Справа № 2а-1602008
Суддя: Мозолєва Т.В.
Дата ухвалення: 2008-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-160
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада
2008 року Первомайський міський суд Луганської області
в складі: головуючого судді Мозолєвої
Т.В.

при секретарі Удовиченко І.Ю.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Первомайську справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача Управління праці та
соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської
області про визнання дій відповідача у
відмові в перерахунку щорічної разової грошової допомоги та виплати належної її різниці незаконними
та зобов'язання відповідача зробити
перерахунок щорічної разової грошової допомоги, як інваліду війни 3-ї групи, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1.
звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що згідно законодавства України є особою, що
постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи у зв'язку з ліквідацією її
наслідків та має відповідне посвідчення. Також відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він належить до інвалідів війни 3-ї групи, що
підтверджується посвідченням НОМЕР_1, виданим Первомайським управлінням праці
та соціального захисту населення 07.09.1994 р.

Згідно ч.5 ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
№3551-XII від 22.10.1993р. йому щорічно,
до 5-го травня, повинна надаватися одноразова грошова допомога в розмірі семі
мінімальних пенсій за віком.

У червні 2006 р. йому стало відомо, що в порушення вимог
ст.13 «Закону про ветеранів» та ч.3
ст.22 Конституції України у 2003,2004, 2005, 2006, 2007 роках призначена грошова
допомога нараховувалась неповністю.

Ч.3 ст.46 Конституції України передбачено, що пенсії,
інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування,
мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму,
встановленого законом. Ст.2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від
15.07.1999 р. №966-ХІІ, що прийнятий на виконання ч.3 ст.46 Конституції
України, передбачає, що прожитковий мінімум застосовується в тому числі для
визначення мінімальних пенсії за віком. Ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що мінімальний
розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років
страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного законом.

Розмір прожиткового мінімуму в період з 2003 р. по 2007
р. затверджувався законами про затвердження прожиткового мінімуму та про
Державний бюджет України на відповідний рік, у таких розмірах:

- в 2001 році -165,00 грн. (ст..1 Закону України «Про
затвердженого

прожиткового
мінімуму на 2001 рік» )

- в 2002 році -
185,00 грн. Закону України «Про
затвердження прожиткового мінімуму на 2002 рік»)

в 2003 році - 185,00
грн. Закону України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2003
рік»)

- в 2004 році -
284,69 грн. (ст. 1 Закону України «Про затвердження прожиткового мінімуму на
2004 рік» 1704-ІУ від 11 травня 2004 р.);

- в 2005 році - 332 грн. (ст.63 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2005 рік» №2285- IV від 23 грудня 2004 р.);

- в 2006 році з 1 січня - 350 грн., з 1
квітня - 359 грн., з 1 жовтня - 366 грн. (ч.1 ст.63 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 р.» №3235- IV від 20 грудня 2005 р.);

- в 2007 році - 410,06 грн.
(ст.62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 р.»

- в 2008році - 544,00 грн.

Фактично йому
здійснена виплата щорічної одноразової грошової допомоги у розмірі: за
2003р. - 100,00 грн., 2004р. - 130,00
грн., за 2005р. - 270,00 грн., за 2006р.
- 270,00 грн., за 2007р. - 300,00грн.,
за 2008р. - 350,00грн.

Таким чином, недоплата складає:

У 2003р.(185,00 грн. х 7) - 100,00 грн. = 1195,00 грн.

у 2004р. (284,69 грн. х 7) - 130,00 грн. = 1862,83 грн.;

у 2005р. (332,00 грн. х 7) - 270,00 грн. = 2054,00 грн.;

у 2006р. (366,00 грн. х 7) - 270,00 грн. = 2292,00 грн.;

у 2007р. (410,06 грн. х 7) - 300,00 грн. = 2570,42 грн.;

у 2008р. (544,00 грн. х 7) - 350,00 грн. = 3458,00 грн.,
а всього загальна сума недоплати
становить 13432,25 грн.

Щодо порядку здійснення виплат державою, виходячи з
реальних можливостей видаткової частини державного бюджету та порядку,
затвердженого Законом про Державний бюджет на відповідний рік, то зазначає
наступне.

09.07.2007р. Конституційний Суд України виніс рішення по
справі №1-29/2007, в якому вказав, що «Аналіз законодавчої діяльності Верховної
Ради України свідчить про те, що при прийнятті законів про Державний бюджет
України систематично зупиняється дія інших законів України щодо надання пільг,
компенсацій і гарантій, які є складовою конституційного права громадян на
соціальний захист і достатній рівень життя кожного ст.ст.46,48 Конституції
України 254к/9б-ВР). Зупинення дії законів є способом тимчасового припинення їх
дії в часі та/або за колом осіб і має здійснюватися відповідно до вимог
Конституції України 254к/96-ЗР)...Зупинення дії положень законів, якими
визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і
свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом
України...Конституційний Суд України неодноразово розглядав за зверненнями
суб'єктів права на конституційне подання справи і приймав рішення, у яких
визнавав окремі положення законів про Державний бюджет України щодо зупинення
або обмеження пільг, компенсацій і гарантій такими, що не відповідають
Конституції України 254к/96-ВР (рішення Конституційного Суду України від 20
березня 2002р. №5-рп/2002 (у 005р710-02) (справа щодо пільг, компенсацій і
гарантій), від 17 березня 2004р. №7-рп/2004 (у007р710-)4) (справа про соціальний
захист військовослужбовців та працівників правоохоронних органів), від 1 грудня
2004р. №20-рп/2004 (у020р710-04) справа про зупинення дії або обмеження пільг,
компенсацій і гарантій), від 1 жовтня 2005 р. №8-рп/2005 (у008р710-05) (справа
про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання). Проте,
незважаючи на зазначені рішення Конституційного Суду України, ревізія законами
про Державний бюджет України пільг, компенсацій і гарантій, яку започатковано у
1995році, набула системного характеру.

Вимоги щодо змісту закону про Державний бюджет України
містяться в ч.2 ст.95 Конституції України 254к/96-ВР, положення якої
конкретизовано у ст.38 Кодексу (2542-14).

Встановлений ч.2 ст.95 Конституції України 254к/96-ВР,
ч.2 ст.38 Кодексу (2542-14) перелік правовідносин, які регулюються законом про
Державний бюджет України, є вичерпним.

За містом наведених положень Конституції України
254к/96-ВР та Кодексу 2542-14 вбачається, що закон про Державний бюджет України
як правовий акт, чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та
використання фінансових ресурсів, має особливий предмет регулювання від інших
законів України - він стосується виключно встановлення доходів та видатків
держави на загальносуспільні потреби, зокрема і видатків на соціальний захист і
соціальне забезпечення, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинятися
дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове
регулювання відносин, що є предметом інших законів України. Таким положенням
закріплено і в ч.3 ст. 27 Кодексу 2542-14.

Таким вищевказаним рішенням Конституційний Суд України
визнав неконституційною ст.29 Закону України « Про Державний бюджет України на
2007р.», якою встановлено, що виплата щорічної разової допомоги відповідно до
Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
(3551-12) здійснюється у таких розмірах: інвалідам І-ї групи - 450 грн.,
інвалідам 2-ї групи - 360 грн.; інвалідам 3-ї групи 350,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.73 Закону України « Про Конституційний
Суд України» №422/96-ВР від 16.10.1996р. «у разі, якщо акти або їх окремі
положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України
(неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня
прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність».

Ст.3 Конституції України передбачено, що людина, її життя
і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні
найвищою соціальною цінністю.

Ст.8 Конституції України передбачено, що в Україні
визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі
Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є
нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод
людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України
гарантується.

Ст.19 Конституції України передбачено, що правовий
порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Ст.22 Конституції України передбачено, що Конституційні
права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод. Права і свободи людини і громадянина, закріплені
цією Конституцією, не є вичерпними.

Ст.55 Конституції України передбачено, що права і свободи
людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право
звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з
прав людини.

Постановами уряду №486 від 11.04.2002р та №425 від
31.03.2003р. п.3 і також ч.1 ст.17 «Закону про ветеранів» встановлено, що
виплата разової грошової допомоги здійснюється органами праці та соціального
захисту населення, який є відповідачем за даним позовом.

Просить суд визнати дії Управління праці та захисту
соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської області з
відмови в перерахунку щорічної разової грошової допомоги та виплати належної її
різниці незаконними та такими, що порушують його Конституційні права та
свободи. Зобов'язати Управління
праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської області зробити перерахунок призначеної йому в 2003-2008
роках щорічної разової грошової допомоги, встановивши її в розмірі 7-ми
мінімальних пенсій за віком. Стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Первомайської міської ради Луганської області на його користь суму не
доплаченої одноразової щорічної допомоги як інваліду 3-ї групи в розмірі
13432,25 грн., зобов'язати відповідача робити постійно перерахунки його щорічної
грошової допомоги у разі підвищення розміру мінімальної пенсії за віком, розмір
якої відповідає розміру прожиткового
мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Позивач ОСОБА_1. у судове засідання не з'явився, надав
суду заяву про розгляд справи у його відсутність позовні вимоги підтримав у повному обсязі і
просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не
з'явився, від виконуючого обв'язки
начальника УП та СЗН Киященко О.М.
надійшло заперечення у якому УП та СЗН Первомайської міської ради Луганської
області позовні вимоги ОСОБА_1. не визнає
посилаючись на те, що УП та СЗН відповідне до ст.. 54 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» є управлінням виконавчого комітету Первомайської міської
ради, а також кінцевим розпорядником бюджетних коштів. Згідно із ЗУ «Про статус
і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи»
на УП та СЗН покладений обов'язок здійснення виплати пільговій категорії
громадян щорічної грошової допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами.

Фінансування витрат здійснюється за рахунок
коштів органу Державного казначейства, який згідно Положення Про Державне
Казначейство України затвердженим ПКМУ №1232 від 21.12.2005р., здійснює
розрахункове-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних
коштів, контроль за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні
надходжень, прийнятті зобов'язань та проведенні платежів за цими
зобов'язаннями.

Відповідно до вимог п.8 ст.7 Бюджетного
кодексу України бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені
бюджетними призначеннями, а ст..23 цього ж Кодексу передбачає, що будь-які
платежі можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного
призначення.

Відповідно до ч.2 ст. 95 Конституції України,
виключно Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідні роки
визначаються будь-які видатки Держави, розмір і цільове спрямування цих
видатків, виходячи з фінансових можливостей Держави.

Щодо
вимог позивача про стягнення щорічної
разової допомоги за період з 2004 р. по 2007р. вважає, що ст..99 КАС України передбачає, що для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний строк, який якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_1. у позові зазначив, що у червні
2006р. йому стало відомо про те, що щорічна разова грошова допомога йому
нараховувалася неповністю у 2003,2004, 2005, 2006,2007,2008 роках, а звернувся
з позовом до суду тільки 29.07.2008р., тому вважає, що на момент подачі
адміністративного позову ОСОБА_1. пропустив річний строк, встановлений ст..99
КАС України для звернення до суду І тому
його позовні вимоги щодо до стягнення допомоги за цей період є необґрунтованими та такими, що не підлягають
задоволенню.

На час здійснення УПСЗН виплати щорічної
разової грошової допомоги ЗУ «Про
державний бюджет України на 2007 рік»
було зупинено дію окремих статей ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» в частині
визначення розміру допомоги до 9-го травня та ст.29 ЗУ «Про державний бюджет
України на 2007 рік». Встановлені конкретні розміри, в яких здійснюється
виплата допомоги до 9-го травня, а саме: інвалідам війни 1-ї групи - 450,00
грн., інвалідам війни 2-ї групи - 360 грн., інвалідам війни 3-ї групи - 300,00
грн., учасникам бойових дій - 280,00 грн., учасникам війни - 55.00 грн.

Відповідно до ч.5 ст.13 цього ж Закону, щорічна разова грошова допомога
виплачується органами УП та СЗН до 5-го травня. УПСЗН виплатило позивачу
допомогу до 9-го травня за 2007р. у розмірі 300,00 грн. у квітні
цього ж року.

Рішенням Конституційного Суду України, якими
були визнані неконституційними положення ст..29 ЗУ «Про Державний бюджет
України на 2007рік», на яке посилається
позивач, було ухвалено 09.07.2007р.

Частина 2 ст.73 ЗУ «Про Конституційний Суд
України» передбачає, що у разі якщо акти
або їх окремі положення визначаються такими, що не відповідають Конституції
України (неконституційними), вони оголошуються не чинними і втрачають чинність
від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх
неконституційність.

На момент виплати УПСЗН разової грошової
допомоги ст..29 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік» ще не була визнана неконституційною і тому
зазначене рішення Конституційного Суду України не може бути застосовано до
спірних правовідносин, а дії УПСЗН були
законними.

Законом України №107-У1 від 28.12.2007р. «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були внесені зміни до ст..13 ЗУ «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме: частина 5 цієї
статті була викладена у такій редакції «Щорічна до 5 травня інвалідам війни
виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються КМУ у межах
бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України»

ПКМУ №183 від 12.03.2008р. «Про розміри разової
грошової допомоги, що виплачується в
2008 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» встановлює, що виплата разової грошової допомоги
інвалідам війни 3-ї групи здійснюється у розмірі 350,00 грн., саме ця сума була
виплачена позивачу у 2008р. УП та СЗН
діяв на підставі і у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним
законодавством, тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Дослідивши надані
докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

В суді прийнято без
заперечень, що позивач є учасником війни
і має право на пільги, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», в тому числі і на отримання щорічної разової
грошової допомоги.

Спір стосується тільки
розмірів цієї допомоги.

ОСОБА_1. є
інвалідом 3-ї групи внаслідок аварії на ЧАЕС, прирівняний до інваліда Великої
Вітчизняної війни 3-ї групи, у зв'язку з
чим відповідно до вимог ч.5 ст. 13 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» має право на отримання
одноразової грошової допомоги до 9
травня (яка повинна виплачуватися до 5 травня) в розмірі семі мінімальних
пенсій за віком.

Відповідно до ст. 44 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2004 рік» встановлено, що у 2004 році виплата щорічної разової
допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" здійснюється у таких розмірах: інвалідам
війни 1 групи - 195 гривень, інвалідам війни 2 групи - 160 гривень, інвалідам
війни 3 групи - 130 гривень, учасникам бойових дій - 120 гривень, особам, які
мають особливі заслуги перед Батьківщиною, - 195 гривень, членам сімей загиблих
та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій і учасників війни,
визнаних за життя інвалідами, - 65 гривень.

Ст.34 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2005 рік» встановлено,
що у 2005 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
(Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 45, ст. 425; 2000 р., N 14 - 15 -
16, ст. 121; 2001 р., N 2 - 3, ст. 10; 2002 р., N 12 - 13, ст. 92; 2003 р., N
10 - 11, ст. 86; 2004 р., N 17 - 18, ст. 250) здійснюється у таких розмірах:
інвалідам війни I групи - 400 гривень, інвалідам війни II групи - 330 гривень,
інвалідам війни III групи - 270 гривень, учасникам бойових дій - 250 гривень,
особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, - 400 гривень, членам
сімей загиблих та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій і
учасників війни, визнаних за життя інвалідами, - 130 гривень, учасникам війни -
50 гривень.

Ст. 30 Закону України «Про державний
бюджет України на 2006 рік» передбачено,
що у 2006 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
(Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 45, ст. 425; 2000 р., N 14 - 15 -
16, ст. 121; 2001 р., N 2 - 3, ст. 10; 2002 р., N 12 - 13, ст. 92; 2003 р., N
10 - 11, ст. 86; 2004 р., N 17 - 18, ст. 250; 2005 р., N 7 - 8, ст. 162, NN 17
- 19, ст. 267) здійснюється у таких розмірах: інвалідам війни I групи - 400
гривень, інвалідам війни II групи - 330 гривень, інвалідам війни III групи -
270 гривень, учасникам бойових дій - 250 гривень, особам, які мають особливі
заслуги перед Батьківщиною, - 400 гривень, членам сімей загиблих та дружинам
(чоловікам) померлих учасників бойових дій і учасників війни, визнаних за життя
інвалідами, - 130 гривень, учасникам війни - 50 гривень.

Відповідно до ст. 29
Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» інвалідам війни 3-ї групи щорічна грошова допомога
виплачувалась у розмірі 300 гривень.

Відповідно до Законів
України «Про державний бюджет України на 2004 рік», «Про державний бюджет України на 2007 рік»
та «Про державний бюджет України на 2008 рік» учасникам війни 3-ї групи
здійснена виплати: за 2004р. в сумі 130,00 грн., за
2007 р. виплата в сумі 300,00 грн., а в 2008 р. - 350,00 грн.

Відповідно до Закону «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» позивач отримав вказані кошти щорічної
допомоги до 5-го травня поточного року.

Але, пунктом 1 Рішення Конституційного Суду України від 1
грудня 2004р. №20-рп/2004 у справі №1-27/2004 положення статті 44 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» визнані неконституційними та
втратили чинність.

09 липня 2007 року Конституційний Суд України прийняв рішення у справі за конституційним поданням 4
6 народних депутатів
України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини
другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, ЗО, 39, 41, 43, 44, 45, 46
статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону
України "Про
Державний бюджет України на 2007 рік"
(справа про соціальні гарантії громадян), яким ст.. 29 Закону України «Про державний бюджет на 2007рік» в частині, що стосується предмету позову, визнана
неконституційною.

22.05.2008р.
Конституційний Суд України визнав неконституційними положення п.20 розділу №2
«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ЗУ №107-6 від
26.12.2007р.

Суд прийшов до висновку, що 2004р., 2007р., 2008р. у позивача з'явилось право вимоги виплати щорічної разової грошової
допомоги у розмірі 5-ти мінімальних
пенсій за віком.

Оскільки,
відповідно до ст. 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України
є обов'язковими до виконання на
території України і остаточними і не
можуть бути оскаржені, позовні
вимоги ОСОБА_1. в частині покладення обв'язку доплатити
йому щорічну разову грошову допомогу, як інваліду війни 3-ї групи
підлягають частковому задоволенню за
2004,2007,2008 роки.

Таким чином, разова грошова допомога у 2004р. становить:
284,69 грн. х 7 = 1992,83 грн., з урахуванням виплаченої суми щорічної разової
допомоги - 130,00 грн., позивачеві підлягає виплатити - 1862,83 грн.; у 2007р.
становить 410,06 грн. х 7 = 2870,42 грн., з урахуванням виплаченої суми
щорічної разової допомоги - 300,00 грн., позивачеві підлягає виплатити -
2570,42 грн.; у 2008р. - становить 544,00 грн.. х 7 =3808,00 грн. , з
урахуванням виплаченої суми щорічної допомоги - 350,00 грн. позивачеві підлягає
виплатити 3458,00 грн., в загальній сумі ( 1862,83грн. + 2570,42 грн. + 3458.00
грн.) = 7891,25 грн.

З приводу того, що Рішення Конституційного Суду України прийнято після
того, як виплата одноразової щорічної грошової допомоги була проведена, суд
вважає за необхідне зазначити, що ця обставина напевно була відома
Конституційному Суду і зазначений Суд не міг прийняти рішення, яке завідомо не
буде виконуватись.

Стосовно виплати щорічної разової
грошової допомоги у 2003р., позивач пред'явив вимоги до не належного відповідача у справі, оскільки
виплату щорічної разової допомоги, органи соціального захисту населення
здійснюють тільки з 01.05.2005р. суд вважає, що щорічна разова грошова допомога
у 2005р., 2006р.. відповідачем була виплачена позивачеві правомірно.

На підставі викладеного, керуючись
ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», рішенням
Конституційного суду від 01.12.2004р.; рішенням Конституційного
суду від 09.07.2007р., рішенням
Конституційного суду від 22.05.2008 р., Законами України "Про Державний бюджет України на
2004 рік"; "Про Державний бюджет України на
2007 рік", Про Державний бюджет України на 2008 рік" ст. ст.8,9, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської області у
відмові в перерахунку щорічної разової грошової допомоги у 2004р., 2007р.,
2008р. незаконними.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської області
доплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу як учаснику
інваліду війни 3-ї групи за 2004р.;
2007р. та 2008 р. в сумі 7891 грн. 25 коп. за рахунок коштів Державного бюджету України.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку для подання заяви на апеляційне
оскарження.

Постанова може бути оскаржена
протягом 10 днів з для її проголошення в Донецькому апеляційному
адміністративному суді через Первомайський міський суд.

Суддя
Т.В. Мозолєва