Справа № 2-а-146692008
Суддя: Бондаренко О.В.
Дата ухвалення: 2008-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

04 листопада 2008 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді
при секретарі судового засідання - Слюсаренко С.А.
розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1до Управління соціального захисту населення Білоцерківської
районної державної адміністрації, про визнання дій суб'єкта владних повноважень
неправомірними, стягнення недоотриманої суми одноразової допомоги на
оздоровлення за 2005- 2006 роки та зобов'язання проводити виплату допомоги на
оздоровлення відповідно до ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС» з 2008 року, суд -
Позивач звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи
тим, що вона є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та інвалідом 2
групи, захворювання пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС і згідно
законодавства має право на щорічну грошову допомогу на оздоровлення в розмірі 5
мінімальних заробітних плат, розмір якої визначається на момент виплати, але відповідачем виплачено вказану допомогу
за 2005 - 2006 роки у значно нижчому розмірі. Оскільки відповідач відмовляється
провести доплату вказаної грошової допомоги, то позивач просить суд визнати такі дії Управління соціального захисту
населення Білоцерківської районної державної адміністрації неправомірними, стягнути з відповідача недоплачену
суму одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2005 - 2006 роки в розмірі 3178 грн. 30 коп. та
зобов'язати проводити виплату допомоги на оздоровлення відповідно до ст.48 ЗУ
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на
Позивач в судове засідання не з'явилась,
про день і час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду
не повідомила, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав
і просив поновити строк позовної давності так, як він пропущений позивачем з
поважних причин, а саме перебуванням на стаціонарному лікуванні позивачки,
дії Управління соціального захисту населення Білоцерківської
районної державної адміністрації неправомірними у виплаті
допомоги в значно нижчому розмірі ніж передбачено ст 48 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС» , стягнути з
відповідача недоплачену суму одноразової грошової допомоги на оздоровлення за
2005 - 2006 роки в розмірі 3178 грн. 30 коп. та зобов'язати проводити виплату
допомоги на оздоровлення відповідно до ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС» з 2008 року.
відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі
представника, подав до суду письмові заперечення, в яких позов не визнав та
вказав, що виплата вказаної допомоги на оздоровлення позивачу проведена у
розмірах, визначених постановами КМ України, управління соціального захисту
населення є розпорядником бюджетних коштів, діє в межах наданих йому асигнувань
і не може виходити за межі бюджетних призначень, визначених Державним бюджетом
України, просили застосувати строк позовної давності відповідно до ст. 99 КАС
Заслухавши пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.
Згідно ст.104 КАС України, до
адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа,
яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових
Даний спір за участю Управління соціального
захисту населення як суб'єкта владних повноважень ( п.7 ч.1 ст.3 КАС України) є
публічно - правовим і його вирішення згідно д.1 ч.1 ст.17 КАС України належить
до компетенції адміністративних судів України, оскільки УСЗН як суб'єкт владних
повноважень реалізовувало у спірних правовідносинах надані йому чинним
законодавством управлінські функції щодо соціального захисту населення.
Судом встановлено, і це не заперечується
відповідачем, що позивач є ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та має посвідчення 1 категорії, є інвалідом 2 групи, захворювання пов'язане з
наслідками аварії на ЧАЕС та перебуває на обліку
управлінні соціального захисту населення.
Відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачена щорічна допомога на оздоровлення ліквідаторам 1
категорії, інвалідам 1 - 2 групи - п'ять мінімальних заробітних плат. Розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Щорічна допомога
на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами
соціального захисту населення.
Судом
встановлено, що щорічну одноразову допомогу на оздоровлення позивач отримала за
2005 рік - 12.04.2005 року в розмірі 26 грн. 70 коп.. за 2006 рік - 06.06.2006
року в розмірі 120 грн., що підтверджено довідкою УСЗН від 24.12.2007 року.
Зазначена допомога на оздоровлення виплачена в тому розмірі, який встановлено
постановою КМ України від 12.07.2005
року за № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Позивач просить суд
стягнути з відповідача на її
користь недоплачену суму
одноразової допомоги на оздоровлення виходячи з розміру мінімальної заробітної
плати на момент виплати.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
За ст.113 Конституції України КМ України у своїй
діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента
ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування,
їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
проти позову представник відповідача посилається на те, що згідно ст.62 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» його застосування провадиться у порядку, визначеному
КМ України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та
іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими
органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно
від їх відомчої підпорядкованості та форм власності. А саме в розмірах, які і
визначені КМ України, проведена позивачу виплата зазначеної допомоги на
Доводи відповідача про необхідність
застосування постанови КМ України для визначення розмірів виплат позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення необґрунтовані і суперечать ч.2 ст.19 Конституції України,
згідно якої, органи державної та органи місцевого самоврядування , їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на підставах і в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та Законами України.
Зазначеними постановами КМ України № 836 від
26.07.1996 року та № 562 від 12.07.2005 року встановлено конкретні розміри
щорічної допомоги на оздоровлення в твердій грошовій сумі, що суперечить
вимогам ст.. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС», який встановив розмір такої допомоги як величину кратну
мінімальній заробітній платі.
В даному випадку мають враховуватися засади
пріорітеності Законів України над урядовими нормативними актами та вимога ст.92
Конституції України, згідно якої, виключно Законами України визначаються права
і свободи людини і громадянина та основи соціального захисту.
до ст. 83 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2005 рік» установлений з 1 січня 2005 року розмір мінімальної
заробітної плати 262 грн. на місяць, з 1 квітня 2005 року-290
грн., з 1 липня 2005 року-310 грн., з 1 вересня 2005 року-332 грн. Згідно ст.82 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2006 рік» установлений з 1 січня 2006 року розмір мінімальної
заробітної плати 350 грн. на місяць, з 1 липня 2006 року-375 грн., з 1 грудня 2006
вказані Закони не мали обмежень щодо застосування ст.48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка
передбачає право позивача на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5
мінімальних заробітних плат.
оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами, то суд вважає,
що при вирішенні даного спору підлягають застосуванню
саме положення ст.48 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та
положення зазначених вище Законів про
встановлення розміру мінімальної заробітної плати, а не постанови КМ України №
836 та № 562.
того, згідно ч.4 ст.9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України,
закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України,
або іншому правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.
Суд відмовляє позивачу
в задоволенні позову про стягнення
щорічної допомоги на оздоровлення за 2006 рік керуючись п.37 ст.77 Закону
України «Про державний бюджет України на 2006 рік» згідно якого, на 2006 рік
зупинена дія ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині сплати компенсацій і
допомог в розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати. Вказані
положення Закону України « Про державний бюджет України на 2006 рік не
скасовані та не визнані не конституційними.
Також відповідно до ст.99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється
з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Даний
строк застосовується судом за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін, на що вказано в ст.100 КАС України. Представник відповідача в запереченнях просить
відмовити в задоволенні позову посилаючись на ст.99 КАС України. Інших строків для звернення до
адміністративного суду по даній категорії справ ні КАС, ні іншими законами не
Позивач і представник позивач прость поновити строк позовної давності
посилаючись на те, шо ОСОБА_1.перебувала на стаціонарному лікуванні і не мала
можливості подати позов до суду.
В судовому засіданні встановлено, що позивач перебувала на лікуванні з
12.12.2006 року по 22.12.2006 рік та з 22.09.2008 року по 02.10.2008 рік,
також, як пояснив представник позивача ОСОБА_1. зверталась до УСЗН в грудні
2007 року після чого звернулась до суду
з аналогічним позовом про стягнення допомоги на оздоровлення за 2007 рік і 12 серпня 2008 року судом винесено рішення про
задоволення даного позову.
Суд вважає, що позивач пропустив строк
звернення до адміністративного суду за
захистом своїх прав, оскільки виплата допомоги на оздоровлення за 2005 рік їй
була проведена в квітні 2005 року, за
2006 рік в червні 2006 року, до суду вона звернулась в червні 2008 року.
Також позивач просить
суд зобов'язати відповідача проводити виплату допомоги на
оздоровлення відповідно до ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС» з 2008 року.
Відповідно до ст. 71 КАС України, сторона повинна довести
ті обстанини, на яких грунтуються її вимоги.
Позивач не надала до суду доказів та обгрунтувань до
даних вимог, тому , суд вважає можливим відмовити в задоволенні даної частини позову.
На підставі ст.4 Декрету КМ "Про державне мито"
позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави.
Керуючись ст.ст.19, 113 Конституції
України, ст.48, 62 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.89 Закону України «Про Державний бюджет України
на 2005 рік» , Закону України «Про Державний
бюджет України на 2006 рік», ст.ст.6,9,
17,89, 71,99,100,158-163, 185, 186 КАС України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні позову
ОСОБА_1до Управління соціального захисту населення Білоцерківської районної
державної адміністрації, про визнання дій суб'єкта владних повноважень
неправомірними, стягнення недоотриманої суми одноразової допомоги на
оздоровлення за 2005- 2006 роки та зобов'язання проводити виплату допомоги на
оздоровлення відповідно до ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС» з 2008 року - відмовити.
Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський
міськрайонний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя: О.В. Бондаренко