Справа № 2а-39/07
Суддя: Жилка О.М.
Дата ухвалення: 2007-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-39/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(всупна та резолютивна частина)

3 грудня 2007 року м.
Полтава

Ленінський районний суд
міста Полтави у складі:

·
головуючого -
Жилки О.М. ,

·
при секретарях
Шпак Н.О., Матусевич І.Р., Комендантовій І.Г..,

за участю позивача ОСОБА_1, представника
третьої особи Ахметова М. У.,
представника відповідача Якименко О.Г., у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду,
розглянувши справу адміністративного судочинства за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України Ленінського району у
м. Полтаві, , треті особи: Головне Управління Державного
казначейства України в Полтавській області,
Виконавчий комітет Полтавської міської ради, про визнання неправомірними дій суб'єкта
владних повноважень, зобов'язання
нарахувати та виплатити трудову пенсію та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом з
вимогою визнати неправомірними дії Управління пенсійного фонду України
Ленінського району у м. Полтаві, щодо відмови у нарахуванні та виплаті їй
трудової пенсії, та стягнути з Головного
Управління Державного казначейства України в Полтавській області моральну
шкоду.

В своєму позові та в судовому засіданні позивачка
зазначила, що в січні 2007 року, коли вона досягла пенсійного віку та маючи
трудовий стаж більше 20 років, вона
звернулась до Управління пенсійного фонду України Ленінського району у м. Полтаві (далі відповідач) та надала при цьому
необхідні довідки та документи, які
необхідні для нарахування пенсії. Разом з тим,
зазначила ОСОБА_1, 12 квітня 2007
року відповідачем було прийняте колегіальне рішення відповідно до якого, їй призначили пенсію без урахування
заробітної плати, хоча вона надавала
останньому відповідну довідку за п'ятирічний період, коли працювалаІНФОРМАЦІЯ_1 Полтавського
підприємства побутових послуг «Прокат» та мала найбільшу заробітну плату.
Посилаючись на те, що службовими особами
відповідача були грубо порушені її права,
так як їй нарахували соціальну пенсію та прирівняли з особами, які ніколи не працювали, чим принизили її честь та гідність, позивачка просила суд зобов'язати відповідача
нарахувати їй та виплатити трудову пенсію,
а також, стягнути на її користь
10000 грн. моральної шкоди. В ході розгляду справи, ОСОБА_1 доповнила та уточнила свої
вимоги, в зв'язку з чим, просила суд: визнати неправомірними дії
суб'єкта владних повноважень з делегованими функціями - посадових осіб відділу
пенсійного забезпечення при виконанні ними своїх повноважень, у відмові нарахування їй трудової пенсії за
довідкою від 5.10.2000 року НОМЕР_1,
виданою Полтавським комунальним підприємством побутових послуг «Прокат»;
зобов'язати управління пенсійного фонду в Ленінському районі у м. Полтаві нарахувати та виплатити їй трудову
пенсію з урахуванням зазначеної вище довідки,
починаючи з 9.01.2007 року; та зобов'язати Головне управління державного
казначейства України в Полтавській області виплатити їй за рахунок держави
моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

2

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову ОСОБА_1 заперечувала, посилаючись на
те, що остання надала до фонду довідку
про заробітну плату старого зразка, а
довідка крім того, була видана в той
час, коли позивачка вже не працювала
керівником вказаного вище підприємства,
яке на даний час ліквідовано,
його правонаступником є приватна аудиторська фірма «Січень». Крім
того, зазначила представник
відповідача, зазначена довідка
направлена до правоохоронних органів для з'ясування правомірності її видачі.

Представник виконавчого комітету Полтавської міської ради
в судовому засіданні проти позовних вимог ОСОБА_1 заперечував повністю, посилаючись на те, що відповідно до рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 7 травня 2007 року зобов'язано виконавчий комітет
видати розпорядження про звільнення ОСОБА_1 з посади ІНФОРМАЦІЯ_1 з 14 вересня
1996 року в зв'язку з ліквідацією даного підприємства.

Представник Управління державного казначейства України в
Полтавській області в судовому засіданні проти позовних вимог ОСОБА_1 в частині
стягнення з держави моральної шкоди заперечувала, посилаючись на те, що спори про відшкодування заподіяної
фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються у випадках, коли право на відшкодування безпосередньо
передбачено законодавством.

Вислухавши пояснення сторін, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, надані докази та заперечення та оцінивши їх в
сукупності, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає до
часткового задоволення.

Судом встановлено,
що позивачка в січні 2007 року,
після досягнення нею пенсійного віку,
звернулась із заявою до Управління пенсійного фонду України Ленінського
району у м. Полтаві з вимогою нарахувати
та виплатити їй трудову пенсію. При цьому,
позивачка надала також довідку про заробітну плату, підписану нею та видану колективним
підприємством «Прокат», ІНФОРМАЦІЯ_1 якого була вона, за період з 1992 по 1997 роки, коли зарплата була найбільшою.

Як вбачається із оголошеного в судовому засіданні
колегіального рішення №72 відділу пенсійного забезпечення управління Пенсійного
фонду України Ленінського району в м.
Полтаві від 3.04.2007 року,
останнім було прийнято неправомірне рішення, відповідно до якого ОСОБА_1 фактично було
відмовлено в нарахуванні трудової пенсії та призначено пенсію без врахування
заробітної плати, разом з тим, остнньою було надану відповідачу відповідну
довідку за НОМЕР_1 від 5 жовтня 2000 року.

Із оголошеної в судовому засіданні довідки, виданої відповідачем, ОСОБА_1 за період із січня по червень 2007
року фактично отримувала мінімальну пенсію,
передбачену законодавством.

Зазначені вище докази та обставини справи дають підстави
суду вважати, що рішення відповідача
щодо відмови нарахувати позивачу трудову пенсію є неправомірним.

Крім того,
твердження та заперечення відповідача та третьої особи щодо невизнання
позову, спростовуються дослідженими та
перевіреними в судовому засіданні іншими доказами та обставинами справи.

Так, як вбачається
з матеріалів справи і було встановлено в судовому засіданні, рішенням виконавчого комітету Полтавської
міської ради №245 від 27.05.1992 року створено комунальне підприємство
«Прокат», засновником якого є Полтавська
міська рада, затверджено Стату
підприємства, ІНФОРМАЦІЯ_1 призначено позивача ОСОБА_1, з якою укладено трудовий контракт на строк з
1.06.1992 року по 1.06.1997 року.

Як вбачається із оголошеного в судовому засіданні
повідомлення директора аудиторської фірми «Січень», остання не є правонаступником комунального
підприємства «Прокат» та ніяких трудових відносин з ОСОБА_1 не мала.

Із оголошених довідок,
виданих відповідачем вбачається,
що станом на 2004 рік колективне підприємство «Прокат» перебувало на
обліку в управлінні пенсійного фонду України Ленінського району м. Полтави,
а його керівником є ОСОБА_1.

3

Крім того,
відповідно до повідомлення Полтавського міського центру зайнятості, Полтавське комунальне підпиємство побутових
послуг «Прокат» станом на 23.09.2004 року,
було зареєстроване з зазначеному центрі як платник страхових внесків до
Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на
випадок безробіття.

Так, дійсно
рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 7 травня 2007 року
зобов'язано виконавчий комітет Полтавської міської ради видати розпорядження
про звільнення ОСОБА_1 з посади ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі ст. 40
ч. 1 КЗпП України з 14 вересня 1996 року у зв'язку з ліквідацією підприємства
згідно розпорядження Полтавської міської ради від 13.09.1996 року №544.

Разом з тим, на
момент подачі ОСОБА_1 до пенсійного фонду довідки про її заробітну плату, зазначене розпорядження Полтавської міської
ради від 13.09.1996 року №544 не було виконано з об'єктивних причин.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на забезпечення
їх у разі повної, часткової або
тимчасової втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених
законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді
рішень, дій чи бездіяльності органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб.

Відповідно до ч. 1
ст. 40 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", заробітна плата (дохід) за період страхового
стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі
документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством.

Твердження відповідача про те, що довідка,
яка надана позивачкою є підробленою,
оскільки передана в правоохоронні органи для з'ясування правомірності її
видачі, та не відповідає вимогам діючого
законодавства, також є
безпідставними, оскільки відповідачем не
було надано суду жодних доказів в підтвердження цього.

Відповідно до
ст. 71 кодексу Адміністративного
судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
грунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності
свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного позову.

В зв'язку з викладеним,
суд важає, що вказані вище дії
відповідача щодо відмови у виплаті та нарахуванні ОСОБА_1 трудової пенсії є
неправомірними, а позов останньої в цій
частині підлягає до задоволення.

Разом з тим, не
підлягають до задоволення заявлені позивачкою вимоги про стягнення моральної
шкоди, оскільки, останньою суду не було надано достатньо
доказів в підтвердження цього, а Законом
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відшкодування моральної (немайнової) шкоди не
передбачено.

На підстав викладеного,
керуючись ст. ст.
46, 55 Конституції України, ст.
ст. 27, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», ст. ст.
158 - 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
ОСОБА_1 - задовільнити частково.

Визнати дії Управління пенсійного фонду України Ленінського
району у м. Полтаві, щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1
трудової пенсії -неправомірними.

4

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України
Ленінського району у м. Полтаві
нарахувати ОСОБА_1 тудову пенсію та виплатити її, відповідно до діючого законодавства на
підставі довідки про заробіток від 5.10.2000 року НОМЕР_1, виданої Полтавським комунальним підприємством
побутових послуг „Прокат",
починаючи з 9.01.2007 року.

В позові ОСОБА_1 до Головного Управління Державного
казначейства України в Полтавській облвсті - відмовити за безпідставністю.

Постанову може бути оскаржено до адміністративного суду
апеляційної інстанції, через Ленінський
районний суд міста Полтави, шляхом
подачі на протязі 10 днів з дня винесення рішення заяви про апеляційне
оскарження та подачі апеляційної скарги в 20-ти денний строк після подачі заяви
про апеляційне оскарження.