Справа № 2а-192/07
Суддя: Лила В.М.
Дата ухвалення: 2007-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2007 року Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого Лили
В.М.

секретаря Зурак
А.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі
Новомосковського міськрайоного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1
до командира військової частини НОМЕР_1про визнання неправомірними дії
командира та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати неправомірними
дії командира військової частини НОМЕР_1щодо відмови зарахування у загальний
строк військової служби та у строк безперервної служби строку навчання в
Луганському ліцеї з посиленою військово-фізичною (далі за текстом - Ліцей),
.оскільки відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальний військовий
обов'язок і військову службу» початком перебування на військовій службі
вважається день прибуття на навчання до військового навчального закладу
(військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом - для
допризовників, призовників і військовозобов'язаних. Навчання в військовому
навчальному закладі зараховується курсантам як строкова служба. Просить суд
зобов'язати командира військової частини НОМЕР_1встановити початком військової служби
день зарахування до Луганського ліцею з посиленою військово-фізичною
підготовкою - 18 серпня 1995 р. Зобов'язати командира військової частини
НОМЕР_1провести перерахунок розміру щомісячної надбавки за вислугу років на
військовій службі до окладів за військовим званням і основною тимчасово
займаною посадою, встановленою п.13.1 Положення про порядок виплати грошового
забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого Наказом
Міністра оборони України від 05.03.2001 року № 75, враховуючи дату 18 серпня
1995 року строком початку перебування на військовій служби.

Позивач в судовому
засіданні позов підтримав повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився,
був повідомлений у встановленому законом порядку про час та дату слухання
справи, але ніяких відомостей про причини неявки суду не представив, тому суд
на підставі ст. 128 КАС України вважає, що можливо розглянути справу в його
відсутність.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідив матеріали справи
й оцінив всі докази в сукупності, вважає позов обґрунтованим і, що підлягає
задоволенню по наступним обставинам.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи
виконавчої влади, їх посадові особи зобов'язані діяти тільки на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що при
прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод в Україні.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони не
мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи. Відповідно до практики тлумачення Конституційним Судом
України принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових
актів (рішення від 5 квітня 2001 року у справі № 1-16/2001 та рішення від 2
липня 2002 року у справі № 1-8/2002 тощо), згідно з якою закони та інші
нормативно-правові акти України не поширюються на правовідносини, які виникли і
не закінчилися до набуття чинності таких законів та інших нормативно-правових
актів.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 в період з
18 серпня 1995 року по 14 червня 1998 року навчався у Луганському військовому
ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою, що підтверджується довідкою з
Луганського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою № НОМЕР_1 від
22.12.2006 року та витягами з наказів

2

Начальника
Луганського ліцею з посиленою військово-фізичною
підготовкою імені героїв Молодої гвардії № 36 від 18.08.1995 року та № 60 від
14.06.1998 року.

Встановлено, що Ліцей був утворений відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року № 490 «Про реформу
системи військової освіти», відносився до системи військової освіти та
знаходився в оперативному управлінні Міністерства оборони України тобто мав
статус військового навчального закладу.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальний
військовий обов'язок і військову службу» та п.4 Розділу І «Тимчасового
положення про проходження військової служби солдатами, матросами, сержантами і
старшинами», затвердженого Указом Президента України від 13 травня 1993 року №
174/93, чинних в період здійснення правовідносин щодо навчання в Ліцеї,
початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання
до військового навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі,
виданому військовим комісаріатом - для допризовників, призовників і
військовозобов'язаних.

У даному випадку правовідносини щодо проходження
військової служби в Збройних Силах України ОСОБА_1 виникли 18 серпня 1995 року і на день набрання чинності
Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий
обов'язок і військову службу»» № 766-XIV від 18 червня 1999 року (відповідно до якого норма, що містилася
у ст. 24 Закону України «Про загальний військовий обов'язок і військову службу»
стосовно військових ліцеїв та військово-навчальних закладів втратила чинність)
не припинилися.

Тому, суд вважає, що застосування кадровим органом
Інституту зворотної (ретроактивної) дії в часі статті 24 Закону України «Про
загальний військовий обов'язок і військову службу» № 2232-ХН від 25 березня
1992 року, викладеної відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону
України «Про загальний військовий обов'язок і військову службу»» № 766-XIV від 18 червня
1999 року є неправомірними і призвело до звуження обсягу прав позивача у сфері
проходження військової служби, що виявилось в тому, що позивачу не було
зараховано до вислуги строку навчання у Ліцеї.

Суд вважає, що з 18 серпня 2006 року ОСОБА_1 набув права
на отримання щомісячної набавки за вислугу років на військової службі до
окладів за військовим званням і основною чи тимчасово займаною посадою в
розмірі 25 %, встановленої пунктом 13.1 Положення про порядок виплати грошового
забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого Наказом
Міністра оборони України від 05.03.2001 року № 75, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 20 березня 2001 року за № 251/5442.

Відповідно до ст. 58 Статуту внутрішньої служби Збройних
Сил України командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен
виконувати сам і вимагати від підлеглих виконання вимог конституції України,
законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових
актів.

Статтею 59 статуту покладається обов'язок на командирів
(начальників) показувати приклад неухильного виконання вимог законодавства,
забезпечувати соціальну та правову захищеність підлеглих.

Відповідно до наказу Міністра оборони СРСР від 1 листопада
1982 року № 0200 внесення змін в персональні облікові документи
військовослужбовців здійснюється кадровим органом військової частини на
підставі наказів командира військової частини по стройовій частині не пізніше
наступного дня після його підписання.

Таким чином, суд вважає відмову командира військової
частини НОМЕР_1зарахуватиОСОБА_1 своїм рішенням строк навчання в Луганському
ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою неправомірною, а тому вимоги
позивача обгрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. З, 8,
19, 22, 58 Конституції України, статтею 24 Закону України «Про загальний
військовий обов'язок і військову службу», п.4 Розділу І «Тимчасового положення
про проходження військової служби солдатами, матросами, сержантами і
старшинами», затвердженого Указом Президента України від 13 травня 1993 року №
174/93, ст. ст. 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України,
затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, Постановою
Пленому Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування
Конституції

3

України при здійсненні
правосуддя», ст. ст. 2, 6-10, 17, 104, 105, 121 158-162 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд-

постановив:

позов задовольнити, визнати неправомірними дії командири
військової частини НОМЕР_1щодо відмови зарахування ОСОБА_1строків його навчання
у Луганському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою у загальний
строк військової служби в Збройних Силах України.

Зобов'язати командира військової частини
НОМЕР_1встановити початком військової служби день зарахування до Луганського
ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою - 18 серпня 1995 року.

Зобов'язати командира військової частини
НОМЕР_1зарахуватиОСОБА_1 своїм рішенням строк навчання у Луганському ліцею з
посиленою військово-фізичною підготовкою у загальний строк військової служби з
18 серпня 1995 року по 14 червня 1998 року.

Зобов'язати командира військової частини НОМЕР_1провести
перерахунок розміру щомісячної надбавки за вислугу років на військовій службі
до окладів за військовим званням і основною тимчасово займаною посадою,
встановленою п.13.1 Положенням про порядок виплати грошового забезпечення
військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого Наказом Міністра
оборони України від 05.03.2001 року № 75, враховуючи дату 18 серпня 1995 року
строком початку перебування на військовій служби.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду
Дніпропетровської обл.
шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня проголошення постанови, та на постанову може бути подано
апеляційну скаргу протягом двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне
оскарження.

Рішення вступило в законну силу 11 червня 2007 року.