Справа № 2-а-5-208/07
Суддя: Алєйніков В.О.
Дата ухвалення: 2007-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2-а-5-208/2007 року
Центральний районний суд м.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2007
року

Центральний
районний суд міста Миколаєва

У
складі: головуючого - судді Алейникова
В.А.

при
секретарі Гуковій
В.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві адміністративну
справу за позовом

ОСОБА_1 до
Миколаївського обласного військового комісаріату, Головного Управління Пенсійного Фонду України
у Миколаївський області про захист права на пенсійне забезпечення,

Встановив

ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Миколаївського обласного військового комісаріату про захист
права на пенсійне забезпечення.

Позивач
зазначав, що проходи службу у складі
Збройних Сил, з військової служби був
звільнений та отримує щомісячну пенсію по лінії Мністерства Оборони України. З
1 січня 2005 року раніше призначена пенсія була перерахована з врахуванням
положень статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького
та рядового складу органів Внутрішніх Справ України та деяких інших осіб» від
09 квітня 1992 року з наступними змінами.

В той же
час, як вважає позивач, відповідач незаконно відмовився перерахувати
пенсію за період з 1992 року по 2004 рік з врахуванням:

·
з вересня 1999 року - щомісячної надбавки, що встановлена Указом Президента України №
847/99 від 14 липня 1999 року «Про додаткові заходи щодо впорядкування
грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України»;

·
з квітня 2001 року - премії, передбаченої розділом 34 «Положення про
порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил
України»;

·
з 1 липня 2002 року - щомісячної 100-відсоткової
надбавки, встановлену Указом Президента
України від 23.02.2002 року «Про посилення соціального захисту військовослужбовців
та осіб рядового та начальницького складу органів Внутрішніх Справ»;

·
з 1 травня 2003 року - щомісячної надбавки за безперервну
військову службу у Збройних Силах України,
що встановлена Указом Президента України від 05.05.2003 року «Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України,
МВС України,

2

Адміністрації
Державної Прикордонної Служби України та Управління Державної Охорони України
за безперервну службу», а також 50%
пенсії за 2005 рік.

Посилаючись про
наведене, позивач просив позов
задовольнити.

Відповідно
до постанови Кабінету Міністрів Украни від 2 листопада 2006 року «Про передачу
органам Пенсійного фонду України з функцій з призначення і виплати пенсії
деяким категоріям громадян» та Закону України від 19 грудня 2006 року «Про
державний бюджет України на 2007 р.» вирішити зазначені позовні вимоги можливо
лише за участі відповідного органу Пенсійного Фонду України, оскільки вони торкаються прав та обов'язків
цього спеціального суб'єкта.

За такого
ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 6 лютого

2007 року до
участі у справі, як відповідач, притягнуте Головного Управління Пенсійного Фонду України у
Миколаївський області.

У судове
засідання, позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався, до суду надіслав заяву, у якій просив про розгляд спрваи за його
відсутності та про задоволення позову.

Відповідачі
у судове засідання своїх представників не надіслав, про час та місце розгляду справи
сповіщався, просив про розляд справи за
відсутності його представника та відмову у позові.

Зважаючи, що у справі є достатні докази для її розгляду
по суті, та немає необхідності в
особистих поясненнях сторін, суд ухвалив
про розгляд справи за їх відсутості.

Після
вислуховування сторін та дослідження письмових матеріалів справи суд дійшов
висновку про те, що поданий позов не
підлягає задоволенню виходячи з такого.

З
матеріалів справи вбачається, та сторони
не заперечують проти того, що позивач
був звільнений зі Збройих Сил на пенсію до 2005 року, є військовим пенсіонером, з 1 січня 2005 року зроблено перерахунок його
пенсії.

Позивач просить
про здійснення такого перерахунку за попередні періоди.

Проте, законодавством з питань пенсійного
забезпечення, яке діяло до 1 січня 2005
року, не було передбачене перерхунку
раіше призачених пенсій в зв'язку з запровадженням після звільнення
військовослужбовця нових омісячних додаткових видів грошового
забезпечення, яких вони не отримували
під час служби, а також премії.

Закон України від 15 червня 2004 року № 1769-IV «Про внесення змін до статті 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу органі Внутрішніх Справ та деяких
інших осіб»» /далі - Закон № 1769-IV/,
який набув чинності 1 січня 2005 року, не має зворотньої сили, тому вимоги щодо перерахунку пенсії з
урахуванням запроваджених після звільнення зі служби нових щомісячних
додаткових видів грошового забезпечення та премій за минулий час, тобто до 1 січя 2005 року, задоволнню не підлягають /пункт 8 Постанови №
4 Пленуму Верховного Суду України від 15 квітня 2005 року/.

3

Позивач
виходе з того, що право на переахунок
раніше призначеної пенсії було передбачене статтею 63 Закону України від 9
квітня 1992 року № 2262- XII/ «Про пенсійне забезпечення військоволужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
Вутрішніх Справ та деяких інших осіб» /далі - Закон № 2262-XII/. А
Закон № 1769-IV
обмежив у часі право на перерахунок пенсії тим пенсіонерам, які звільнилися зі служби до встановлення цих
надбавок, дозволивши виплачувати
перераховану пенсію лише з 1 січня 2005 року,
і то частково. Позивач також посилається про те, що закон № 1769-IV в цій
частині звузив зміст та обсяг існуючих прав і свобод цієї категорії
пенсіонерів, а тому не відповідає статті
22 Конституції України і не може застосовуватись відносно його. Позивач також
вказує про принцип верховенства права та Конституцю України, яка має вищу юридичну силу.

Разом з тим:

1 Відповідно
до статті 63 Закону № 2262-ХІІ в редакції,
яка діяла до 1 січня 2006 року,

та
пункту 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393
/далі -Постанови 393/ перерахунок раніше призначених пенсі військовослужбовцям
проводився в зв'язку зі зміною /що сталися після звільення їх зі служби/
розмірів грошового забезпечення,
виходячи з якого вони обчислювались.

Тобто, підставою перерахуку пенсії за цією нормою до
1 січня 2006 року було збільшення розміру тих складових грошового
забезпечення, які пенсіонер отримував до
звільнення /посадовий оклад, осклад за
військове звання, надбавка за вислугу
років тощо/.

З
матеріалів справи вбачається, що
відповідно до статті 63 Закону № 2262X11 позивачу систематичо перераховували
пенсію в зв'язку зі збільшенням окладів та надбавок, які він отримував під час служби.

Введення
відповідним категоріям військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів
грошового забезпечення та премій не було на той час підставою для перерахунку
призначених раніше пенсій.

Новий
порядок перерахунку раніше призначених пенсій та відповідна зміна редакції
частини 3 статті 63 Закону № 2262-ХІІ встановлено Законом України від 16 грудня
2004 року № 225 5-ІV «Про внесення змін до деяких законів України з питань
соціального захисту військовослужбовців /далі - Закон № 2255-IV/.

Нова
редакція частини 3 статті 63 Закону № 2262-ХІІ умовою переахунку пенсії
передбачає не тільки зміну розміру грошового забезпечення, яке було раніше, а й введення нових щомісячних доадткових
видів грошового забезпечення та премій.

Таким
чином, пукт 2 Прикінцевих Положень
Закону № 1769-IV
встанолює право пенсіонера на перерахунок пенсії за нових умов з 1 січня
2005 року /бо такого права в них до 1 счня 2006 року не було/, а не обмежує у часі право на перерахунок
раніше призначених пенсій.

Тому цей
закон неможна вважати таким, що звужує
зміст та обсяг існуючих прав та свобод,
а тому й таким, що не відповідає
статті 22 Коституції України

2 Не є обгрунтованими й посилання позивача
про те, що застосування щодо його

Законів
№№ 1769-IV
та 2255-IV
є порушенням іших конституційних засад,
а саме -приципів рівності та справедливості у регулюванні пенсійних
відносин.

Так, нові види грошового
забезпечення /надбавки, премії тощо/
було введено Указами Президента України протягом 1999-2003 років. При цьому враховувалися
зміни умов служби в процессі реформування та зменшення чисельності Збройних Сил
України, зниження матеріального
забезпечення та послаблення соціального захисту цієї категорії громадян. Деяки
надбавки і премії встаовлювалися відповідно до особистого вкладу в загальний
результат роботи та високі результати в службовій діяльності.

4

Тому
різниця у розмірах пенсій тих військовослужбовців, які звільнилися зі служби у різні роки, сама по собі не може вважатися порушенням
принципу рівності та справедливості.

Разом з
тим, керуючись саме цими
принципами, держава не тільки визнала
наявність диспропорції у ромірах пенсії залежно від часу виходу на пенсію, але й визачила шляхи їх усунення
встановленням нового порядку перерахунку пенсій Законами №№ 1769-IVTa2255-IV.

З Більше того,
фактична зміна за судовим
рішенням визначеного державою
у

встановдленому
дя цього порядку перерахунку пенсії /про що,
власне, й просить позивач/
призведе до порушення принципу рівності і принципу справедливості.

По-перше, в Указах Президента України від 14 липня 1999
року № 847 та від 5 травня 2003 року № 389 зазначені лише граничні розміри
додаткових надбавок. За останнім Указом право встановлювати таку надбавку та
визначати її конкретний розмір надано Міністру Оборони України та керінвикам
інших міністерств. Встановлення ж розміру таких виплат судом на підтаві лише
вимог позивача про їх максимальний розмірУказами Президента не передбачено.

По-друге, пунктом 7 Постанови 393 передбачено, що пенсія обислюється з додаткових видів
грошового забезпечення за їх середньомісячним розміром, який визначається чи за 24 останні календарні
місяці перед звільненням на пенсію, чи
за будь-які 60 календарних місяця служби підряд. Перерахунок пенсій позивачу за
встановленим судом, але не
середньомісячним розміром поставить цю категорію пенсіонерів у більш
вигідні, а тому й нерівні, умови з тими пенсіонерами, які вийшли на пенсію після запровадження цих
надбавок і отримували їх під час служби

4 До того ж, відповідно до частини 2 статті 8 КАС України
суди мають застосовувати

принцип
верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав
людини.

За
такого слід враховувати практику Європейського Суду. Зокрема, при вирішенні питання щодо прийнятності заяви
ОСОБА_2, який скаржився на відмову у
перерахунку його пенсії в зв'язку з запровадженням після його звільнення
надбавок до заробітної плати, не
встановив порушень прав та свобод, що
захищаються Конвенцією /ухвала від 15 червня 2004 року/.

Керуючись ст. 2,
161 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову
ОСОБА_1 до

Миколаївського
обласного військового комісаріату,
Головного Управління Пенсійного Фонду України у Миколаївський області
про захист права на пенсійне забезпечення - відмовити.

На рішення може бути оскаржене до апеляційного адміністративного суду через
Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 10 днів