Справа № 2а-154/08
Суддя: Попова С.А.
Дата ухвалення: 2008-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2а-154/08
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2008 року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької
області у складі:

головуючого судді Попової
С.А.,

при
секретарі
Ченгал О.М.,

за участю представника відповідача Курись А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до Управління праці та
соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської
ради про визнання неправомірними дій, стягнення недотриманих коштів разової
грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни за 2007-2008 роки, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2008 рокуОСОБА_1звернувся
до суду із адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту
населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради (далі за текстом
- УПСЗН) про визнання неправомірною відмови у виплаті разової грошової допомоги
як інваліду війни до 5 травня за період 2007-2008р.р. у розмірі, встановленому
законом, та стягнення недотриманої суми разової грошової допомоги за вказаний
період в розмірі 6548грн. В обґрунтування заявлених вимог вказував на те, що
він є інвалідом IІI групи, згідно до ст. 13 Закону
України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” має право
на одержання щорічно разової допомоги до 5 травня у розмірі вісім мінімальних
пенсій за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком у 2007 році, як вважає,
становив 406 грн., у 2008 році - 481грн., отже йому повинно було бути виплачено
відповідно у 2007 році 3360грн. (406х8), у 2008 році 3848грн.(481х8).
Натомість, УПСЗН Орджонікідзевського району виплатило йому у 2007 році 300грн.
і в 2008 році 360грн. Виплачена відповідачем сума необґрунтована, здійснена не
в повному обсязі, всупереч положенням Конституції і вимогам Закону № 3551-ХІІ,
чим порушено його конституційні та матеріальні права. У зв"язку з чим
просив стягнути з відповідача на його користь недоотриману щорічну разову
грошову допомогу до 5 травня за 2007-2008р.р., розраховану на підставі Закону,
в загальній сумі 6548грн.

Позивач і представник позивача ОСОБА_2, що діє на
підставі нотаріально посвідченої довіреності, в судове засідання не прибули,
надавши заяву про підтримання вимог в повному обсязі і вирішення позову у їх
відсутність із наданням поширених пояснень з аналогічних підстав, що викладені
у змісті позовної заяви.

Представник
відповідача
ОСОБА_3що діє за довіреністю, позовні вимоги не визнав. В обґрунтування своїх заперечень
вказував наступне. Статтею 95 Конституції України встановлено, що виключно
Законом про Державний бюджет України визначаються видатки держави на потреби
всього суспільства, розмір та направлення цих видатків. Розпорядники бюджетних
коштів нижчого рівня, до яких відноситься УПСЗН Орджонікідзевського району,
беруть зобов"язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисами (ст. 51 Бюджетного кодексу України). Виплати щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня для інвалідів війни 3 групи встановлені
положеннями Законів України «Про державний бюджет України на 2007 рік" у
розмірі 300 гривен. У зв'язку з прийняттям рішення Конституційного суду України
від 09 липня 2007 року про визнання неконституційними положень ст. 29 Закону
України «Про державний бюджет України на 2007 рік», вважає, що проведення
виплат допомоги до 5 травня в іншому розмірі можливо лише у разі законодавчого
врегулювання цього питання та збільшенням видаткової частини Державного бюджету
за рахунок яких будуть здійснюватися ці видатки. Законом України "Про
державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України" від 28.12.2007р. № 107-VI були внесені зміни до Закону №
3551-ХІІ. Відповідно до ч. 5 ст. 13 цього Закону, що діяла на момент виплати,
щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у
розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних
асигнувань, встановлених законом про Державний бюджет України. Згідно із
Постановою КМУ "Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в
2008 році відповідно до Законів України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських
переслідувань" від 12.03.2008р. № 183, якою регламентовано виплату разової
грошової допомоги, позивачеві як інваліду війни третьої групи, у квітні
поточного року виплачено щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2008р.
в сумі 350грн. Вважав, що застосування рішення Конституційного Суду України від
22.05.2008р. про визнання неконституційними деяких положень Закону України
"Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих
актів України" від 28.12.2007р. № 107-VI є необґрунтованими, оскільки воно
було прийняте 22.05.2008р., тобто після здійснення спірної виплати позивачеві у
квітні 2008р. в період дії вищезгаданого Закону України № 107-VI від
28.12.2007р. Тим більш, спірні виплати були проведені до винесення відповідних
рішень Конституційного Суду України в період дії зазначених в обгрунтування
заперечень положень. Розрахунок позивача розміру мінімальної пенсії за віком
вважає суперечливим положенням діючого законодавства, зокрема ст. 2 Закону
України "Про прожитковий мінімум", яка кореспондує встановлення
розміру мінімальної пенсії за віком до Конституції України та законів України,
а між тим, Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" не встановлено, що виплату разової грошової допомоги
слід провадити у розмірі мінімальних пенсій за віком із розрахунку
встановленого прожиткового мінімуму. У зв"язку з тим, що на УПСЗН
Орджонікідзевського району не покладено функції визначення розмірів разової
грошової допомоги, здійснення перерахунків, вважав, що дії відповідача зі
спірного за позовом питання вчинені в межах повноважень і у відповідності з
діючим законодавством. Крім того,
представник відповідача вказував на пропущення позивачем без поважних причин
річного строку, передбаченого ст. 99 КАСУ, для звернення до суду за захистом
прав, оскільки грошову допомогу за 2007 рікОСОБА_1одержав у квітні 2007 року.
Підсумовуючи викладене, просив у задоволенні позовних вимогОСОБА_1 відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, письмові
пояснення позивача і його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає
що позовні вимогиОСОБА_1 підлягають
частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачОСОБА_1 є інвалідом війни ІІІ
групи за захворюванням, що пов"язано з ліквідацією наслідків на ЧАЕС, з
01.04.1998р., а з 11.06.2007р. внаслідок повторного огляду інвалідом війни ІІ
групи, що не спростовується сторонами і підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1, виданого 13 червня 2007 року (а.с. 4, 27, 34-35).

Правовий статус ветеранів війни, визначає Закон України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня
1993 року (з подальшими змінами). Розділом 3 цього Закону визначені пільги
ветеранам війни та гарантії їх соціального захисту, ст. 12 якого передбачає
пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них.

Як вбачається з матеріалів справи і
не оспорюється сторонами позивачу була проведена виплата щорічної разової
допомоги до 5 травня: за 2007 рік, як
інваліду війни ІІІ групи, - у квітні 2007 року у сумі 300грн., виплата вчинена
на підставі Закону України "Про Державний бюджет України на 2007
рік"; за 2008 рік, як інваліду війни ІІ групи, - у квітні 2008 року у
розмірі 400грн., виплата вчинена за положеннями Закону України "Про
державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України" від 28.12.2007р. № 107-VI, Постанови Кабінету Міністрів України
"Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2008 році
відповідно до Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань"
від 12.03.2008р. № 183.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України.

Відповідно до принципу верховенства права та законності
суд, при вирішенні справи керується принципом верховенства права, задекларованого
ст. 8 Конституції України, відповідно до якого, зокрема людина, її права та
свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість
держави. Крім того, як роз'яснено постановою Пленуму Верховного Суду України №
9 від 01 листопада 1996 року «Про
застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», судам необхідно
виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого
органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів України), підлягають оцінці на відповідність
як Конституції України, так і Закону.

Конституційний Суд
України у п. 1 рішення № 6-рп2007 року у справі № 1-292007 відзначив, що положеннями Закону України
„Про Державний бюджет України” не можуть
скасовуватися чи змінюватися обсяги прав і обов'язків, пільг, компенсацій і
гарантій громадян, передбачених іншими законами України, не можуть вноситися
зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове)
правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України.

У рішенні від 14 грудня 2000 року №
15-рп/2000 (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України)
Конституційний Суд України зазначив, що «рішення Конституційного Суду України
мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтвердження з боку
будь-яких органів державної влади. Обов'язок виконання рішення Конституційного
Суду України є вимогою Конституції України (ч.2 ст. 150)».

Проте, пунктом 20 розділу П Закону
України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року, законодавцем
всупереч зазначеним правовим позиціям були внесені зміни до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Положенням ст. 29 Закону України "Про державний
бюджет України на 2007 рік" регламентовано у 2007 році виплату щорічної
разової допомоги відповідно
до законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань" інвалідам III
групи у розмірі 300 гривень.

Зважаючи на вищевикладений принцип верховенства права і
ієрархію нормативно-правових актів, пунктом 1 рішення Конституційного Суду
України № 6-рп2007 року у справі № 1-292007 визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є неконституційними), деякі положення Закону
України «Про державний бюджет України на 2007 рік", у тому числі і
положення п. 13 ст. 71, яким було зупинено на 2007 рік дію ч. 5 ст.ст. 12,13,
ст.ст. 14 та 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» в частині визначення розміру виплат щорічної разової
грошової допомоги.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня інвалідам
війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються
Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом
про Державний бюджет України».

Постановою Кабінету Міністрів України № 183 від 12
березня 2008 року «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в
2008 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено,
що у 2008 році виплата разової грошової допомоги здійснюється, зокрема,
інвалідам ІI групи у розмірі 400 гривень.

У зв'язку з цим,
рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року визнано
такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), деякі
положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік", у
тому числі і положення п. 20 розділу П "Внесення змін до деяких
законодавчих актів України" Закону України № 107-VI від 28.12.2007р., яким
були внесені зміни до Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Пунктом 6 рішення встановлено, що Рішення Конституційного
Суду України по цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнаних
неконституційними.

Фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію Закону
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту", відповідно до ст. 17 здійснюється за рахунок коштів державного
та міського бюджетів, а виплата разової грошової допомоги до 5 травня в
розмірах, передбачених ст. ст. 12-16 Закону, згідно до ст. 17-1 Закону
здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

Отже, на відповідача покладений
обов'язок здійснення виплати разової грошової допомоги саме в розмірах,
передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Враховуюче зазначене, беручи до уваги положення ст. 92 ч.
1 п. 1 Конституції України, суд приходить до висновку, що виплата щорічної
разової допомоги до 5 травня позивачеві за 2007 рік, як інваліду ІІІ групи
(чинна група інвалідності на момент здійснення її виплати), здійснена у розмірі 300грн. за Законом України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік», а також за 2008 рік, як інваліду ІІ
групи (група інвалідності змінена з 11.06.2007р.), у сумі 350грн., здійснена
відповідачем на підставі Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік
та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від
28.12.2007р. № 107-VI, Постанови Кабінету Міністрів України "Про розміри
разової грошової допомоги, що виплачується в 2008 році відповідно до Законів
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
та "Про жертви нацистських переслідувань" від 12.03.2008р. № 183, є
такими, що порушують норми спеціального закону.

Даний висновок зроблено судом з
урахуванням рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Кечко проти
України», а саме з урахуванням зауважень Суду, якими визначено, що в межах
свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з
державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчувати виплату
таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне
правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги
необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих
виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Відтак, дії відповідача в частині
нездійснення виплати щорічної допомоги оздоровлення в розмірі, встановленому
Законом № 3551-ХІІ, є неправомірними.

Відповідно до ч. 4
ст. 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5
травня, мають право звернутися
за нею та отримати її до
30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

За таких підстав,
суд вважає, що позивач правомірно звернувся до суду із даним позовом за
захистом своїх не визнаних і оспорюваних відповідачем, прав, у зв"язку з
чим позовні вимоги щодо стягнення недоотриманої разової грошової допомоги за
2007-2008р.р., обчислені позивачем у загальній сумі 6548грн., підлягають
задоволенню частково зі стягненням з
відповідача на користьОСОБА_1 грошових сум згідно із наступним розрахунком.

Відповідно до положень ст. 28
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в
редакції, яка діяла на момент спірної виплати, мінімальний розмір пенсії за
віком встановлений у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного
законом.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової
основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації
державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає ст.
2 Закону України «Про прожитковий
мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14, а також Закон України «Про державні
соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05 жовтня 2000 року за
№ 2017-111, згідно ст. 1 якого прожитковий мінімум застосовується для
встановлення, у тому числі, мінімальної пенсії за віком, виходячи з вимог
Конституції України та законів України.

Сума прожиткового мінімуму на 2007 рік на одну особу, яка
втратила працездатність, в розрахунку на місяць встановлена Законом України
«Про Державний бюджет України на 2007 рік»
з 01 квітня 2007 року в розмірі
406 гривень.

При цьому, ст. 62 Закону України «Про державний бюджет
України на 2007 рік» встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії
за віком відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 28
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01
квітня та з 01 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб,
які втратили працездатність, визначений абз. 5 ч. 1 цієї статті, збільшений на
1 відсоток.

Отже, мінімальний розмір пенсії за віком станом на 01
квітня 2007 року складав 410,06грн. (406+4,06).

Разом з тим,ОСОБА_1. у 2007 році замість передбаченої ч.
5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни ІІІ
групи у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, що становить 2870,42грн.
(410,06х7), фактично було виплачено позивачеві у квітні 2007 року тільки 300
гривен. Розмір недоплати який підлягає стягненню складає 2570,42грн.
(2870,42-300).

Беручи до уваги положення до ст. 58
Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», розмір мінімальної
пенсії за віком, що дорівнює прожитковому мінімуму на одну особу, яка втратила
працездатність, встановлений у поточному році з 1 квітня становить 481грн.
Розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2008 рік, який повинен
бути виплачений позивачеві, як інвалідові ІІ групи (з 11.06.2007р.) складає
3848грн. (481х8), фактично ж було виплачено у квітні 2008р. 400грн. Розмір
недоплати, який підлягає стягненню складає 3448грн. (3848 - 400).

Отже, загалом недоотримана позивачем сума щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни за 2007-2008р.р.
складає 6018,42грн., яка підлягає стягненню з відповідача за рахунок коштів
Державного бюджету України на користь.

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє за
необгрунтованістю.

Доводи ж відповідача про сплив строку звернення позивача
із даним позовом, зважаючи на положення п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України, згідно з
якою позовна давність не розповсюджується на вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я, суд вважає безпідставними.

Оскільки відповідач є державною бюджетною установою, суд
вважає можливим у

відповідності до ст. 88 КАС України звільнити його від
сплати судових витрат на користь

держави.

На підставі ст. ст. 8, 22, 92 Конституції України, ст.
12-14, ст. 17-1 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування”, Закону України "Про Державний бюджет України на
2007 рік", Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік”,
Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про
застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», керуючись ст. ст.
8-11, 71, 88, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1- задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці і соціального
захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради
Донецької області щодо відмови у виплатіОСОБА_1 щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня як інваліду війни в розмірі, встановленому Законом України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення
Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради за рахунок коштів
Державного бюджету України на користь ОСОБА_1недоотриману суму щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни за 2007-2008 роки в сумі 6018
(шість тисяч вісімнадцять) гривень 42 копійки.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до
Донецького апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський
районний суд міста Маріуполя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
постанови заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20
днів апеляційної скарги або в порядку ч.5 ст.186 КАС України.

Суддя __________________

№
2а-154/08

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

17 листопада 2008 року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької
області у складі:

головуючого судді Попової
С.А.,

при
секретарі
Ченгал О.М.,

за участю представника відповідача Курись А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до Управління праці та
соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської
ради про визнання неправомірними дій, стягнення недотриманих коштів разової
грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни за 2007-2008 роки, -

В С Т А Н О В И В:

Зважаючи на складність у викладенні постанови в повному
обсязі, пов"язаного з потребою в обгрунтуванні доводів сторін і наведенням
розрахунків, на що може бути витрачено значний час, суд вважає за необхідне
проголосити його вступну та резолютивну частини.

На підставі ст. ст. 8, 22, 92 Конституції України, ст.
12-14, ст. 17-1 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування”, Закону України "Про Державний бюджет України на
2007 рік", Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік”,
Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про
застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», керуючись ст. ст.
8-11, 71, 88, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1- задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці і соціального
захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради
Донецької області щодо відмови у виплатіОСОБА_1 щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня як інваліду війни в розмірі, встановленому Законом України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради за рахунок
коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1недоотриману суму щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни за 2007-2008 роки в
сумі 6018 (шість тисяч вісімнадцять) гривень 42 копійки.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до
Донецького апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський
районний суд міста Маріуполя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
постанови заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20
днів апеляційної скарги або в порядку ч.5 ст.186 КАС України.

Суддя __________________