Справа № 2а-216/2008
Суддя: Проценко О.І.
Дата ухвалення: 2008-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У|в,біля| К Р А Ї Н А
Ленінський районний| суд міста Севастополя
Справа № 2а-216/2008 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

(повний текст)

28 листопада 2008 р. колегія суддів Ленінського районного
суду м. Севастополя у складі:

головуючого судді - Проценко О.І.,

суддів - Казакова В.В., Балюкової К.Г.

при секретарі - Володіні Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
в м.Севастополі адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_8, діючої в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_9, ОСОБА_10, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 до
Державної податкової інспекції у Ленінському району м. Севастополя, Державної
податкової адміністрації України про оскарження дій та бездіяльності посадових
осіб та зобов'язання виключити дані про ідентифікаційний номер, особисту
інформацію з Державного реєстру та поставити у паспорті відмітку про наявність
права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера, визнання
незаконними дії, визнання нормативного акту таким, що не відповідає положенням
Конституції України, зобов'язання до вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачі, уточнивши протягом розгляду справи позовні вимоги, просили суд покласти на Державну інспекцію в
Ленінському районі м.Севастополя обов'язок по збереженню за ними раніше
встановленої форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів,
здійснити у їх громадянському паспорті та свідоцтвах про народження їх дітей
запис про право здійснювати будь-яки платежі без індивідуального
ідентифікаційного номеру, встановити факт відсутності або наявності у
відповідачів повноважень у частині регулювання податкових правовідносин між
державою та особою у виконанні функцій з контролю за виконанням податкового
законодавства, визнати сумісний Наказ державної податкової адміністрації
України (далі по тексту ДПАУ) та МВС України
№602/1226 від 19.10.2004 р. таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили -
Конституції України, Закону України „Про державний реєстр фізичних
осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів” № 320-94. Вимоги позову
мотивовані тим, що у травні 2005 року позивачі звернулися до Державної
податкової інспекції у Ленінському районі м. Севастополя (далі по тексту ДПІ в
Ленінському районі м. Севастополя) із заявою про звільнення їх від
ідентифікаційних номерів, зробивши про це у паспортах та свідоцтвах про
народження їх дітей відмітку наступного змісту - „Має право здійснювати
будь-які платежі без ідентифікаційного номеру”, завірив зазначену відмітку
підписом відповідальної особи та печаткою органу, що її поставив, також у своїх
заявах позивачі просили виключити з Державного реєстру всю інформацію, яка
мається про них, при цьому вони не погодилися із запропонованим їм варіантом
заповнити відповідні форми та звернуться до органів внутрішніх справ з питань
поставлення відповідних відміток у паспортах та не зверталися нікуди, вважаючи,
що таки відмітки повинна ставити саме податкова інспекція як орган, якому вони
сплачують податки, тоді як письмовою відповіддю ДПІ в Ленінському районі
м.Севастополя у здійсненні зазначених дій їм було відмовлено, з посиланням на
Наказ Державної податкової адміністрації України та Міністерства внутрішніх
справ України від 19.10.2004 р. № 6021226. Позивачі вважають зазначену
відмову, а також її правове обґрунтування, такими, що порушують їх права та
вимоги Закону України „Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків
та інших обов'язкових платежів” від 22.12.1994 р. зі змінами, внесеними згідно
Закону № 1003-Х1У від 16.07.1999 р., а також посилаються на неправомірність
вимоги відповідача щодо заповнення ними карток форм Б1 та Б2, які засновані на
Наказі Державної податкової адміністрації України та Міністерства внутрішніх
справ України від 19.10.2004 р. № 6021226, не погоджуються із збиранням щодо
них додаткової інформації при заповненні вказаних форм, а тому просять
захистити їх права в судовому порядку.

В судовому засіданні позивачі та їх представники підтримали заявлені ними
вимоги у повному обсязі по викладених у позовній заяві підставах. Зазначали, що
їх вимоги засновані на положеннях Закону України „Про Державний реєстр фізичних
осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів” від 22.12.1994 р. зі
змінами, внесеними згідно Закону № 1003-Х1У від 16.07.1999 р. Також посилалися
на те, що Наказ Державної податкової
адміністрації України та Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2004
р. № 6021226, на підставі якого їх було відмовлено у задоволенні їх заяв, не
відповідає Конституції України, та має нищу юридичну силу, у порівнянні із
Законом України „Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та
інших обов'язкових платежів” від 22.12.1994 р. зі змінами, внесеними згідно
Закону № 1003-Х1У від 16.07.1999 р., у зв'язку з чим, посилаються на
обґрунтованість заявлених ними вимог.

Представники відповідачів Державної податкової інспекції у Ленінському
районі м.Севастополя та Державної податкової адміністрації України в судовому
засіданні пред'явлений позов не визнали з тих підстав, що у державі розроблений
та затверджений порядок внесення відмітки в паспорт громадянина, який
відмовляється від ідентифікаційного номеру, при цьому
даний порядок встановлений підзаконним нормативним актом, який діє ніким не
скасований та не визнаний недійсним, а тому відсутні будь-які правові підстави
для задоволення позовних вимог.

Вислухавши пояснення позивачів та їх представників, представників
відповідачів, дослідивши письмові матеріали адміністративної справи, суд знаходить
позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивачі та їх неповнолітні діти, є громадянами
України, що підтверджується ксерокопіями паспортів та свідоцтв про народження
дітей, які маються в матеріалах справи.

З матеріалів справи також вбачається, що позивачі дійсно є прихожанами
„Православної Церкви” та мають релігійні переконання (арк.справи 54-55 т.1).

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно ч.2 ст.1 Закону України „Про державний реєстр фізичних осіб -
платників податків та інших обов'язкових платежів” позивачі через наявність в
них релігійних переконань мають право на раніше встановлені форми обліку
платників податків та інших обов'язкових платежів, а також на здійснення ним
відмітки про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номеру. Дане право позивачів не оспорювалося й представниками
відповідачів у судовому засіданні.

Відповідно до вимог зазначеного Закону та з метою його виконання,
розроблений „Порядок внесення відмітки до паспорту громадянина України щодо
ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших
обов'язкових платежів”, затверджений Наказом Державної податкової адміністрації
України та Міністерством внутрішніх справ України від 19.10.2004 р. № 6021226,
зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.10.2004 р. за № 13459944
(далі -Порядок), про що зазначено у п.1.1 Наказу. Вказаним Порядком визначений
механізм та процедура реалізації громадянами права на альтернативну форму
обліку платників податків. А тому зазначене спростовує доводи позивачів щодо не
відповідності цього Порядку положенням Закону України „Про державний реєстр
фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів” та
неможливості його застосування при вирішенні спору.

Згідно п.1.5 Порядку, особа, яка через свої релігійні або інші переконання
відмовляється від ідентифікаційного номера, у разі наявності в неї
ідентифікаційного номеру повідомляє у формі заяви орган державної податкової
служби за своїм місцем реєстрації. Форму заяви наведено в додатку 2 до Порядку.

Таким чином, зазначення у заяві відомостей щодо даних свідоцтв про
народження та укладення шлюбу позивачів та деяких інших при заповненні заяви
прямо передбачено Порядком, у зв'язку з чим, доводи позивачів щодо незаконності
збору відповідачами такої інформації щодо них є неспроможними.

Пунктом З Порядку зазначений наступний перелік дій посадових
осіб органу державної податкової служби:

3.1.
Посадова особа органу державної податкової служби отримує заповнену заяву з
додатком.

3.2 У разі відсутності розбіжностей між даними
заяви та пред'явленими документами приймає заяву, про що робить відповідний
запис на заяві та формує особову справу.

3.3. Після прийняття заяви орган державної податкової служби за місцем
реєстрації особи проводить перевірку наявності інформації про особу у
Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових
платежів щодо достовірності наданих відомостей.

3.4. У строк до 30 календарних днів з дня прийняття заяви орган
державної податкової служби надає заявнику
довідку, форму якої наведено у додатку 3 до Порядку, або відмовляє в наданні
такої довідки із зазначенням причин відмови.

Пунктами 4 та 5 Наказу ДПА України та МВС України від 19.10.2004 р. № 6021226 визначено, що
фізична особа, яка відмовляється від ідентифікаційного номера, подає заяву до
органу внутрішні справ за своїм місцем реєстрації довідку за формою В3 та
паспорт громадянина України, а посадова особа органу внутрішніх справ розглядає
цю довідку щодо повноти і правильності її заповнення у відповідності
пред'явленому паспорту і в разі відсутності невідповідностей вносить на 7-9
сторінку паспорта відмітку, зміст та форму якої наведено в додатку 4.

Таким чином, доводи позивачів щодо обов'язку саме податкових органів
вносити відмітку до їх паспортів та свідоцтва про народження дітей не засновані
на діючому законодавстві.

Разом з тим, згідно
пояснень позивачів та їх представників у судовому засіданні, до посадовців
органу внутрішніх справ вони не зверталися та не мають наміру звертатися
подалі.

Аналізуючи
викладене, суд приходить до висновку про те, що дії позивачів щодо реалізації
права на альтернативну форму обліку платників податків не відповідали вимогам
Закону України «Про державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів», згідно якого для реалізації свого права
фізична особа - платник податків та інших обов'язкових платежів зобов'язана
дотримуватися процедури, встановленої Порядком внесення відмітки в паспорт громадянина України щодо ідентифікаційного номера
фізичної особи - платника податків і інших обов'язкових платежів.
Водночас суд вважає, що дії відповідачів по справі засновані на діючому
законодавстві України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на час звернення позивачів до
суду із позовом їх право на альтернативну форму обліку платників податків та
інших обов'язкових платежів з боку
відповідачів порушено не було, отже, враховуючи, що позивачі не позбавлені
можливості вирішення даного питання в порядку, передбаченому діючим
законодавством, в наступному, підстав для задоволення адміністративного позову
судом не вбачається.

Судом також не можуть бути задоволенні і вимоги позивачів щодо встановлення
факту відсутності або наявності у відповідачів повноважень в частині
регулювання податкових правовідносин між державою та особою у виконанні функцій
з контролю за виконанням податкового законодавства з тих підстав, що Конституцією України та спеціальними
законами, як то ЗУ «Про державну податкову службу в Україні», ЗУ «Про державний
реєстр фізичних осіб - платників податків
та інших обов'язкових платежів», законодавцем чітко визначений перелік
повноважень відповідачів у сфері даних правовідносин, у зв'язку з чим вони не
можуть бути визначені за рішенням суду.

Також не відноситься до компетенції місцевих судів встановлення
відповідності тих, або інших
нормативно-правових актів Конституції України, у зв'язку з чим,
зазначені позивачами вимоги щодо відповідності Наказу державної податкової
адміністрації України та МВС
України №602/1226 від 19.10.2004 р.
Конституції України та Закону України „Про державний реєстр фізичних
осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів” № 320-94, можуть бути
вирішені лише Конституційним судом України, у передбаченому законом порядку.

На підставі викладеного, враховуючи, що протягом розгляду справи, судом не
встановлено будь-яких порушень чинного законодавства з боку відповідачів, суд
не вбачає підстав для задоволення позовів.

На підставі ч. 2 ст. 19, ст.67 Конституції
України, ст.ст. 10,11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»
від 04.12.2000р., ст. 1 Закону України «Про державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових
платежів» від 22.12.1994 р., Наказу від 19.10.2004 р. № 6021226 „Про
затвердження Порядку унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо
ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших
обов'язкових платежів”, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 20.10.2004р. за №13459944, керуючись
ст.ст. 10,12,50,159,163 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітніх
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_8, діючої в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_9, ОСОБА_10, яка діє в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22до Державної податкової інспекції у Ленінському
району м. Севастополя, Державної податкової адміністрації України про
оскарження дій та бездіяльності посадових осіб та зобов'язання виключити дані
про ідентифікаційний номер, особисту інформацію з Державного реєстру та
поставити у паспорті відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі
без ідентифікаційного номера, визнання незаконними дії, визнання нормативного
акту таким, що не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили,
зобов'язання до вчинення певних дій, визнання норм акту таким, що не
відповідають положенням Конституції України, зобов'язання до вчинення певних
дій - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Севастополя,
шляхом подачі апеляційної скарги в Ленінський районний суд м.Севастополя
протягом двадцяті днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження. Заява про
апеляційне оскарження може бути подана протягом десяти днів з дня оголошення
постанови суду.

Головуючий суддя

Судді

З оригіналом згідно:

Суддя Ленінського

районного суду м.Севастополя Проценко О.І.