Справа № 2-а-231/07
Суддя: Архангельський А.М.
Дата ухвалення: 2007-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Постанова
іменем України

3 грудня 2007 року Тетіївський
районний суд Київської обла
сті в складі:
головуючого судді: Арханге
льського A.M. при секретарі: Вол
ошко К.В.
за участю адвоката: ОСОБА
_1 на стороні позивача,
розглянувши в відкритому с
удовому засіданні в м. Тетіїв
адміністративну справу за а
дміністративним позовом О
СОБА_2 до управління праці т
а соціального захисту населе
ння Тетіївської райдержадмі
ністрації про стягнення недо
отриманих належних сум щоріч
ної допомоги на оздоровлення
,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду
з названим позовом в якому вк
азує, що він є учасником лікві
дації наслідків аварії на Чо
рнобильській АЕС 2 категорії
, а тому згідно ст.48 Закону Укра
їни "Про статус і соціальний з
ахист громадян, які постражд
али внаслідок Чорнобильсько
ї катастрофи" має право на щор
ічну грошову допомогу на озд
оровлення в розмірі 5 мінімал
ьних заробітних плат, розмір
якої визначається на момент
виплати. Про те відповідач по
рушує вимоги закону і за 2000-2007 ро
ки виплатив таку допомогу у з
начно нижчому розмірі. Оскіл
ьки відповідач відмовляєтьс
я провести доплату вказаної
грошової допомоги, то позива
ч просить суд стягнути з ньог
о недоплачену суму одноразов
ої грошової допомоги на оздо
ровлення за 2000-2007 рік в розмірі 1
7966 грн. 50 коп. згідно доданого ро
зрахунку.
В судовому засіданні предс
тавник позивача ОСОБА_1 ут
очнив позовні вимоги і проси
ть суд визнати відмову відпо
відача щодо перерахунку вказ
аної грошової допомоги непра
вомірною та стягнути з відпо
відача на користь позивача н
едоотриману суму грошової до
помоги на оздоровлення за 2000-200
7 роки, виходячи з розміру міні
мальної заробітної плати на
момент виплати. На думку пред
ставника вина відповідача в
тому, що він не здійснював пер
спективні розрахунки потреб
и коштів на забезпечення вик
онання державних програм соц
іального захисту постраждал
ого від наслідків Чорнобильс
ької катастрофи населення ра
йону та не подав їх відповідн
им органам.
Представник управління пр
аці та соціального захисту н
аселення Тетіївської райдер
жадміністрації Биховцева
Л.В. в своїх письмових та усн
их поясненнях заперечує прот
и позову посилається на те, що
одноразова допомога на оздо
ровлення ОСОБА_2 виплачув
алась у відповідності до пос
танов Кабінету Міністрів Укр
аїни та Законів України „Про
Державний бюджет України на
2000-2007 роки". Крім того ст.62 Закону
України "Про статус і соціаль
ний захист громадян, які пост
раждали внаслідок Чорнобиль
ської катастрофи" прямо зобо
в'язує управління щорічну до
помогу на оздоровлення прово
дить в порядку визначеному К
абінетом Міністрів України,
рішення якого є обов'язковим
и для виконання міністерства
ми та іншими центральними ор
ганами виконавчої влади Укра
їни, місцевими органами держ
авної влади, всіма суб'єктами
господарювання незалежно ві
д їх відомчої підпорядковано
сті та форм власності. Управл
іння праці та соціального за
хисту населення Тетіївської
райдержадміністрації є розп
орядником коштів, а тому діюч
и відповідно постанов Кабіне
ту Міністрів України не допу
скало порушень законодавств
а, а тому позовні вимоги не обґ
рунтовані.
Суд розглянувши матеріали
справи, заслухавши поясненн
я представників сторін, пока
зи свідка ОСОБА_4 та дослі
дивши письмові докази вважає
, що позовні вимоги підлягают
ь частковому задоволенню.

2
В судовому засіданні вста
новлено, що ОСОБА_2 є учасн
иком ліквідації наслідків ав
арії на Чорнобильській АЕС 2 к
атегорії і як ліквідатор отр
имував щорічну допомогу на о
здоровлення в таких розмірах
: за 2000 - 2004 роки - по 26,70 грн. за кожен
рік; за 2005 -2007 роки - по 100 грн. за рік
, а всього за 8 років йому випла
чено 433,50 гривень. Остання випла
та за 2007 рік в розмірі 100 грн. зді
йснена в жовтні 2007 року. В квітн
і 2007 року позивач звернувся до
відповідача з проханням про
вести дорахування та виплати
ти недоотримані кошти на озд
оровлення, проте в задоволен
ні вимог позивача було відмо
влено. Встановлені судом обс
тавини підтверджуються: пояс
неннями представників сторі
н, показами свідка ОСОБА_4
, копією посвідчення серії
НОМЕР_1, копією рахунку НО
МЕР_2 про отримання коштів н
а оздоровлення за 2007 рік, копіє
ю відповіді та інформації ві
дповідача.
Крім того в судовому засіда
нні встановлено із „Положенн
я про відділ у справах захист
у населення від наслідків Чо
рнобильської катастрофи упр
авління праці та соціального
захисту населення Тетіївськ
ої райдержадміністрації", що
основною функцією відділу є
здійснення перспективних ро
зрахунків потреби коштів Фон
ду на забезпечення виконання
державних програм соціально
го захисту постраждалого від
наслідків Чорнобильської ка
тастрофи населення району та
надання їх відповідним орга
нам.
Вимоги позивача підлягают
ь частковому задоволенню вих
одячи із наступних підстав.

Відповідно до ст.48 Закону Ук
раїни "Про статус і соціальни
й захист громадян, які постра
ждали внаслідок Чорнобильсь
кої катастрофи " передбачена
щорічна допомога на оздоров
лення учасникам ліквідації н
аслідків аварії на ЧАЕС - в роз
мірі п'яти мінімальних зароб
ітних плат, розмір якої визна
чається на момент виплати. Що
річна допомога на оздоровлен
ня виплачується громадянам з
а місцем їх проживання орган
ами соціального захисту насе
лення.
Постановами Кабінету Міні
стрів України від 26.07.1996 року № 836
„Про компенсаційні виплати о
собам, які постраждали внасл
ідок Чорнобильської катастр
офи" ( далі Постанова КМУ № 836) та
від 12.07.2005 року № 562 „Про щорічну д
опомогу на оздоровлення гром
адян, які постраждали внаслі
док Чорнобильської катастро
фи" ( далі Постанова КМУ № 562) вст
ановлено щорічні виплати на
оздоровлення за період з 2000 ро
ку по 2004 рік в розмірі по 26.70 грив
ен, а з 2005 року по 2007 рік по 100 гриве
н.
На думку суду Постанови КМУ
№ 836 та № 562 суперечать вимогам с
т. 48 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадя
н, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
та іншим Законам України.
Відповідно до Закону Украї
ни "Про встановлення мінімал
ьної заробітної плати на 2000 рі
к" розмір мінімальної заробі
тної плати встановлено з 01.07.2000 р
оку в сумі 118 гривен, який згідн
о внесень послідуючих змін д
о Державного бюджету України
зростав кожен наступний рік
.
Згідно Закону України "Про в
становлення мінімальної зар
обітної плати на 2002 рік" розмір
мінімальної заробітної плат
и встановлено з 01.01.2000 року в сум
і 140 грн., який згідно внесень по
слідуючих змін до Державного
бюджету України зростав кож
ен наступний рік.
Згідно Закону України "Про в
становлення мінімальної зар
обітної плати на 2003 рік" розмір
мінімальної заробітної плат
и встановлений 185 грн., який згі
дно внесень послідуючих змін
до Державного бюджету Украї
ни зростав кожен наступний р
ік.
Відповідно до ст.89 Закону Ук
раїни "Про Державний бюджет У
країни на 2004 рік" з 1 січня 2004 року
розмір мінімальної заробітн
ої плати встановлений на рів
ні 205 грн. на місяць, з 1 вересня 20
04 року-237 грн. на місяць.
Ст. 83 Закону України "Про Держ
авний бюджет України на 2005 рік
" установлений з 1 січня 2005 року
розмір мінімальної заробітн
ої плати 262 грн. на місяць, з 1 кві
тня 2005 року-290 грн., з 1 липня 2005 року
-310 грн., з 1 вересня 2005 року-332 грн.

Згідно ст.82 Закону України "П
ро Державний бюджет України
на 2006 рік" установлений з 1 січн
я 2006 року розмір мінімальної з
аробітної плати 350 грн. на міся
ць, з 1 липня 2006 року-375 грн., з 1 груд
ня 2006 року - 400 грн..

3
Відповідно до ст.76 Закону У
країни „Про державний бюджет
України на 2007 рік", установлено
з 1.04.2007 року розмір мінімальної
заробітної плати 420 грн. на міс
яць, з 1.07.2007 року 440 грн. на місяць т
а з 1.10.2007 року - 460 грн. на місяць.
Всі вказані Закони не мали ж
одних обмежень щодо застосув
ання ст.48 Закону "Про статус і с
оціальний захист громадян, я
кі постраждали внаслідок Чор
нобильської катастрофи", яка
передбачає право позивача н
а щорічну допомогу на оздоро
влення в розмірі 5 мінімальни
х заробітних плат, а навпаки, с
т. 2 вказаного вище Закону Укра
їни "Про встановлення мініма
льної заробітної плати на 2003 р
ік" передбачено обов'язок Каб
інету Міністрів України (дал
і КМУ) здійснювати застосува
ння цих норм.
Заперечуючи позов, відпові
дач посилається на те , що згід
но ст.62 Закону України "Про ста
тус і соціальний захист гром
адян, які постраждали внаслі
док Чорнобильської катастро
фи" - роз'яснення порядку засто
сування цього Закону України
провадиться КМУ, рішення яко
го є обов'язковими для викона
ння міністерствами та іншими
центральними органами держа
вної виконавчої влади Україн
и, місцевими органами держав
ної виконавчої влади, всіма с
уб'єктами господарювання нез
алежно від їх відомчої підпо
рядкованості та форм власнос
ті. А тому саме в розмірах, які
і визначені КМУ, виходячи з ре
альних можливостей Державно
го бюджету України згідно з б
юджетними призначеннями і вр
аховуючи вимоги ст. 95 Конститу
ції України, позивачу провед
ена виплата зазначеної допом
оги на оздоровлення.
Але з цими запереченнями ві
дповідача суд не може погоди
тися з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.19 Констит
уції України органи державно
ї влади та органи місцевого с
амоврядування, їх посадові о
соби зобов'язані діяти лише н
а підставі, в межах повноваже
нь та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами Ук
раїни.
За ст.113 Конституції України
Кабінет Міністрів України у
своїй діяльності керується
Конституцією і законами Укра
їни, актами Президента Украї
ни.
Згідно ч.1 ст.9 КАС України суд
при вирішенні справи керуєт
ься принципом законності, ві
дповідно до якого органи дер
жавної влади, органи місцево
го самоврядування, їхні поса
дові і службові особи зобов'я
зані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосі
б, що передбачені Конституці
єю та законами України.
Ст. 95 Конституції України, на
яку посилається представник
відповідача, передбачено, що
виключно законом про Держав
ний бюджет України визначают
ься будь-які видатки держави
на загальносуспільні потреб
и, розмір, і цільове спрямуван
ня цих видатків.
Але законами про Державний
бюджет України на відповідн
і роки розмір вказаної допом
оги не визначений, як наприкл
ад, розмір одноразової грошо
вої допомоги ветеранам війни
, на яких поширюється чинніст
ь Закону України "Про статус в
етеранів війни, гарантії їх с
оціального захисту".
Крім того, ст. 62 Закону Україн
и "Про статус і соціальний зах
ист громадян, які постраждал
и внаслідок Чорнобильської к
атастрофи", на яку також посил
ається відповідач заперечую
чи проти позову, надає КМУ пра
во визначати порядок застосу
вання цього Закону, але не дел
егує йому повноважень щодо в
изначення розміру допомоги н
а оздоровлення, встановленої
цим Законом.
Відповідно до ст.71 Закону Ук
раїни "Про статус і соціальни
й захист громадян, які постра
ждали внаслідок Чорнобильсь
кої катастрофи" дія положень
цього Закону не може призупи
нятися іншими законами, крім
законів про внесення змін до
цього Закону.
Слід зазначити, що дію полож
ень ст.48 вказаного Закону зупи
нено на 2006 рік в частині виплат
и компенсацій і допомог у роз
мірах відповідно до мінімаль
ної заробітної плати згідно
з Законом України від 20.12.2005 року
Ж3235-ІУ, до цього Верховна Рада
України ніяких законів з цих
питань не приймала.
Між тим, визначені Постанов
ою КМУ № 836 розміри щорічної до
помоги на оздоровлення залиш
алися тривалий час незмінним
и, хоча розмір мінімальної за
робітної плати неодноразово
змінювався, а з 2005 року Постано
вою КМУ № 562 розмір цієї допомо
ги був змінений, але всупереч
ст.48 Закону він також визначе
ний у твердій

4
грошовій сумі.
Отже, оскільки Закони Укра
їни мають вищу юридичну силу
над урядовими нормативними
актами, то суд вважає, що при в
ирішенні даного спору підляг
ають застосуванню саме полож
ення ст.48 Закону "Про статус і с
оціальний захист громадян, я
кі постраждали внаслідок Чор
нобильської катастрофи" та п
оложення зазначених вище Зак
онів про встановлення розмір
у мінімальної заробітної пла
ти, а не постанови КМУ № 836 та №562.

Згідно ч.4 ст.9 КАС України у р
азі невідповідності нормати
вно-правового акта Конституц
ії України, закону України, мі
жнародному договору, згода н
а обов'язковість якого надан
а Верховною Радою України, аб
о іншому правовому акту суд з
астосовує правовий акт, який
має вищу юридичну силу.
Відповідно до ст. ст. 22 , 64 Конс
титуції України зміст і обся
г прав і свобод людини при при
йнятті нових законів або вне
сенні змін до чинних законів
не може бути звужений, а право
громадян на соціальний захи
ст , інші соціально - економічн
і права можуть бути обмежені
, у тому числі зупиненням дії з
аконів (їх окремих положень) л
ише в умовах воєнного та надз
вичайного стану на певний ст
рок .
Таким чином, враховуючи нав
едене, суд вважає, що управлін
ня праці та соціального захи
сту населення Тетіївської ра
йдержадміністрації повинно
було відповідно до свого пол
оження здійснювати перспект
ивні розрахунки потреби кошт
ів на забезпечення виконання
державних програм соціально
го захисту постраждалого від
наслідків Чорнобильської ка
тастрофи населення району та
подати їх відповідним орган
ам, а потім виплачувати позив
ачу щорічну допомогу на оздо
ровлення виходячи із розміру
мінімальної заробітної плат
и на момент виплати.
Поскільки відповідачем не
виконанні покладені законод
авством на нього обов'язки то
позов підлягає до задоволен
ня.
Представник відповідача в
просить застосувати до дани
х право стосунків ст. 100 КАС Укр
аїни суд та відмовити в задов
оленні адміністративного по
зову. Суд вважає, клопотання п
редставника відповідача не м
оже бути задоволено, поскіль
ки на думку суду позивач не по
рушив встановлений ст. 99 КАС У
країни річний строк для звер
нення до адміністративного с
уду за захистом прав, свобод т
а інтересів особи. Як встанов
лено, позивач про порушення с
воїх прав дізнався отримавши
відповідь з управління прац
і та соціального захисту нас
елення Тетіївської районної
державної адміністрації від
18.09.2007 року, в якому дано офіційн
е письмове роз'яснення щодо в
иплати вказаної допомоги на
оздоровлення та відмовлено в
проведенні перерахунку цієї
допомоги всім категоріям по
терпілих, які мають право на ї
ї одержання, що стверджуєтьс
я копією зазначеного листа з
а №7/9/4 від 18.09.2007 року Крім того, як
пояснив представник позивач
а, його довірителю стало відо
мо про порушення його прав, пі
сля ознайомлення з рішеннями
Верховного Суду України та В
ищого Адміністративного Суд
у України щодо практики заст
осування законодавства, яке
регулює порядок виплати вказ
аної грошової допомоги на оз
доровлення.
Враховуючи вищевикладене,
суд приходить до висновку, що
перебіг річного строку звер
нення до суду за захистом сво
їх прав для позивача починає
ться з того часу, коли він дізн
ався про порушення його прав
, на що вказано вище в постанов
і, а не з моменту виплати вказа
ної допомоги.
Таким чином, суд вважає за м
ожливе визнати відмову відпо
відача щодо перерахунку вказ
аної грошової допомоги непра
вомірною та стягнути на кори
сть позивача з відповідача н
едоотриману суму допомоги на
оздоровлення за 2000 - 2007 роки вих
одячи із слідуючого розрахун
ку. При цьому розмір мінімаль
ного розміру заробітної плат
и визначається на момент щор
ічної виплати.
З урахуванням отриманої су
ми - 26 гривень 70 коп. та розміру м
інімальної заробітної плати
на час виплати позивачу допо
моги в 2000 році - 118 гривень на кор
исть позивача підлягає стягн
енню за 2000 рік - 563 грн. 30 коп. (118 грн.
х 5 - 26.7 грн. ; за 2001 році - 563 грн.30 коп. ( 1
18 грн.х 5-26.7); за 2002 році - 673.3 грн. ( 140 х 5 - 26
.7), за 2003 рік - 898.3 грн. ( 185 х5-26.7): за 2004 рік
- 1158.3 грн. ( 237x5- 26.7), за 2005 рік, з

5
урахуванням суми, виплаче
ної в березні 2005 року - 1210 грн. (262 х
5-100), за 2006 рік, з урахуванням суми
, виплаченої в квітні 2006 року - 165
0 грн. ( 350 х 5 -100), за 2007 рік, з урахуван
ням суми, виплаченої в жовтні
2007 року-2200 грн.( 460 х 5-100), а всього роз
мір з 2000 року по 2007 рік недоотрим
аної допомоги на оздоровленн
я визначений становить в роз
мірі 8916.5 гривень.
Поскільки позивач був зві
льнений від сплати судового
збору то судові витрати у від
повідності зі ст. 94 КАС Україн
и підлягають стягненню з від
повідача в доход держави. Від
повідно ст. 88 КАС України суд в
важає за необхідне повністю
звільнити Управління праці і
соціального захисту населен
ня Тетіївської районної держ
авної адміністрації від спла
ти судового збору у розмірі 51
гривня на користь держави та
к як вказаний відповідач є бю
джетною організацією та грош
ові кошти для виплати цього в
иду компенсації, що оспорюва
вся надходять з державного б
юджету
На підставі ст.4 Декрету КМ "П
ро державне мито" позивач зві
льнений від сплати судового
збору на користь держави.
Керуючись ст.ст. 19,22,64, 113 Консти
туції України, ст.48, 62,71 Закону Ук
раїни "Про статус і соціальни
й захист громадян , які постра
ждали внаслідок Чорнобильсь
кої катастрофи", ст. 83 Закону Ук
раїни "Про Державний бюджет У
країни на 2002 - 2007 роки", ст.ст.6,9,17,89,99,100,
158-163,185,186 КАС України, Рішенням Ко
нституційного Суду України в
ід 09.07.2007 року, суд, -

постановив:

Позов ОСОБА_2 до управл
іння праці та соціального за
хисту населення Тетіївської
райдержадміністрації про ст
ягнення недоотриманих належ
них сум щорічної допомоги на
оздоровлення задовольнити ч
астково.
Визнати відмову управлінн
я праці та соціального захис
ту населення Тетіївської рай
держадміністрації щодо пере
рахунку одноразової грошово
ї допомоги на оздоровлення
ОСОБА_2, виходячи з розміру м
інімальної заробітної плати
неправомірною.
Стягнути з управління прац
і та соціального захисту нас
елення Тетіївської райдержа
дміністрації на користь ОС
ОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 8916 (вісі
м тисяч дев'ятсот шістнадцят
ь) гривень 50 коп. недоотримано
ї суми одноразової грошової
допомоги за 2000 - 2007 роки.
Стягнути з управління прац
і та соціального захисту нас
елення Тетіївської райдержа
дміністрації на користь ОС
ОБА_2 200 ( двісті ) гривень за на
дання юридичної допомоги.
Постанова може бути оскарж
ена до Київського апеляційно
го адміністративного суду че
рез Тетіївський районний суд
протягом двадцяти днів післ
я подання заяви про апеляцій
не оскарження, яка може бути п
одана до суду протягом десят
и днів з дня проголошення пос
танови.