Справа № 2-а-136\07
Суддя: Архангельський A.M.
Дата ухвалення: 2007-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Постанова
іменем України
21 листопада 2007 року Тетіївсь
кий районний суд Київської о
бласті в складі:
головуючого судді: Арханге
льського A.M.
при секретарі: Волошко К.В.

за участю адвоката: ОСОБ
А_1 на стороні позивача,
розглянувши в відкритому
судовому засіданні в м. Тетії
в адміністративну справу за
адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління праці
та соціального захисту насе
лення Тетіївської райдержад
міністрації про стягнення не
доотриманих належних сум щор
ічної допомоги на оздоровлен
ня, -

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду
з названим позовом в якому вк
азує, що вона є учасником лікв
ідації наслідків аварії на Ч
орнобильській АЕС 1 категорі
ї та в зв'язку з цим інвалідом
2 групи, а тому згідно ст. 48 Зако
ну України "Про статус і соціа
льний захист громадян, які по
страждали внаслідок Чорноби
льської катастрофи" має прав
о на щорічну грошову допомог
у на оздоровлення в розмірі 5 м
інімальних заробітних плат,
розмір якої визначається на
момент виплати. Про те відпов
ідач порушує вимоги закону і
за 2000-2007 роки виплатив таку допо
могу у значно нижчому розмір
і. Оскільки відповідач відмо
вляється провести доплату вк
азаної грошової допомоги, то
позивачка просить суд стягн
ути з нього недоплачену суму
одноразової грошової допомо
ги на оздоровлення за 2000-2007 рік в
розмірі 16306 грн. 50 коп.Згідно дод
аного розрахунку.
В судовому засіданні предс
тавник позивача ОСОБА_1 ут
очнив позовні вимоги і проси
в суд визнати відмову відпов
ідача щодо перерахунку вказа
ної грошової допомоги неправ
омірною та стягнути з відпов
ідача на користь позивача не
доотриману суму грошової доп
омоги на оздоровлення за 2000-2007 р
оки, виходячи з розміру мінім
альної заробітної плати на м
омент виплати. На думку предс
тавника вина відповідача в т
ому, що він не здійснював перс
пективні розрахунки потреби
коштів на забезпечення вико
нання державних програм соці
ального захисту постраждало
го від наслідків Чорнобильсь
кої катастрофи населення рай
ону та не подав їх відповідни
м органам.
Представник управління пр
аці та соціального захисту н
аселення Тетіївської райдер
жадміністрації ОСОБА_3 в с
воїх письмових та усних пояс
неннях заперечує проти позов
у посилається на те, що однора
зова допомога на оздоровленн
я ОСОБА_2 виплачувалась у
відповідності до постанов Ка
бінету Міністрів України та
Законів України „Про Державн
ий бюджет України на 2000-2007 роки".
Крім того ст. 62 Закону України
"Про статус і соціальний захи
ст громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської ка
тастрофи" прямо зобов'язує уп
равління щорічну допомогу на
оздоровлення проводить в по
рядку визначеному Кабінетом
Міністрів України, рішення я
кого є обов'язковими для вико
нання міністерствами та інши
ми центральними органами вик
онавчої влади України, місце
вими органами державної влад
и, всіма суб'єктами господарю
вання незалежно від їх відом
чої підпорядкованості та фор
м власності. Управління прац
і та соціального захисту нас
елення Тетіївської райдержа
дміністрації є розпоряднико
м коштів, а тому діючи відпові
дно постанов Кабінету Мініст
рів України не допускало пор
ушень законодавства, а тому п
озовні вимоги не обґрунтован
і.
Суд розглянувши матеріали
справи, заслухавши поясненн
я позивача та його представн
ика адвоката ОСОБА_1, пояс
нення представника відповід
ача, та свідка

ОСОБА_4, дослідивши письмо
ві докази вважає, що позовні в
имоги підлягають частковому
задоволенню.
В судовому засіданні встан
овлено, що ОСОБА_2 є учасни
ком ліквідації наслідків ава
рії на Чорнобильській АЕС 1 ка
тегорії і як ліквідатор отри
мувала щорічну допомогу на о
здоровлення в таких розмірах
: за 2000 - 2004 роки - по 26, 70 грн. за кожен
рік; за 2005 -2007 роки - по 120 грн. за рік
, а всього за 8 років йому випла
чено 493, 50 гривень. Остання випл
ата за 2007 рік в розмірі 120 грн. зд
ійснена 06.07.2007 року. В квітні 2007 ро
ку позивач звернувся до відп
овідача з проханням провести
дорахування та виплатити не
доотримані кошти на оздоровл
ення, про те в задоволенні вим
ог позивача було відмовлено.
Встановлені судом обставини
підтверджуються: поясненням
и представників сторін, пока
зам свідка ОСОБА_4, копією
посвідчення серії НОМЕР_1
, копією рахунку № НОМЕР_2 п
ро отримання коштів на оздор
овлення за 2006-2007 роки, копією від
повіді відповідача.
Крім того в судовому засіда
нні установлено із „Положенн
я про відділ у справах захист
у населення від наслідків Чо
рнобильської катастрофи упр
авління праці та соціального
захисту населення Тетіївськ
ої райдержадміністрації", що
основною функцією відділу є
здійснення перспективних ро
зрахунків потреби коштів Фон
ду на забезпечення виконання
державних програм соціально
го захисту постраждалого від
наслідків Чорнобильської ка
тастрофи населення району та
надання їх відповідним орга
нам.
Вимоги позивача ОСОБА_2
підлягають частковому задо
воленню виходячи із наступни
х підстав.
Відповідно до ст. 48 Закону У
країни "Про статус і соціальн
ий захист громадян, які постр
аждали внаслідок Чорнобильс
ької катастрофи " передбачен
а щорічна допомога на оздоро
влення учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС - в р
озмірі п'яти мінімальних зар
обітних плат, розмір якої виз
начається на момент виплати.
Щорічна допомога на оздоров
лення виплачується громадян
ам за місцем їх проживання ор
ганами соціального захисту н
аселення.
Постановами Кабінету Міні
стрів України від 26.07.1996 року № 836
„Про компенсаційні виплати о
собам, які постраждали внасл
ідок Чорнобильської катастр
офи" ( далі Постанова КМУ № 836) та
від 12.07.2005 року № 562 „Про щорічну д
опомогу на оздоровлення гром
адян, які постраждали внаслі
док Чорнобильської катастро
фи" ( далі Постанова КМУ № 562) вст
ановлено щорічні виплати на
оздоровлення за період з 2000 ро
ку по 2004 рік в розмірі по 26.70 грив
ен, а з 2005 року по 2007 рік по 100 гриве
н.
На думку суду Постанови КМУ
№ 836 та № 562 суперечать вимогам с
т. 48 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадя
н, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
та іншим Законам України.
Відповідно до Закону Украї
ни "Про встановлення мінімал
ьної заробітної плати на 2000 рі
к" розмір мінімальної заробі
тної плати встановлено з 01.07.2000 р
оку в сумі 118 гривен, який згідн
о внесень послідуючих змін д
о Державного бюджету України
зростав кожен наступний рік
.
Згідно Закону України "Про в
становлення мінімальної зар
обітної плати на 2002 рік" розмір
мінімальної заробітної плат
и встановлено з 01.01.2000 року в сум
і 140 грн., який згідно внесень по
слідуючих змін до Державного
бюджету України зростав кож
ен наступний рік.
Згідно Закону України "Про в
становлення мінімальної зар
обітної плати на 2003 рік" розмір
мінімальної заробітної плат
и встановлений 185 грн., який згі
дно внесень послідуючих змін
до Державного бюджету Украї
ни зростав кожен наступний р
ік.
Відповідно до ст. 89 Закону Ук
раїни "Про Державний бюджет У
країни на 2004 рік" з 1 січня 2004 року
розмір мінімальної заробітн
ої плати встановлений на рів
ні 205 грн. на місяць, з 1 вересня 20
04 року-237 грн. на місяць.
ст. 83 Закону України "Про Держ
авний бюджет України на 2005 рік
" установлений з 1 січня 2005 року
розмір мінімальної заробітн
ої плати 262 грн. на місяць, з 1 кві
тня 2005 року-290 грн., з 1 липня 2005 року
-310 грн., з 1 вересня 2005 року-332 грн.

Згідно ст. 82 Закону України "П
ро Державний бюджет України
на 2006 рік" установлений з 1 січн
я 2006 року розмір мінімальної з
аробітної плати 350 грн. на міся
ць, з 1 липня 2006 року-375 грн., з 1 груд
ня 2006 року - 400 грн..

Відповідно до ст. 76 Закону Ук
раїни „Про державний бюджет
України на 2007 рік", установлено
з 1.04.2007 року розмір мінімальної
заробітної плати 420 грн. на міс
яць, з 1.07.2007 року 440 грн. на місяць т
а з 1.10.2007 року - 460 грн. на місяць.
Всі вказані Закони не мали ж
одних обмежень щодо застосув
ання ст. 48 Закону "Про статус і с
оціальний захист громадян, я
кі постраждали внаслідок Чор
нобильської катастрофи", яка
передбачає право позивача н
а щорічну допомогу на оздоро
влення в розмірі 5 мінімальни
х заробітних плат, а навпаки, с
т. 2 вказаного вище Закону Укра
їни "Про встановлення мініма
льної заробітної плати на 2003 р
ік" передбачено обов'язок Каб
інету Міністрів України (дал
і КМУ) здійснювати застосува
ння цих норм.
Заперечуючи позов , відпові
дач посилається на те , що згід
но ст. 62 Закону України "Про ста
тус і соціальний захист гром
адян, які постраждали внаслі
док Чорнобильської катастро
фи" - роз'яснення порядку засто
сування цього Закону України
провадиться КМУ, рішення яко
го є обов'язковими для викона
ння міністерствами та іншими
центральними органами держа
вної виконавчої влади Україн
и, місцевими органами держав
ної виконавчої влади, всіма с
уб'єктами господарювання нез
алежно від їх відомчої підпо
рядкованості та форм власнос
ті. А тому саме в розмірах, які
і визначені КМУ, виходячи з ре
альних можливостей Державно
го бюджету України згідно з б
юджетними призначеннями і вр
аховуючи вимоги ст. 95 Конститу
ції України, позивачу провед
ена виплата зазначеної допом
оги на оздоровлення.
Але з цими запереченнями в
ідповідача суд не може погод
итися з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Консти
туції України органи державн
ої влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноваж
ень та у спосіб, що передбачен
і Конституцією та законами У
країни.
За ст. 113З Конституції Україн
и Кабінет Міністрів України
у своїй діяльності керується
Конституцією і законами Укр
аїни, актами Президента Укра
їни.
Згідно ч.1 ст. 9 КАС України су
д при вирішенні справи керує
ться принципом законності, в
ідповідно до якого органи де
ржавної влади, органи місцев
ого самоврядування, їхні пос
адові і службові особи зобов
'язані діяти лише на підставі
, в межах повноважень та у спос
іб, що передбачені Конституц
ією та законами України.
ст. 95 Конституції України, на
яку посилається представник
відповідача, передбачено, що
виключно законом про Держав
ний бюджет України визначают
ься будь-які видатки держави
на загальносуспільні потреб
и, розмір, і цільове спрямуван
ня цих видатків.
Але законами про Державний
бюджет України на відповідн
і роки розмір вказаної допом
оги не визначений, як наприкл
ад, розмір одноразової грошо
вої допомоги ветеранам війни
, на яких поширюється чинніст
ь Закону України "Про статус в
етеранів війни, гарантії їх с
оціального захисту".
Крім того, ст. 62 Закону Україн
и "Про статус і соціальний зах
ист громадян, які постраждал
и внаслідок Чорнобильської к
атастрофи", на яку також посил
ається відповідач заперечую
чи проти позову, надає КМУ пра
во визначати порядок застосу
вання цього Закону, але не дел
егує йому повноважень щодо в
изначення розміру допомоги н
а оздоровлення, встановленої
цим Законом.
Відповідно до ст. 71 Закону Ук
раїни "Про статус і соціальни
й захист громадян, які постра
ждали внаслідок Чорнобильсь
кої катастрофи" дія положень
цього Закону не може призупи
нятися іншими законами, крім
законів про внесення змін до
цього Закону.
Слід зазначити, що дію полож
ень ст. 48 вказаного Закону зуп
инено на 2006 рік в частині випла
ти компенсацій і допомог у ро
змірах відповідно до мінімал
ьної заробітної плати згідно
з Законом України від 20.12.2005 рок
у Ж3235-ІУ, до цього Верховна Рада
України ніяких законів з цих
питань не приймала.
Між тим, визначені Постанов
ою КМУ № 836 розміри щорічної до
помоги на оздоровлення залиш
алися тривалий час незмінним
и, хоча розмір мінімальної за
робітної плати неодноразово
змінювався, а з 2005 року Постано
вою КМУ № 562 розмір цієї допомо
ги був змінений, але всупереч
ст. 48 Закону він також визначе
ний у твердій грошовій сумі.

Отже, оскільки закони Украї
ни мають вищу юридичну силу н
ад урядовими

нормативними актами, то суд
вважає, що при вирішенні дано
го спору підлягають застосув
анню саме положення ст. 48 Зако
ну "Про статус і соціальний за
хист громадян, які постражда
ли внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та положення заз
начених вище Законів про вст
ановлення розміру мінімальн
ої заробітної плати, а не пост
анови КМУ № 836 та №562.
Згідно ч.4 ст. 9 КАС України у р
азі невідповідності нормати
вно-правового акта Конституц
ії України, закону України, мі
жнародному договору, згода н
а обов'язковість якого надан
а Верховною Радою України, аб
о іншому правовому акту суд з
астосовує правовий акт, який
має вищу юридичну силу.
Відповідно до ст. ст. 22 , 64 Конс
титуції України зміст і обся
г прав і свобод людини при при
йнятті нових законів або вне
сенні змін до чинних законів
не може бути звужений, а право
громадян на соціальний захи
ст , інші соціально - економічн
і права можуть бути обмежені
, у тому числі зупиненням дії
законів ( їх окремих положень
) лише в умовах воєнного та над
звичайного стану на певний с
трок .
Таким чином, враховуючи на
ведене, суд вважає, що управлі
ння праці та соціального зах
исту населення Тетіївської р
айдержадміністрації повинн
о було відповідно до свого по
ложення здійснювати перспек
тивні розрахунки потреби кош
тів на забезпечення виконанн
я державних програм соціальн
ого захисту постраждалого ві
д наслідків Чорнобильської к
атастрофи населення району т
а подати їх відповідним орга
нам, а потім виплачувати пози
вачу щорічну допомогу на озд
оровлення виходячи із розмір
у мінімальної заробітної пла
ти на момент виплати.
Поскільки відповідачем не
виконанні покладені законод
авством на нього обов'язки то
позов підлягає до задоволен
ня
Представник відповідача в
просить застосувати до дани
х право стосунків ст. 100 КАС Укр
аїни суд та відмовити в задов
оленні адміністративного по
зову. Суд вважає, клопотання п
редставника відповідача не м
оже бути задоволено, по скіль
ки на думку суду позивач не по
рушив встановлений ст. 99 КАС У
країни річний строк для звер
нення до адміністративного с
уду за захистом прав, свобод т
а інтересів особи. Як встанов
лено, позивач про порушення с
воїх прав дізнався отримавши
відповідь з управління прац
і та соціального захисту нас
елення Тетіївської районної
державної адміністрації від
27.08.2007 року, в якому дано офіційн
е письмове роз'яснення щодо в
иплати вказаної допомоги на
оздоровлення та відмовлено в
проведенні перерахунку цієї
допомоги всім категоріям по
терпілих, які мають право на ї
ї одержання, що стверджуєтьс
я копією зазначеного листа з
а №7/7/92 від 27.08.2007 року Крім того, як
пояснив представник позивач
а, його довірителю стало відо
мо про порушення його прав, пі
сля ознайомлення з рішеннями
Верховного Суду України та В
ищого Адміністративного Суд
у України щодо практики заст
осування законодавства, яке
регулює порядок виплати вказ
аної грошової допомоги на оз
доровлення.
Враховуючи вищевикладене,
суд приходить до висновку, що
перебіг річного строку звер
нення до суду за захистом сво
їх прав для позивача починає
ться з того часу, коли він дізн
ався про порушення його прав
, на що вказано вище в постанов
і, а не з моменту виплати вказа
ної допомоги.
Таким чином, суд вважає за м
ожливе визнати відмову відпо
відача щодо перерахунку вказ
аної грошової допомоги непра
вомірною та стягнути на кори
сть позивача з відповідача н
едоотриману суму допомоги на
оздоровлення за 2000 - 2007 роки вих
одячи із слідуючого розрахун
ку. При цьому розмір мінімаль
ного розміру заробітної плат
и визначається на момент щор
ічної виплати..
З урахуванням отриманої су
ми - 26 гривень 70 коп. та розміру м
інімальної заробітної плати
на час виплати позивачу допо
моги в 2000 році - 118 гривень на кор
исть позивача підлягає стягн
енню за 2000 рік - 563 грн. 30 коп. (118 грн.
х 5 - 26.7 грн. ; за 2001 році - 563 грн.ЗО коп
. ( 118грн.х 5-26.7); за 2002 році - 673.3 грн. ( 140 х 5
- 26.7), за 2003 рік - 898.3 грн. ( 185 х5-26.7): за 2004 рік
, виплачених в квітні 2004 року - 998
.3 гривні (205x5- 26.7), за 2005 рік, виплачен
их 03.06.2005 року - 1330 (290 х 5-120), за 2006 рік, вип
лачених 08.06.2006 року, - 1630 грн. ( 350 х 5 -120), з
а 2007 рік, виплачених 06.07.2007 року - 2080
грн.( 440 х 5-120), а всього розмір з 2000 р
оку по 2007 рік недоотриманої до
помоги на оздоровлення визна
чений становить в розмірі 8736.5 г
ривен .

Поскільки позивач був звіл
ьнений від сплати судового з
бору то судові витрати у відп
овідності зі ст. 94 КАС України
підлягають стягненню з відп
овідача в доход держави. Відп
овідно ст. 88 КАС України суд вв
ажає за необхідне повністю з
вільнити Управління праці і
соціального захисту населен
ня Тетіївської районної держ
авної адміністрації від спла
ти судового збору у розмірі 51
гривня на користь держави та
к як вказаний відповідач є бю
джетною організацією та грош
ові кошти для виплати цього в
иду компенсації, що оспорюва
вся надходять з державного б
юджету
На підставі ст. 4 Декрету КМ "П
ро державне мито" позивач зві
льнений від сплати судового
збору на користь держави.
Керуючись ст. ст. 19, 22, 64, 113 Консти
туції України, ст. 48, 62, 71 Закону У
країни "Про статус і соціальн
ий захист громадян , які постр
аждали внаслідок Чорнобильс
ької катастрофи", ст. 83 Закону У
країни "Про Державний бюджет
України на 2002 - 2007 роки", ст. ст. 6, 9, 17,
89, 99, 100, 158-163, 185, 186 КАС України, Рішення
м Конституційного Суду Украї
ни від 09.07.2007 року, суд, -

постановив:

Позов ОСОБА_2 до управл
іння праці та соціального за
хисту населення Тетіївської
райдержадміністрації, голов
ного управління праці та соц
іального захисту населення К
иївської облдержадміністра
ції про стягнення недоотрима
них належних сум щорічної до
помоги на оздоровлення задов
ольнити частково.
Визнати відмову управлінн
я праці та соціального захис
ту населення Тетіївської рай
держадміністрації щодо пере
рахунку одноразової грошово
ї допомоги на оздоровлення
ОСОБА_2 виходячи з розміру м
інімальної заробітної плати
неправомірною.
Стягнути з управління прац
і та соціального захисту нас
елення Тетіївської райдержа
дміністрації на користь ОС
ОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 8736 ( віс
ім тисяч сімсот тридцять шіс
ть) гривень 50 коп. недоотриман
ої суми одноразової грошової
допомоги за 2000 - 2007 роки.
Стягнути з управління прац
і та соціального захисту нас
елення Тетіївської райдержа
дміністрації на користь ОС
ОБА_2 200 (двісті) гривень за над
ання юридичної допомоги.
Постанова може бути оскарж
ена до Київського апеляційно
го адміністративного суду че
рез Тетіївський районний суд
протягом двадцяти днів післ
я подання заяви про апеляцій
не оскарження, яка може бути п
одана до суду протягом десят
и днів з дня проголошення пос
танови.