Справа № 2а-120/08
Суддя: Стратейчук Л.З.
Дата ухвалення: 2008-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2008 року Центрально-Міський
районний суд м. Макіївки у складі:

головуючого судді
Стратейчук Л.З.

при
секретарі
Торолашвілі О.Г.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту
населення Центрально-Міської районної адміністрації Макіївської міської
ради про стягнення допомоги на оздоровлення,

В С Т А Н О В И
В:

Позивач просить
стягнути з відповідача
недоплачену частину допомоги на
оздоровлення за 2002 - 2007 роки, вказуючи, що є учасником ліквідації наслідків
на Чорнобильській АЕС 2 категорії,
згідно ст.. 48 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” має право на щорічну
допомогу на оздоровлення в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат. Проте, відповідач сплачував йому компенсацію на
оздоровлення за 2002 - 2004 роки по 26.70 грн щорічно, за 2005 - 2007 роки по
100 грн щорічно. Дії відповідача просив
визнати неправомірними та стягнути на свою користь недоплачену суму встановлених законом платежів.

У
судовому засіданні позивач підтримав
свої вимоги и пояснив, що перебуває на обліку в установі відповідача як особа,
що постраждала в наслідок аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії. За 2002-2004 роки отримав компенсацію на
оздоровлення у розмірі 26.70 грн за кожний рік, за 2005-2007 роки отримав
компенсацію у сумі 100 грн за кожний рік, у той час як мав отримати допомогу у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат за кожний рік. За його підрахунками
згідно з розмірами мінімальної
заробітної плати у відповідні періоди
недоплачена сума за весь спірний період складає 8774,90 грн.

Представник
відповідача Тверженкова І.А.., яка діяла
за довіреністю, позов не визнала і
пояснила суду, що дійсно позивач
знаходиться на обліку у відповідача, як учасник ліквідації аварії на
ЧАЕС 2 категорії і згідно Закону України
“Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” має право на
щорічну допомогу на оздоровлення.
Фінансування витрат громадянам, які
постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС, здійснюється за рахунок державного бюджету.
Конституцією України встановлено,
що виключно Законом про держбюджет
визначаються будь-які витрати держави на
загальнодержавні потреби, розмір та
цільове використання коштів, оскільки державою виділяється конкретна сума на
виплату допомоги, яка передбачена з урахування положень постанови Кабінету
Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року, відповідно до якого розмір щорічної допомоги на оздоровлення для учасників ліквідації
аварії 2 категорії складає 26.70 грн на рік, а також положень постанови Кабінету
Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року, яким така допомога визначена у
сумі 100 грн на рік, відповідач не має права виходити за рамки визначених сум, бо буде мати місце нецільове
використання державних коштів. Тому вважає, що відповідач вірно виплатив
позивачеві 26.70 грн щорічно за 2002 - 2004 роки і 100 грн щорічно за 2005-2007 роки.

Вислухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи, суд вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивач перебуває на обліку у
відповідача як постраждалий в наслідок аварії на Чорнобильській АЕС та
відноситься до другої категорії таких осіб, що підтверджується копію
посвідчення серії А № 514056 (а.с.3), за 2002 - 2004
роки йому виплачено допомоги на оздоровлення по 26.70 грн за кожен рік,
за 2005-2007 роки виплачено такої допомоги по 100 грн за кожен рік (а.с. 4).

Згідно ст. 48 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 року № 796-ХП
(далі - Закон № 796-ХП) щорічно сплачується допомога на оздоровлення в розмірі
п'ятьох мінімальних заробітних плат, розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

При
виплаті щорічної допомоги на оздоровлення Управління ПСЗН керувалось постановою
Кабінету Міністрів України № 836 від 26.06.1996 року “Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”(далі - постанова
№ 836), якою розмір такої допомоги встановлений в сумі 26.70 грн., і постановою Кабінету
Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року „Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі - постанова № 562), якою розмір зазначеної допомоги
встановлений в сумі 100 грн.

Між тим, з моменту прийняття зазначених
постанов Кабінету Міністрів України встановлені ними розміри щорічної
допомоги на оздоровлення залишилися незмінними, у той час як Верховною Радою
Украйни неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати, щорічно
затверджувався новий державний бюджет.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України
та законами України.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму верховного Суду України від 1
листопаду 1996 року № 9 „Про застосування Конституції України при здійсненні
правосуддя щодо необхідності оцінки
нормативно-правових актів будь-якого державного чи іншого органу на
предмет їх відповідальності як
Конституції України, так і закону, визначено, що у випадку встановлення судом
невідповідності чи суперечності нормативно-правового акту, який підлягав
застосуванню, законові, суд зобов'язаний застосовувати закон, що регулює ці
правовідносини.

Виходячи з загальних засад пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають застосуванню
положення ст.. 48 Закону № 796-ХП та Закони України про встановлення розміру
мінімальної заробітної плати на відповідні роки.

Пунктами 1,3 Порядку фінансування видатків
місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок
субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою КМУ від 04.03.2002
року № 256 зі змінами та доповненнями (далі - постанова № 256), передбачено, що вказаний Порядок визначає
механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій
з державного бюджету та головними
розпорядниками коштів місцевих бюджетів
на здійснення цих заходів є керівники головних управлінь, управлінь
відділів т інших самостійних структурних підрозділів виконавчих органів рад, до компетенції яких
належить питання праці та соціального захисту населення.

Постановою Кабінету міністрів України від
29.10.2003 року № 1687 (далі - постанова № 1687) внесені зміни до постанови № 256 та затвердженого нею Порядку
про покладення на управління праці та соціального захисту населення додаткових
завдань щодо ведення персоніфікованого обліку, нарахування та сплати
передбачених законодавчими актами пільгових виплат громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ст.. 55 Закону України „Про кабінет
Міністрів України” від 16.05.2008 року № 279-У1 постанови КМУ набирають чинності з дня їх
опублікування. Постанова № 1687 була опублікована 14 листопаду 2003 року у
Офіційному віснику України № 44.

Таким чином відповідач став розпорядником бюджетних коштів в частині соціальних виплат особам що
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 14.11.2003 року.

Виплата
одноразової допомоги на оздоровлення за 2002 рік була здійснена позивачеві 18.05.2004 року, за
2003 рік - 03.09.2004 року, тобто під
час, коли відповідач став розпорядником
бюджетних коштів відносно таких виплат.

Пунктом
37 ст.77 Закону України № 3235-1У від 20.12.2005 року „Про державний бюджет
України на 2006 рік” зупинено дію абзаців другого та третього частини четвертої
ст.. 48 в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати. Даний закон Конституційним Судом України до
теперішнього часу не визнаний неконституційним у відповідних частинах, тому
застосування Закону № 796-ХП до виниклих
між сторонами в справі правовідносин у 2006 році виключається.

Таким
чином суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню в частині визнання неправомірними дії відповідача у
частині відмови у виплаті позивачу щомісячної допомоги на оздоровлення за
2002-2005, 2007 роки.

Відповідно
до ст.. 48 Закону № 796-ХП розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Згідно
довідки відповідача одноразова допомога за 2002 рік виплачена 18.05.2004 року в
сумі 26.70 грн., за 2003 рік - 03.09.2004 року в сумі 26.70 грн, за 2004 рік у тій же сумі - 29.03.2005 року,
за 2005 рік - 13.12.2005 року в сумі 100
грн, за 2007 рік - 13.11.2007 року в
сумі 100 грн.

Відповідно до ст..89 Закону України
„Про Державний бюджет України на 2004 рік” розмір мінімальної заробітної плати
встановлений з 01.01.2004 року у розмірі 205 грн, з 01.09.2004 року - 237 грн.

Згідно
зі ст..83 Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік” розмір
мінімальної заробітної плати встановлений з 01.01.2005 року у розмірі 262 грн,
з 01.04.2005 року - 290 грн, з 01.07.2005 року - 310 грн, з 01.09.2005 року
-332 гр.

Згідно зі ст..76 Закону України „Про Державний
бюджет України на 2007 рік” розмір мінімальної заробітної плати встановлений з
01.01.2007 року у розмірі 400 грн, з 1.04.2007 року - 420 грн, з 1.07.2007 року
- 440 грн, з 01.09.2007 року - 460 грн.

Зі змісту цих законів не вбачається будь-яких обмежень щодо можливості
застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норм
статті 48 Закону 769-ХП.

З зазначеної вище довідки відповідача видно, що щорічну допомогу на
оздоровлення позивач отримав: за 2002
рік 18.05.2004 року при встановленій законом мінімальній заробітній платі 205
грн, за 2003 рік - 03.09.2004 року при встановленій законом мінімальній заробітній платі 237 грн, за 2004
рік - 29.03.2005 року при мінімальній заробітні платі 262 грн., за 2005 рік - 13.12.2005 року при
мінімальній заробітній платі 332 грн, за 2007 рік - 13.11.2007 року при
мінімальній заробітній платі 460 грн.

Таким чином недоплачена частина щорічної допомоги на оздоровлення складе:
за 2002 рік - 205 х 5 - 26.70 = 998.30, за
2003 рік 237 х 5 - 26.70 =
1158.30 грн, за 2004 рік - 262 х 5 - 26.70 = 1283.30 грн, за 2005 рік - 332 х 5 - 100 = 1560 грн , за
2007 рік - 460 х 5 - 100 = 2200 грн, а
тому недоплачена частина щорічної
допомоги за оздоровлення складе за 2002 - 2005, 2007 роки - 7 199,90 грн
(998,30 + 1158.30 + 1283.30 + 1560 +
2200).

Ст..99 КАС України передбачено річний строк для звернення до суду з
адміністративним позовом, якщо не встановлено інше.

Відповідно ст..268 ЦК України
позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди завданої ушкодженням
здоров'я, а тому позовна давність до
даних правовідносин не застосовується.

Керуючись ст. 9, 11, 159-163 КАС
України, ст. 48 Закону України “Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, Законами України „Про державний бюджет
України на 2004 рік”, „Про державний
бюджет України на 2005 рік”, „Про
державний бюджет України на 2007 рік”,
суд,

П О С Т А Н О В
И В :

Адміністративний
позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії посадових
осіб Управління праці та соціального захисту населення Центрально-Міської
районної адміністрації Макіївської міської ради щодо виплатиОСОБА_1щорічної допомоги на
оздоровлення за 2002-2005, 2007 роки у розмірі, встановленому постановами
Кабінету Міністрів України № 836, 562.

Сягнути з управління праці та
соціального захисту населення Центрально-Міської районної адміністрації
Макіївської міської ради за рахунок державного бюджету на користь ОСОБА_1
не виплачену частину щорічної
допомоги на оздоровлення за 2002-2005,
2007 роки у розмірі 7199. 90 грн.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного
суду шляхом подачі до суду першої
інстанції протягом 10 днів з дня її
проголошення заяви про апеляційне
оскарження з наступною подачею апеляційної скарги протягом 20 днів, або без
попереднього подання заяви у строк 10 днів.

Суддя: