Справа № 2А-111/08
Суддя: Коваль А.Б.
Дата ухвалення: 2008-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 2А-111-2008 року
П О С Т А Н О В А

І М ' Я М У К Р А Ї Н И

17
жовтня 2008 року
Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого
- судді Коваля А.Б.

при
секретарі Безвенюк Н.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані матеріали
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Уманському районі про
поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та стягнення
недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги „дітям війни”, -

В С Т А Н О В И В:

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду,
пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводу сторін, на що може бути
витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та
резолютивну частину

Керуючись ст.ст. 70, 77, 79, 138, 158, 160, 163 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративної позовної заяви відмовити.

На постанову може бути подана апеляція до Київського апеляційного адміністративного
суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя __________________________

Постанова виготовлена головуючим власноручно

Копія

Справа 2А-111-2008 року

П О С Т А Н О В А

І М ' Я М У К Р А Ї Н И

17
жовтня 2008 року
Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого
- судді Коваля А.Б.

при
секретарі Безвенюк Н.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані матеріали
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Уманському районі про
поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та
стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги „дітям війни”,
-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Уманського міськрайонного суду
з адміністративним позовом про те, що він 1937 року народження, відповідно до
ст. 1 Закону України № 2195-ІV від 18 листопада 2004 року „Про соціальний
захист дітей війни” є дитиною війни. Згідно зі ст. 6 зазначеного Закону з
першого січня 2006 року їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна допомога у
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. У 2006-2007 роках їй така
допомога не виплачувалась.

Верховна Рада України своїм Законом України № 3235-ІV від
20 грудня 2005 року „Про державний бюджет України на 2006 рік”, ст. 77, ст. 110
Закону України № 489-V від 19 грудня 2006 року „Про державний бюджет України на
2007 рік”, ст. 71 п. 12 призупинила дію ст. 6 Закону України „Про соціальний
захист дітей війни”.

Однак Конституційний Суд України своїм рішенням №
6-рп/2007 від 09 липня 2007 року по справі № 1-29/2007, керуючись ст.ст. 147,
150, 152 Конституції України та ст.ст. 45, 51, 61, 63, 65 Закону України „Про
Конституційний Суд України”, вирішив: пункт 1 визнати таким, що не відповідає
Конституції України і є неконституційним положення Закону України „Про
державний бюджет України на 2007 рік” пункт 12 ст. 71, яким зупинено дію ст. 6
Закону України № 2195-ІV від 18 листопада 2004 року „Про соціальний захист
дітей війни, п. 3 положення ст. 71 Закону України „Про державний бюджет України
на 2007 рік” № 489-V від 19 грудня 2006 року визнані неконституційними.

Пункт 5 Рішення Конституційного Суду в цій справі має
преюдиціальне значення для суддів загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дій положень статей
зазначених законів, що визначені неконституційними.

Пункт 6 Рішення Конституційного Суду є обов'язковим до
виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Відповідно
до ч. 2 ст. 3 Закону України „Про соціальний захист дітей війни” державні
соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим законом, не можуть бути
обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Згідно ч. 3 ст. 22
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, невиплата їй
соціальної допомоги, передбаченої ст. 6 Закону України „Про соціальний захист
дітей війни”, є протиправною і такою, що суперечить Конституції та законам
України.

Розмір соціальної допомоги відповідно до ст. 6 „Про
соціальний захист дітей війни” становить 30 відсотків мінімальної пенсії за
віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст. 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно із Законом України „Про Державний бюджет на 2007
рік” прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 01
січня - 380 грн., з 01 квітня - 406 грн., з 01 жовтня - 411 грн.

Згідно із Законом України „Про державний бюджет України
на 2006 рік” прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність,
становить: з 01 січня - 350 грн., з 01 квітня - 359 грн., з 01 жовтня -366 грн.

Таким чином, сума невиплаченої соціальної допомоги за
2006-2007 роки становить 273 грн. 30 коп.

Відповідно до ст.ст. 99, 100 КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Її
законні права було обмежено шляхом прийняття окремих неконституційних положень
нормативно-правових актів вищої сили, Законів України, крім того, про належні
їй як дитині війни виплати її повідомлено не було, тому про факт порушення її
прав їй стало відомо лише після висвітлення зазначених подій у пресі у зв'язку
з ухваленням відповідно рішення Конституційним Судом України 09 липня 2007
року. Отже, про грубе порушення її прав, що на момент винесення рішення
Конституційним Судом України тривало понад півтора року, їй стало відомо тільки
після висвітлення зазначених подій у засобах масової інформації.

Просить відновити пропущений строк для звернення до суду
за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 01.01.2006 року до
31.12.2007 року.

Зобов'язати головне Управління пенсійного фонду України в
Уманському районі нарахувати на його користь недоплачену йому як дитині війни
щомісячну державну соціальну допомогу за 2006-2007 роки в сумі 2733 грн. 30
коп.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав вимоги
адміністративної позовної заяви, пояснив, що в засобах масової інформації
побачив зразок позовної заяви про стягнення невиплаченої щорічної допомоги
дітям війни. Зробив ксерокопію вказаної заяви і вирішив звернутись до суду із
вказаною заявою для захисту своїх інтересів, як дитини війни. Йому було відомо,
що дію такого закону було призупинено, але довірившись думці юриста, який
складав позов та володіючи інформацією про те, що в Полтавській області
виплачують допомогу дітям війни на підставі рішення суду, він все ж вирішив
звернутись до суду з вказаним позовом. На його думку, закон двояко трактуватись
не може, тому просить поновити строк для звернення до адміністративного суду та
стягнути з відповідача недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу „дітям
війни” на його користь.

Представник відповідача Кравченко Г.В. в судовому
засіданні не визнала вимоги позовної заяви, просила відмовити в її задоволенні.
Пояснила, що згідно ст. 99 КАС України однорічний термін звернення з
адміністративним позовом до суду вийшов, а згідно зі ст. 100 КАС України, якщо
одна сторона наполягає на відмові пропущеного строку, то відновити пропущений
строк неможливо. Також позовна заява має багато недоліків, а саме розрахунок
заборгованості на 2006-2007 роки, а рішення Конституційного Суду України
поширюється лише на 2007 і на бюджет 2006 року не має впливу, також позивач
посилається на рішення ненормативного характеру. Тому є всі підстави для
відмови у задоволенні адміністративного позову.

Суд, вислухавши позивача, представника відповідача,
вважає, що позов не підлягає задоволенню. Представником позивача в судовому
засіданні не надано достатньо доказів для підтвердження вимог позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний
позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду. Частина 2 ст. 99 КАС України встановлює
річний строк для звернення до адміністративного суду, який обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів. Позивачем строк подачі заяви до суду пропущено.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку
звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову, тому позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи, що чинним законодавством передбачено, що
фінансування проводиться із державного бюджету України, а не із бюджету
Пенсійного фонду України, тому суд не вбачає будь-яких порушень законодавства з
боку відповідача.

Судом встановлено, що з 01.01.2008 року механізм
реалізації положень ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни”
врегульовано шляхом внесення змін до цієї статті Законом України „Про Державний
бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України”
згідно якого дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни,
тому з 01.01.2008 року дітям війни щомісячно виплачується така надбавка в
розмірі 47 грн.

Керуючись ст.ст. 70, 79, 99, 100, 138, 158, 160, 163 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративної позовної заяви відмовити.

На постанову може бути подана апеляція до Київського апеляційного адміністративного
суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя - підпис

Копія вірна

Суддя

Секретар

Постанова виготовлена головуючим власноручно