Справа № 2а-101/2007
Суддя: Денисюк Р.С.
Дата ухвалення: 2007-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-101/2007
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.
Ковель 08
листопада 2007 року

Ковельський
міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді ДЕНИСЮКА
Р.С. ,

за
участю секретарі Миронюк
Т.М. ,

представників
позивача ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

представника
відповідача Лебедюк
І.О.,

третьої особи на
стороні відповідача ОСОБА_2,

представника
третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Ковельської міської ради, третя особа на стороні
відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2, про
визнання нечинним рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради № 356
від 09.08.2007 року і зобов'язання надати позивачці дозвіл на переведення квартир
№№ 23, 36, що знаходяться АДРЕСА_1 з житлового фонду в нежитловий та на
проведення реконструкції вищевказаних квартир з метою влаштування промислового
магазину,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про визнання
нечинним рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради № 356 від
09.08.2007 року і зобов'язанням надати позивачці дозвіл на переведення квартир
№№ 23, 36, що знаходяться АДРЕСА_1, з житлового фонду в нежитловий та на
проведення реконструкції вищевказаних квартир з метою влаштування промислового
магазину.

Вказаний позов
мотивовано тим, що позивачем відповідно до договорів купівлі-продажу було
придбано дві квартири АДРЕСА_1 для облаштування промислового магазину. Із
відповідною заявою про дачу дозволу на переведення квартир із житлового в
нежитловий та дачу дозволу на реконструкцію звернулась до виконавчого комітету.

09.08.2007 року
рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради їй в цьому було
відмовлено, оскільки не було згоди одного із власників суміжних квартир на реконструкцію
квартири та переведення її в нежитловий фонд. Вважає вказане рішення
незаконним, оскільки ст. 19 Конституції передбачено, що органи
місцевого самоврядування зобов'язанні діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до рішення Конституційного Суду у справі № 1-2/2004 року від
02.03.2004 року питання щодо згоди співвласників багатоквартирного будинку на
надбудову поверхів, влаштування мансард у багатоквартирних будинках вирішується
відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Стаття 383 ЦК України, яка
регулює правовий режим власності квартири, містить обмеження лише щодо
використання квартири для промислового виробництва. Частини 1, 2

ст. 319 ЦК Украйни
передбачають, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону. В п. 1,2 ст. 105 КАС України зазначено, що
адміністративний позов може містити вимоги про скасування або визнання нечинним
рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень та зобов'язання відповідача
суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Вважає вказане
рішення незаконним та просить визнати нечинним та зобов'язати відповідача
виконком Ковельської міської ради дати дозвіл на переведення квартир із
житлового фонду у нежитловий та дати дозвіл на проведення реконструкції
вищевказаних квартир.

Представник
позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала та пояснила суду, що
суб'єкт владних повноважень повинен в адміністративному процесі довести
підставність прийнятого рішення у відповідності до ст. 71
ч. 2 КАС України. В даному випаду у виконавчого комітету не було достатніх
підстав відмовляти у наданні дозволу на переведення та перепланування квартир,
оскільки вказане суперечить вимогам цивільного законодавства та Конституції
України. Посилання на п. 7.4 пункту 7 «Правил забудови міста Ковеля» не може
братися в даному випадку до уваги, оскільки дача дозволу на неведения квартир із
житлового в нежитловий не може залежати від згоди власників суміжних квартир, а
на першому місці повинно стояти право особи реалізовувати своє право власності.
Крім цього, вказане положення суперечить в даній частині вимогам цивільного,
житлового кодексів та Конституції України. Також вважає, що в даному випадку
квартира ОСОБА_2 не може вважатися суміжною, оскільки знаходиться зверху, а
згода власників квартир на одній площадці ОСОБА_1 отримана. Просить позов задовольнити,
визнати нечинним рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради № 356
від 09.08.2007 року і зобов'язати надати позивачці дозвіл на переведення
квартир №№ 23, 36, що знаходяться АДРЕСА_1, з житлового фонду в нежитловий та
на проведення реконструкції вищевказаних квартир з метою влаштування
промислового магазину.

Представник
позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримав із підстав у ньому
викладених та просить його задовольнити.

Представник
відповідача виконавчого комітету Ковельської міської ради Лебедюк І. О. в
судовому засіданні позов не визнала та пояснила суду, що вказане рішення
виконавчого комітету про відмову ОСОБА_1
в переведенні квартир із житлового в нежитловий фонд та дачу дозволу на
реконструкцію було прийнято на підставі «Правил про забудову м. Ковеля» від 23.04.2006 року № 10/23, яке
регламентує даний порядок, зокрема, п.п. 7.4, п. 7, оскільки не було згоди
власника суміжної квартири на це. Рішення прийнято в межах компетенції виконавчого
комітету, наданої йому Законом України «Про місцеве самоврядування в України».
Просить в позові відмовити.

Третя особа на
стороні відповідача ОСОБА_2 позов не визнала. Вважає, що виконавчий комітет
прийняв законне рішення, оскільки в даному випадку вона незгідна із
переведенням квартири № 36 у нежитлове приміщення, і на це не дає згоди.
Вважає, що в даному випадку її інтереси як власника квартири повинні також
враховуватися. Також реконструкція та перепланування в квартирі під промисловий
магазин може призвести до порушень цілісності будинку. Просить в позові
відмовити.

Представник
третьої особи ОСОБА_5 позов не визнала, суду пояснила, що в даному випадку є
конфлікт інтересів власників будинку і вважає законним рішення виконавчого
комітету Ковельської міської ради № 356 від 09.08.2007 року про відмову
ОСОБА_1 в переведенні квартир із
житлового в нежитловий фонд та дачу дозволу на реконструкцію цих квартир.

Суд заслухавши
пояснення представників позивача, представника відповідача, третю особи на
стороні відповідача та її представника, дослідивши письмові докази по справі,
вважає, що позов ОСОБА_1 є підставним та
підлягає до задоволення із наступних підстав.

Статтею 41 ч. 1
Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю, частина 7 даної статті передбачає, що
використання власності не може завдавати шкоди правам і свободам та гідності
громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні
якості землі.

Частина 1 ст.
383 ЦК України
визначає, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання, членів своєї сім'ї, інших осіб і не має
права використовувати його для промислового виробництва.

Частина 2 ст.
383 ЦК України
передбачає, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни
у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого -за умови, що ці
зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил
експлуатації будинку.

Згідно ст. 5
Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» при здійсненні
містобудування повинні бути враховані законні інтереси та вимоги власників або
користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва.

Як вбачається із
ч. 2 ст.
71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень,
дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування
правомірності рішення покладається на відповідача.

У судовому
засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1
на підставі договорів купівлі-продажу квартир від 28.12.2006 року та
31.05.2007 року, що є нотаріально посвідчені, стала власником квартир №№ 23, 36
АДРЕСА_1, що стверджуються відповідними виписками із реєстру прав власності від
23.01.2007 року та 04.06.2007 року.

У відповідності
із встановленими вимогами ОСОБА_1
отримала згоду власників суміжних квартир на реконструкцію даних
квартир, про що свідчать відповідні заяви долучені до справи та звернулась із
відповідною заявою до виконавчого комітету Ковельської міської ради про дачу
дозволу на переведення цих квартир із житлового у нежитловий фонд та дачу
дозволу на реконструкцію.

Рішенням
виконавчого комітету № 356 від 09.08.2007 року ОСОБА_1 було відмовлено в дачі дозволу на переведення
квартир із житлового в нежитловий та дачі дозволу на реконструкцію, оскільки не
було згоди власника суміжної квартири № 39 ОСОБА_2

Аналізуючи
зібрані по справі докази та нормативні акти, які регламентують дане питання,
суд вважає, що відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 виконавчий комітет Ковельської міської ради
порушив її законні права як власника, а також те, що відповідачем в судовому
засіданні недоведено правомірності своїх дій.

Зокрема,
відмовляючи у задоволенні заяви позивачки виконавчий комітет не врахував того,
що власник квартири вправі сам розпоряджатися своєю власністю в межах наданих
йому прав, а згода власників суміжних квартир не може братися до уваги як
основа у відмові, оскільки як встановлено рішенням Конституційного суду України
№ 4-рп/2004 року від 02.03.2004 року справа № 1-2/2004, питання щодо згоди
співвласників багатоквартирних будинків на облаштування надбудов, поверхів,
улаштування мансард у багатоквартирних будинках вирішується відповідно до
законів, що визначають правовий режим власності.

У судовому
засіданні відповідачем не доведено підставність відмови у переведенні квартир №
23, 36 по АДРЕСА_1, оскільки відповідачем непредставлено жодного доказу про те,
що дане переведення та перепланування суперечить вимогам Законів України, що
регламентують вказані питання, будівельним нормам, санітарним екологічним та
іншим нормам, а незгода власників суміжних квартир не може бути основою відмови
у реалізації прав власника.

Крім цього,
представник відповідача у судовому засіданні підтвердив, що основою відмови в
даному рішенні виконкому є незгода власника суміжної квартири, а не порушення
ОСОБА_1 норм чинного законодавства.

ОСОБА_2 в
судовому засіданні пояснила, що незгідна із переведенням квартири № 36 у
нежитловий фонд та облаштування там промислового магазину, оскільки від цього
може постраждати будинок, та будуть порушенні її інтереси, а саме під вікнами
буде шум, гам.

Однак, в
судовому засіданні на обґрунтування своїх вимог не було представлено жодного
доказу, також цього нею не було зроблено тоді, коли приймалось рішення
виконавчим комітетом Ковельської міської ради.

Отже, в судовому
засіданні встановлено, що приймаючи рішення про відмову надати позивачу
ОСОБА_1 дозвіл на переведення квартир №№
23, 36, що знаходяться АДРЕСА_1 з житлового фонду в нежитловий та на проведення
реконструкції даних квартир виконавчий комітет порушив права позивача як
власника, відмовив їй не обґрунтувавши своє рішення, а тому дане рішення
виконкому є протиправним.

Також приймаючи
рішення виконавчий комітет Ковельської міської ради, відмовив по двох
квартирах, хоча квартира № 23 не є суміжною із квартирою ОСОБА_2, а згода
власників суміжних квартир були позивачкою отримані, про що в справі є
відповідні заяви.

Суд не приймає
до уваги посилання відповідача на п.п. 7.4 п. 7 «Правил забудови міста Ковеля»,
що було взято за основу при відмові в задоволенні заяви позивачки, оскільки сам
по собі факт незгоди одного із власників суміжних квартир не може бути
підставою відмови у задоволенні заяви у переведенні квартир із житлового у
нежитловий фонд та дачі згоди на реконструкцію, а обґрунтування в рішенні
незгоди та інших підстав немає.

Таким чином,
позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а
рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради № 356 від 09.08.2007 року
про відмову ОСОБА_1 надати дозвіл на
переведення квартир №№ 23, 36, що знаходяться АДРЕСА_1 з житлового фонду в
нежитловий та на проведення реконструкції вищевказаних квартир з метою
влаштування промислового магазину слід визнати нечинним.

Також у
відповідності до ст. 105 ч. 2 п.3 КАС України суд зобов'язує
виконавчий комітет Ковельської міської ради дати дозвіл ОСОБА_1 на переведення
квартир №№ 23, 36 АДРЕСА_1 з житлового фонду у нежитловий та на проведення
реконструкції з метою влаштування промислового магазину.

Керуючись ст.
ст. 8, 9, 10, 71, 94, 105, 158,
159, 160, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі ст. 41
Конституції України, ст. ст.
382, 383, 391 ЦК України,
ст. ст. 5, 52 ч. 2, 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування
в Україні», рішення Конституційного суду України № 4-рп/2004 року від
02.03.2004 року справа № 1-2/2004, «Правил забудови м. Ковеля» від 23.04.2003 року № 10/23 суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати нечинним
рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради № 356 від 09.08.2007 року
про відмову в наданні дозволу ОСОБА_1 на переведення квартир №№ 23, 36 АДРЕСА_1
з житлового фонду у нежитловий та в наданні дозволу на проведення реконструкції
вищевказаних квартир з метою влаштування промислового магазину.

Зобов'язати
виконавчий комітет Ковельської міської ради дати дозвіл ОСОБА_1 на переведення
квартир №№ 23, 36 АДРЕСА_1 з житлового фонду у нежитловий та на проведення
реконструкції з метою влаштування промислового магазину.

Постанова може
бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через
Ковельський міськрайонний суд в наступному порядку:

- заява про
апеляційне оскарження може бути подана протягом десяти днів з дня складання
повного тексту постанови, апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.