Справа № 2-а-5-747/07
Суддя: Алєйніков В.О.
Дата ухвалення: 2007-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2-а-5-747/2007 року
Центральний районний суд м. Миколаєва
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2007
року

Адміністративний
суд Центрального району міста Миколаєва

У
складі: головуючого - судці Алєйнікова В.О.

при
секретарі Гуковій
В.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві вдмінітсративну
справу за позовом

ОСОБА_1
до Управління державного департаменту України з питань виконання покарань у
Миколаївській області, Головного
Управління Пенсійного Фонду України у Миколаївській області про про стягнення
коштів, -

Встановив

У грудні
2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління державного
департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області,

У своїй
заяві, що була ним підтримана протягом
судового засідання, позивач
вказував, що проходив службу в
відповідача, але під час проходження
служби не отримував доплату у розмірі 50% належної йому пенсії, як особі яка має право на пенсію за вислугу
років згідно із законодавством і залишена за її згодою та в інтересах справи на
службі та матеріальну допомогу. Окрім того,
йому належним чином не була обчислена вислуга років.

Позивач
просив визнати такі дії непарвомірними та зобов'язати відповідача належним
чином здійснити його грошове утримання та обрахувати вислугу його років.

Представники
відповідача вважали позов таким, що не
підлягає задоволенню, а оскаржувани дії
- такими, що ґрунтуються на законі та
фактичних обставинах справи.

Представник
Головного управління Пенсійного Фонду України у Миколаївській області після
його притягнення до участі у справі, як
відповідача, також вважала позов
таким, що не підлягає задоволенню.

2

Після
вислуховування позивача та вивчення матеріалів справи суд дійшов висновку про
те, що поданий позов підлягає частковому
задоволенню за такого.

Матеріалами
справи встановлено, та сторони не
заперечують проти того, що позивач
проходив службу в відповідача, 1
листопада 005 року зі служби був звільнений,
на час звільнення йому не виповнилось 45 років. При цьому протягом 2002
- 2005 років матеріальна допомога йому виплачувалась не у повному обсязі.

1 Вимоги позивача щодо виплати
матеріальної допомоги підлягають задоволенню,

оскільки
її виплата матеріальної допомоги є передбаченою пунктом 8.1.1 Інструкції «Про порядок
застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб
рядового та начальницького складу кримінально-виконавчої системи»,

2 Вимоги про
стягнення доплати за час проходження служби після набуття права на

пенсію
за вислугою років не підлягають задоволенню за такого.

Ця
доплата встановлена абзацем
2 підпнкту «а» пункту 3 Указу № 926 Президента України від 4 жовтня 1996
року «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та
оплати праці працівників органів внутрішніх справ», якою надане право /але не встановлений
обов'язок/ керівникам органів внутрішніх справ у межах асигнувань, що виділяються на утримання цих органів, установлювати особам рядового і
начальницького складу органів внутрішніх справ,
які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і
залишені за їхньою згодою та в інтересах справи на службі - щомісячну доплату в
розмірі від 25 до 50 відсотків суми пенсії,
яка б могла бути їм нарахована.

Виходячи з
цього:

·по-перше, наведена конструкція нормативно-правового
акту виключає обов'язковість призначення згаданої доплати та, відповідно,
право позивача вимагати її призначення та отримання;

·по-третє, відповідно до пункту «а» статті 12 Закону
України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ України та деяких інших осіб», на який посилається позивач в обґрунтування
свого права на пенсію за вислугу років та відповідного права на отримання
згаданої доплати, передбачає призначення
пенсії за вислугу років лише особам, які
на час вирішення питання про призначення пенсії звільнені зі служби. Під час
проходження служби ж право на отримання пенсії за цим пунктом не виникає взагалі.
Отже, твердження позивача про те, що під час проходження служби він був
особою, яка мала право на пенсію через
що - право на отримання згаданої надбавки - не грунтуються на законі та
фактичних обставинах справи;

"
по-четверте, право на отримання вказаної
позивачем доплати мають лише особи, які
були залишені на службі за їх згодою в інтересах служби. При цьому порядок
вирішення питання про залишення особи на службі після досягнення граничного
віку перебування на службі є вичерпно врегульованим Положенням про порядок
проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ
Української РСР, затвердженим Постановою
№ 114 від 29 липня 1991 року Кабінету Міністрів Української РСР. Відповідно до
частини 2 пункту 8 згаданої постанови особа може бути залишеною на службі лише
на підставі відовідного наказу. Проте, з
матеріалів справи вбачається, що такого
наказу не видавалось, після досягнення
45-річного віку позивач звільнювався та лише проходив медичне обстеження.
Отже, позивач не був особою, яка залишена на службі за її згодою та в
інтересах служби, через що дія абзацу 2
підпнкту «а» пункту 3 Указу М 926 Президента України від 4 жовтня 1996 року на
його не розповсюджується.

3

Підстави для задоволення вимог про перерахунок вислуги
років є відсутніми,

оскільки
на час розгляду справи належний перерахунок здійснений та заборгованість з
пенсійних виплат позивачеві сплачена.

Керуючись ст.
ст. 9, 11,
158-163 КАСУ, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Зобов'язати
Управління Державного департаменту України з питань

виконання
покарань у Миколаївській області провести розрахунок суми матеріальної допомоги
за 2002 - 2005 роки, визначити розмір
заборгованості та виплатити його ОСОБА_1.

У задоволенні
решти вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова може
бути оскарженою до апеляційного адміністративного суду через Центральний
районний суд міста Миколаєва протягом 10 днів.

СУДДЯ АЛЄЙНІКОВ В.О.