Справа № 2-а-127/08
Суддя: Марущак Н.М.
Дата ухвалення: 2008-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-127, 2008 року
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2008 року
Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючої - судді: Марущак Н. М.,

при секретарі: Данилюк Н.
П.,

з участю позивачки: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду Ставищенського
районного суду Київської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Ставищенської районної
державної адміністрації про стягнення недоотриманих сум одноразової грошової
допомоги на оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним адміністративним позовом звернулась ОСОБА_1, посилаючись
на те, що він є потерпілою від наслідків
аварії на ЧАЕС І категорії, інвалідом 2 групи. Відповідно до ст. 48 Закону
України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” їй повинна виплачуватись щорічна допомога на оздоровлення
в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, але відповідачем їй виплачено вказану
допомогу за 2006-2007 роки у значно нижчому розмірі: за 2006 рік у розмірі -
120 грн., 2007 рік - у розмірі 120 грн.

Фактично їй недоплачено вказану допомогу за 2006 рік в сумі 1880 грн. (400
х 5 - 120, оскільки цю допомогу було виплачено в 2006 р. в розмірі 120 грн.);
за 2007 рік - 2180 грн. (460 х 5 - 120, оскільки допомогу виплачено в 2007 р. в
розмірі 120 грн.).

Управління праці та соціального захисту населення Ставищенської РДА
Київської області відмовило їй у проведенні перерахунку допомоги на
оздоровлення.

Позивачка просить суд стягнути з відповідача недоплачені суми щорічної
грошової допомоги на оздоровлення за 2006, 2007 роки в розмірі 4060 грн.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, підтвердила
обставини, на які посилається в адміністративному позові.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. Відповідач направив
до суду лист, в якому просить справу розглядати без участі їх представника та
письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнає повністю, оскільки
виплата позивачці вказаної допомоги проведена у розмірах, визначених постановою
Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 р. Крім того, позивачкою
пропущений встановлений законом річний строк для звернення до суду з
адміністративним позовом, а тому відповідач просить застосувати строк позовної
давності, встановлений ст. 99 КАС України.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, та
дослідивши письмові докази, вважає, що в
задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судом встановлено, що позивачка відповідно до посвідчення НОМЕР_1, виданого
24 грудня 1998 року (а. с. 6) та вкладки до посвідчення НОМЕР_2, виданої
12.12.2001 року, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи
1-ї категорії; відповідно до копії довідки МСЕК НОМЕР_3 від 05.12.2001 року (а.
с. 7) їй була встановлена друга група інвалідності (довічно); позивачці, як
особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії,
щорічну одноразову допомогу на оздоровлення було виплачено за 2006 р.
10.08.2006 р. в розмірі 120 грн., за 2007 р. 16.04.2007 р. в розмірі 120 грн.,
що підтверджується довідкою відповідача від
20 травня 2008 р. № 716 (а. с. 9); позивачка 16 травня 2008 року
звернулась до відповідача із заявою про виплату йому недоплачених сум щорічної
одноразової допомоги на оздоровлення (а.
с. 3), в чому листом відповідача від 20 травня 2008 року № 710 (а. с. 8) їй
було відмовлено.

Як встановлено судом, фактично зазначена допомога на оздоровлення
управлінням соцзахисту населення виплачена позивачці в 2006-2007 роки в
розмірі, встановленому постановою КМ України від 12.07.2005 року за № 562
"Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Проте, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За ст. 113 Конституції України КМ України у своїй
діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України.

Згідно ч. І ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи
керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб,
що передбачені Конституцією та законами України.

Розмір допомоги на оздоровлення, визначений вказаною вище постановою КМ
України, суперечить вимогам ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та
іншим нормам Законів.

Розмір мінімальної заробітної плати становив на час виплати позивачці
вищевказаної допомоги:

за 2006 рік (10.08.2006 р.) відповідно до ст. 82 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2006 рік"
- 375 грн. на місяць,

за 2007 р. (16.04.2007 р.)
відповідно до ст. 76 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007
рік" - 420 грн. на місяць.

Всі вказані Закони не мали жодних обмежень щодо застосування ст. 48 Закону
України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", абзац 2 частини 4 якої передбачає право
позивача на щорічну допомогу на оздоровлення за 2006 - 2007 роки в розмірі 5-ти
мінімальних заробітних плат.

Отже, оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими
нормативними актами, - суд вважає, що при вирішенні даного спору підлягають
застосуванню саме положення ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та
положення зазначених вище Законів про встановлення розміру мінімальної заробітної
плати, а не постанови КМ України № 562 від 12.07.2005 року.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що грошова допомога на оздоровлення
позивачці була виплачена за 2006 - 2007
роки в розмірах, визначеними
вищевказаною постановою КМ України, а повинна була бути виплачена
виходячи із розміру 5-ти мінімальних заробітних плат на момент виплати, - суд
вважає, що відповідачем неправомірно недоплачено позивачці суми даної допомоги
на оздоровлення за вказані роки в загальній сумі 3735 грн., зокрема, за 2006
рік - 1755 грн. (375 х 5 - 120, оскільки цю допомогу було виплачено в 2006 р. в
розмірі 120 грн.); за 2007 рік - 1980 грн. ( 420х5 - 120, оскільки цю допомогу
було виплачено в 2007 р. в розмірі 120 грн.).

Разом з тим, беручи до уваги, що відповідач наполягає на
застосуванні вимог закону щодо строку звернення позивача до суду з
адміністративним позовом, суд при вирішенні даного спору бере до уваги вимоги
ч. 2 ст. 99 КАС України, відповідно до якої для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк,
який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, так як позивачка
дізналась про порушення свого права, коли отримала щорічну допомогу на
оздоровлення в розмірі, встановленому вищевказаною постановою КМ України: за
2006 рік - 10 серпня 2006 року, за 2007 рік - 16 квітня 2007 року.

Вирішуючи питання дотримання строку звернення позивача до адміністративного
суду, суд вважає, що встановлений ч. 2
ст. 99 КАС України річний строк на звернення
з вимогою про стягнення вищевказаної допомоги за 2006 рік закінчився у
позивачка 10 серпня 2007 року, за 2007 рік - 16 квітня 2008 року, тобто цей
строк на момент звернення 1 липня 2008 року до суду позивачкою пропущений.

Позивачка не надала суду будь-яких доказів про те, що строк звернення до
адміністративного суду пропущено нею з поважних причин, а судом їх не
встановлено, тому підстав для визнання причин пропущення строку звернення до
суду поважними у суду не має і в задоволенні
позовних вимог про стягнення допомоги за
2006 -2007 роки слід відмовити.

На підставі ст. ст. 19, 92 Конституції України, ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», керуючись ст. ст. 6, 9, 7, 11, 12, 17, 99, 100, 158-163, 185,
186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Ставищенської районної державної адміністрації про стягнення
недоотриманих сум одноразової грошової допомоги на оздоровлення відмовити.

Постанову може бути оскаржено до
Київського апеляційного адміністративного суду
через Ставищенський районний суд Київської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня складання
постанови у повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і подання після
цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до суду апеляційної
інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя