Справа № 2а-167/2008
Суддя: Лівандовська-Кочура Т.В.
Дата ухвалення: 2008-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-167/2008
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2008 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді
Лівандовської-Кочури Т.В.

при секретарі - Гуляй О.М.

з участю
позивача - ОСОБА_1 розглянувши у відкритому попередньому
судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до військової частини 3522
про визнання дій
незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

15.01.2008 року
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
військової частини 3522 про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити
певні дії, покликається на те, що проходить дійсну військову службу у
військовій прокуратурі Луцького гарнізону,
попередньо з жовтня 20001 року по 2005 рік проходив військову службу у
військовій прокуратурі Рівненського гарнізону. Продовольче забезпечення
військовослужбовців Рівненського та Луцького гарнізону здійснює військова
частина 3522, з якої позивач повинен
отримувати продовольчий пайок. Проте, ні
пайок, ні грошова компенсація за нього
позивачу виплачені не були. Покликаючись на викладене, просить визнати дії командування військової
частини 3522 неправомірними
і незаконними та стягнути з військової частини 3522 грошову компенсацію за неотримане продовольче забезпечення
з 02.10.2001 року по 01.09.2007 року в сумі 35486, 77 грн., враховуючи у розмір компенсації вартість
набору продуктів за нормою №1, виходячи з інформації,
наданої Головним управлінням статистики у Рівненській області та індексу
інфляції за даними державного комітету статистики України.

Позивач
ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, просив позов
задовольнити.

Представник
військової частини 3522 в судове
засідання не з'явився, попередньо подав
до суду заяву, в якій просить слухати
справу у його відсутності, відносно
задоволення позову не заперечував.

Заслухавши
пояснення позивача, врахувавши думку
представника відповідача, дослідивши
докази по справі, суд прийшов до
висновку, що позов підставний та підлягає
до адоволення з наступних підстав.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 проходить дійсну військову службу у
військовій прокуратурі Луцького гарнізону з 12.07.2006 року. З 01.10.2001
року

2

по 31.05.2005 року проходив військову
службу у військовій
прокуратурі Рівненського гарнізону (а.с. 16).

Відповідно
до ч.2 ст. 17 Конституції України
держава забезпечує соціальний захист громадян України, які знаходяться на військовій службі в
Збройних Силах України та інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

Статтею 22 Конституції
України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

4.2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що „...військовослужбовці отримують за
рахунок держави грошове забезпечення, а
також речове майно та продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця
грошову компенсацію замість них".

11 березня 2000 року набрав
чинність Закон України „Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів"
від 17.02.2000р., яким була призупинена
дія ст. 9 ч.2 Закону України „Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в
частині отримання військовослужбовцями продовольчих пайків та речового майна
чи, за їх бажанням, грошової компенсації.

Відповідно
до Постанови № 316 від 12.03.1996 року до 10.03.2000 року позивач
забезпечувався продовольчим пайком за нормою № 7 (згідно займаній посаді) та повинен був його отримувати
до 29.03.2002 року (до
моменту прийняття Постанови КМУ №
426 від 29.03.2002 року, якою були затверджені нові норми харчування
військовослужбовців), та, в подальшому,
отримувати продукти або компенсацію за них по зазначеним „новим"
нормам харчування військовослужбовців ЗС України та інших військових формувань
за цінами на продовольство, які
визначаються Міністерством Оборони України щоквартально, тобто забезпечуватись мінімальним продовольчим
пайком чи грошовою компенсацією за найменшою по вартості нормою - нормою № І
(загальновійськова).

Більш
того, Постановою КМУ № 426 від
29.03.2002 року "Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил та
інших військових формувань", при
скасуванні дії Постанови КМУ № 316 від 12.03.1996 p., визначено лише припинення виплати вартості
харчування тільки за час відпустки військовослужбовцям строкової військової
служби, курсантам ВВНЗ та зовсім не
визначено припинення чи заборона виплати встановленої вартості норм харчування
решті офіцерського складу Збройних Сил України,
який безпосередньо не харчується в їдальнях військових частин.

Окрім
того, відповідно до ст. 16 Закон України „Про Збройні Сили
України" в редакції від 05 жовтня 2000 року "держава забезпечує
соціальний та правовий захист військовослужбовців та осіб, звільнених з запас, а також гарантує отримання за рахунок держави
фінансового, речового, продовольчого та інших видів
забезпечення".

3

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає
стягненню грошова компенсація за неотримане продовольче забезпечення, яка відповідно до проведених
розрахунків, становить 35486 грн. 77 коп.

Керуючись ст.
ст. 6, 17, 70,
158-163, 167 КАС
України, ЗУ "Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей",
ЗУ "Про
збройні сили України", Постановою
КМУ № 426 від 29.03.2002 року "Про
норми харчування військовослужбовців Збройних Сил та інших військових
формувань", суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов
задовольнити.

Стягнути
з військової частини 3522
на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане продовольче
забезпечення з 02.10.2001
року по 01.09.2007 року в
розмірі 35486 грн. 77 коп., враховуючи у розмір компенсації вартість
набору продуктів за нормою №1, виходячи з інформації,
наданої Головним управлінням статистики у Рівненській області та індексу
інфляції за даними державного комітету статистики України.

Стягнути
з військової частини 3522
в дохід держави 3 (три)
гривні 40 (сорок)
копійок судового збору.

Постанова
може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Луцький
міськрайонний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду
протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не
була подана у двадцятиденний строк з дня подання заяви про апеляційне
оскарження,

Постанова
суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання
апеляційної скарги

Постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.