Справа № 2-а-47/2007
Суддя: Кравець О.А.
Дата ухвалення: 2007-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№2-а-47/2007 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2007 року Тетіївський районний суд Київської області
в складі:

головуючого судді: Кравець
О..А.

при секретарі: Вдовиченко
Н.І.

адвоката: ОСОБА_1.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Тетієві
адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці
та соціального захисту населення Тетіївської райдержадміністрації, Головного управління праці та соціального
захисту населення Київської облдержадміністрації про стягнення недоотриманих
належних сум щорічної допомоги на оздоровлення,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи
тим, що він є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС ІНФОРМАЦІЯ_1 і згідно законодавства має право на
щорічну грошову допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних
плат, розмір якої визначається на момент
виплати, але відповідачем виплачено
вказану допомогу за ІНФОРМАЦІЯ_2 роки у значно нижчому розмірі. Оскільки
відповідач відмовляється провести доплату вказаної грошової допомоги, то позивач просить суд стягнути з відповідача
недоплачену суму одноразової грошової допомоги на оздоровлення за ІНФОРМАЦІЯ_2
рік в розмірі ІНФОРМАЦІЯ_3 коп.3гідно доданого розрахунку.

В судовому засіданні позивач та його представник уточнив
позовні вимоги і просив суд визнати відмову відповідача щодо перерахунку
вказаної грошової допомоги неправомірною та стягнути з відповідача на його
користь недоотриману суму грошової допомоги на оздоровлення за ІНФОРМАЦІЯ_2
роки виходячи з розміру .мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Представники відповідача управління праці та соціального
захисту населення Тетіївської райдержадміністрації з позовом не згодні, вказують на те, що одноразова допомога на оздоровлення
ОСОБА_2 виплачувалась у відповідності до постанов Кабінету Міністрів України та
Законів України „Про Державний бюджет України на ІНФОРМАЦІЯ_2 роки" , тому
не вбачають порушень зі свого боку і в позові просять відмовити.

Представник головного управління праці та соціального
захисту населення Київської облдержадміністрації в судове засідання не
прибув, про час розгляду справи
повідомлений належним чином, суду надано
письмове заперечення відповідача проти позову і лист щодо розгляду справи без
участі представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача та його представника
ОСОБА_1, пояснення представників відповідача,
оглянувши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню.

Так, по справі
встановлено, що позивач є учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачена щорічна
допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС-
п"ять мінімальних заробітних плат.
Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент її виплати.
Щорічна

допомога на оздоровлення виплачується громадянам за
місцем їх проживання органами соціального захисту населення.

Судом встановлено,
що відповідачем, виплата щорічної
допомоги на оздоровлення позивачу проведена за ІНФОРМАЦІЯ_8в розмірі
ІНФОРМАЦІЯ_4- в ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Зазначена допомога на оздоровлення виплачується
Управлінням соціального захисту населення в тих розмірах, які встановлені постановою KM України від
26.07.1996 року за № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період до 2005 року,
та постановою KM України від 12.07.2005 року за №562 "Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 2005 року.

Встановлені судом факти об"єктивно підтверджуються
зібраними по справі та дослідженими в суді доказами.

Так із копії посвідчення НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_6 року
встановлено, що ОСОБА_2 є ліквідатором
наслідків аварії на ЧАЕС ІНФОРМАЦІЯ_1.

Із інформації встановлено, що позивач отримав останню виплату в розмірі
ІНФОРМАЦІЯ_4 в ІНФОРМАЦІЯ_5року.

Аналізуючи таким чином зібрані по справі і досліджені в
суді докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Так в своїх запереченнях проти позову відповідач посилається на те, що згідно
ст. 62 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" - роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться KM України, рішення якого є обов'язковими для виконання
міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади
України, місцевими органами державної
виконавчої влади, всіма суб'єктами
господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності. А
саме в розмірах, які і визначені KM України
виходячи з реальних можливостей Державного бюджету України згідно з бюджетними
призначеннями і враховуючи вимоги ст, 95 Конституції України, проведена позивачу виплата зазначеної
допомоги на оздоровлення.

Але з цими запереченнями
відповідача суд не може погодитися з наступних підстав.

Відповідно до ч.2
ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За ст. 113
Конституції України KM України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України.

Згідно ч.1 ст. 9
КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
що передбачені Конституцією та законами України.

Розмір допомоги на оздоровлення, визначений вказаними вище постановами KM України, суперечить вимогам ст. 48 Закону та іншим нормам Законів.

Так, згідно Закону
України "Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2003 рік"
розмір мінімальної заробітної плати встановлений 185 грн., який згідно внесень послідуючих змін до
Державного бюджету України зростав кожен наступний рік.

Відповідно до ст.
89 Закону України "Про Державний бюджет України на 2004 рік" з 1
січня 2004 року розмір мінімальної заробітної плати встановлений на рівні 205
грн. на місяць, з 1 вересня 2004
року-237 грн. на місяць.

ст. 83 Закону України "Про Державний бюджет
України на 2005 рік" установлений з 1 січня 2005 року розмір мінімальної
заробітної плати 262 грн. на місяць, з 1
квітня 2005 року-290 грн., з 1 липня
2005 року-310 грн., з 1 вересня 2005
року-332 грн.

Згідно ст. 82
Закону України "Про Державний бюджет України на ІНФОРМАЦІЯ_8"
установлений з 1 січня 2006 року розмір мінімальної заробітної плати 350 грн.
на місяць, з 1 липня 2006 року-375
грн., з 1 грудня 2006 року - 400 грн..

Відповідно до ст.
76 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік", установлено з 1.04.2007 року розмір
мінімальної заробітної плати 420 грн. на місяць, з 1.07.2007 року 440 грн. на місяць та з
1.10.2007 року - 460 грн.на місяць.

Всі вказані Закони не мали жодних обмежень щодо
застосування ст. 48 Закону "Про
статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка передбачає право позивача на щорічну
допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, а навпаки,
ст. 2 вказаного вище Закону України "Про встановлення мінімальної
заробітної плати на 2003 рік" передбачено обов'язок KM України
здійснювати застосування цих норм.

ст. 95 Конституції
України, на яку посилається представник
відповідача, передбачено, що виключно Законом про Державний бюджет
України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір, і цільове спрямування цих видатків.

Але Законами про Державний бюджет України на відповідні
роки розмір вказаної допомоги не визначений,
як наприклад, розмір одноразової
грошової допомоги ветеранам війни, на
яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Крім того, ст. 62 Закону України
"Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", на яку також посилається відповідач
заперечуючи проти позову, надає KM право визначати
порядок застосування цього Закону, але
не делегує йому повноважень щодо визначення розміру допомоги на
оздоровлення, встановленої цим Законом.

Відповідно до СТ.
71 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" дія положень цього Закону не може призупинятися іншими
законами, крім законів про внесення змін
до цього Закону.

Слід зазначити, що
дію положень ст. 48 вказаного Закону
зупинено на ІНФОРМАЦІЯ_8 в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати згідно з Законом України від
20.12.2005 року Ж3235-ІУ, до цього
Верховна Рада України ніяких законів з цих питань не приймала.

Між тим, визначені
постановою KM № 836 розміри
щорічної допомоги на оздоровлення залишалися тривалий час незмінними, хоча розмір мінімальної заробітної плати
неодноразово змінювався, а з 2005 року
постановою KM № 562 розмір цієї
допомоги був змінений, але всупереч ст. 48 Закону він також визначений у твердій
грошовій сумі.

Отже, оскільки
закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами, то суд вважає, що при вирішенні даного спору підлягають
застосуванню саме положення ст. 48
Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та положення зазначених вище Законів про встановлення розміру
мінімальної заробітної плати, а не
постанови KM України № 836
та №562.

Згідно ч.4 ст. 9
КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий акт,
який має вищу юридичну, силу.

Отже, враховуючи
наведене, Управління соціального захисту
населення повинно було виплачувати позивачу щорічну допомогу на оздоровлення
виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати.

За ст. 99 КАС
України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється
річний строк, який обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Вказаний строк застосовується судом за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін, на що вказано в ст.
100 КАС України.

Відповідач просить суд застосувати вказаний строк, що слідує з усних заперечень відповідача.

Інших строків для звернення до адміністративного суду по
даній категорії справ ні КАС, ні іншими
законами не встановлено.

На скаргу ОСОБА_2 Управлінням праці та соціального
захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації ІНФОРМАЦІЯ_7
року було надано офіційне письмове роз'яснення щодо виплати вказаної допомоги
на оздоровлення та відмовлено в проведенні перерахунку цієї допомоги всім
категоріям потерпілих, які мають право
на її одержання, що стверджується копією
зазначеного листа за НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_7 року, тобто,
про порушення своїх прав позивач фактично дізнався після вказаної
відмови.

А тому суд вважає,
що перебіг річного строку звернення до суду за захистом своїх прав для
позивача починається з того часу, коли
він дізнався про порушення його прав, на
що вказано вище в постанові, а не з
моменту виплати вказаної допомоги, тому
суд вважає за необхідне стягнути недоплачену суму за ІНФОРМАЦІЯ_8 роки.

Таким чином, суд
вважає за можливе визнати відмову відповідача щодо перерахунку вказаної
грошової допомоги неправомірною та стягнути на користь позивача з відповідача
недоотриману суму допомоги на оздоровлення за ІНФОРМАЦІЯ_8 в розмірі
ІНФОРМАЦІЯ_9 грн.-мінімальна заробітна плата на момент виплати допомоги х
5=ІНФОРМАЦІЯ_10 за мінусом ІНФОРМАЦІЯ_4-виплачена допомога /, а також
недоотриману суму допомоги на оздоровлення за ІНФОРМАЦІЯ_8в тому ж розмірі а
всього необхідно стягнути з відповідача на користь позивача
ІНФОРМАЦІЯ_11недоотриманої суми допомоги на оздоровлення.

В силу ст. 94 КАС України з відповідача також на користь
позивача необхідно стягнути судові витрати на правову допомогу в сумі
ІНФОРМАЦІЯ_12

На підставі ст. 4
Декрету КМ
"Про державне мито" позивач та відповідач звільнені від
сплати судового збору на користь держави,
тому судові витрати віднесено на користь держави.

Керуючись ст. ст. 19,
113 Конституції України, ст.
48, 62, 71 Закону України "Про
катастрофи", ст. 83 Закону України "Про Державний бюджет
України на 2005 рік", ст. ст. 6, 9, 17, 89, 99, 100, 158-163, 185,
186КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити
частково.

Визнати відмову управління праці та соціального захисту
населення Тетіївської райдержадміністрації щодо перерахунку одноразової
грошової допомоги на оздоровлення ОСОБА_2 виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати неправомірною.

Стягнути з управління праці та соціального захисту
населення Тетіївської райдержадміністрації на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_11
гривень недоотриманої суми одноразової грошової допомоги за ІНФОРМАЦІЯ_8 роки.
Та ІНФОРМАЦІЯ_12 гривень витрат на правову допомогу.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного
адміністративного суду через Тетіївський районний суд протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження,
яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня проголошення
постанови.