснення дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як
встановлено у судовому засіданні, позивач він тривалий час проживає в окремій
квартиріАДРЕСА_1 Виявивши бажання приватизувати займану ним квартиру, позивач
звертався до різних інстанцій, при тому йому з боку управління соціального
захисту населення Одеської міської ради, була надіслана відповідь, з якої
вбачається що в 1997 році, Одеською міською радою, було прийнято рішення про
недопущення приватизації, обміну та ін. відчуження квартир в будинку АДРЕСА_1
який має статус "Пансіонату для самотніх осіб пенсійного віку", про
що він (позивач) був поінформований при заселенні в Пансіонат. При тому, він
(позивач), ніколи не відмовлявся від приватизації займаної ним квартири, не
давав своєї письмової, або усної згоди на відмовлення від приватизації своєї
вищевказаної квартири. У квартирі АДРЕСА_1встановлено індивідуальний номер
телефону на прізвище позивача, за який сплачує кошти відповідно до квитанцій.
Про неможливість приватизувати свою квартиру, він (позивач) довідався лише із
зазначеної відповіді. Суд погоджується з доводами позивача про те, що на
підставі частин 1 та 10, статті 8 Закону України "Про приватизацію
державного житлового фонду" - приватизацію державного житлового фонду,
здійснюють уповноважені на те органи, які створюються місцевою державною
адміністрацією, тощо, а також органами місцевого самоврядування. На даний час,
документальне оформлення права на приватизацію, підготовка та проведення
приватизації житлового фонду, до якого відноситься займана позивачем квартира,
здійснюється Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської
ради та комунальним підприємством Одеської міської ради "Міське агентство
з приватизації житла" (в якості технічного виконавця). Органи приватизації
не мають права відмовляти мешканцям квартир в приватизації займаного ними
житла, за виключенням випадків, передбачених пунктом 2, статті 2 цього ж
Закону.

У ч.2
ст.2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"
міститься перелік об'єктів, які не підлягають приватизації й до якого не
відноситься його квартира в будівлі АДРЕСА_1Наведений у ч. 2, ст. 2 Закону
України "Про приватизацію державного житлового фонду" перелік
об'єктів, які не підлягають приватизації - є вичерпний й розширеному
тлумаченню, не підлягає. Під вказаний в нормі перелік, не підпадають квартири в
будівлі АДРЕСА_1 навіть якщо приймати до уваги статус даної будівлі, який за
рішенням виконкому Одеської міської ради № 21, від 21.01.1995 року, набув
статус Пансіонату для самотніх осіб пенсійного віку.

Судом
були прийняті до уваги надані відповідачами документи, а саме рішення виконкому
Одеської міської ради № 21, від 21.01.1995 року, пунктом 3 якого, було
заборонено приватизувати квартири в пансіонаті АДРЕСА_1, а також, суд прийняв
до уваги аналогічну норму (щодо заборони приватизації), яка міститься і в п. 20
"Положення про пансіонат самотніх осіб пенсійного віку", яке було
затверджено рішенням виконкому Одеської міськради за № 27, від 27.01.1997 року.

Проте,
суд, спираючись на норми Конституції України, які згідно до ч.3, ст. 8
Основного Закону - є нормами прямої дії - не вважає за можливим при розгляді
даної справи, виходити з наведених вище рішень органу місцевого самоврядування,
враховуючи їх суперечливість відносно діючих норм Закону України "Про
приватизацію державного житлового фонду" -ст.ст. 2 та 8.

Так,
"пансіонати", у яких громадянам України надається постійне житло і
квартири в яких надаються особам, замість раніше займаного ними житла - не
наведені в переліку об'єктів, які не підлягають приватизації наведеного у ч. 2,
ст. 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".
Проте у ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового
фонду" - міститься норма, яка забороняє відмовляти громадянам у приватизації

займаного ними
житла, тоді як наведені рішення Одеської міської ради та "Положення про
пансіонат самотніх осіб пенсійного віку" прямо забороняють проводити
громадянам приватизацію. Згідно до ч. 1 ст. 24 Конституції України - громадяни
мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Відмова
позивачу в приватизації займаної ним квартири, уражує його в праві та фактично
позбавляє перед іншими громадянами України права на приватизацію займаного
житла, тоді як таке право, прямо закріплено за ним в преамбулі, та ч. 1, ст. 1
Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Крім
того, згідно наявної у суду інформації загальновідомого характеру, підкріпленої
даними отриманими від КП "Міське агентство з приватизації житла" - 59
осіб, приватизували займані ними квартири в будинку АДРЕСА_1, що додатково
свідчить про неприпустимість позбавляти такого права на приватизацію позивачу,
який є громадянином України.

Додатково,
суд при вирішені справи, вважає за необхідне зазначити, що право на приватизацію
займаного позивачем житла, закріплено у відповідному Закону України "Про
приватизацію державного житлового фонду", тоді як заборона на приватизацію
займаного ним житла, міститься в наведених вище актах органів місцевого
самоврядування. При тому, згідно до ст. 75 Конституції України, єдиним органом
законодавчої влади в Україні - є парламент - Верховна Рада України, яка згідно
до ст. 91 Конституції України, видає Закони. Згідно до ст. 19 Конституції
України - органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові
особи, зобов'язані діяти лише в межах своїх повноважень і у засіб передбачений
Конституцією та Законами України. За таких умов, право позивача на приватизацію
займаного ним житла, закріплено за ним на підставі закону України, який має переважну
силу перед будь-якими актами місцевого самоврядування, які доречи, входять в
протиріччя діючому законодавству.

Керуючись
ст. 19, 24, 75, 91 Конституції України, ч.2 ст.2, частиною 1 та 10, статті 8,
Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" ст. ст.
11, 69, 128, 158 -163 КАС України, суд -

Постановив:

Адміністративний
позов ОСОБА_1до Одеської міської ради, комунального підприємства Одеської
міської ради „Міське агентство з приватизації житла" та Управління
житлово-комунального господарства Одеської міської ради про визнання дій
неправомірними - задовольнити.

Визнати
неправомірними дії комунального підприємства Одеської міської ради "Міське
агентство з приватизації житла", що виражені в забороні громадянину
ОСОБА_1 приватизації квартири АДРЕСА_1

Визнати
неправомірними дії Управління житлово-комунального господарства Одеської
міської ради, що виражені в забороні громадянину ОСОБА_1 приватизації квартири
АДРЕСА_1

Зобов'язати
Одеську міську раду, комунальне підприємство Одеської міської ради "Міське
агентство з приватизації житла" та Управління житлово-комунального
господарства Одеської міської ради не перешкоджати громадянину ОСОБА_1
приватизації квартири АДРЕСА_1

Постанова
може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської
області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подання до суду протягом
10 днів з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.