Справа № 2-А-454/2007
Суддя: Бойко М.Г.
Дата ухвалення: 2007-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-А-454/2007 р.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2007 року Таращанськи
й районний суд Київської обл
асті
в складі:
головуючого: судді Бойка М.
Г.
при секретарі. Самченко О
.В.,
розглянувши у відкритому с
удовому засіданні в м. Тар
аща справу за адміністра
тивним позовом ОСОБА_2 до
управління праці та соціальн
ого захисту населення Тараща
нської РДА про стягнення нед
оотриманих сум одноразової д
опомоги на оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду
із вищеназваним позовом, в як
ому просив суд визнати відмо
ву управління праці та соціа
льного захисту населення Тар
ащанської РДА в перерахунку
щорічної одноразової допомо
ги на оздоровлення, яка перед
бачена Законом України „Про
статус та соціальний захист
громадян, які постраждали вн
аслідок аварії на ЧАЕС" незак
онною та стягнути з відповід
ача недоплачені кошти на озд
оровлення за 2007 роки в розмірі
2080 гривень.
Обґрунтовуючи заявлений п
озов позивач зазначив, що щор
ічна допомога на оздоровленн
я виплачується громадянам за
місцем їх проживання органа
ми соціального захисту насел
ення. Розмір мінімальної зар
обітної плати визначається н
а момент виплати. За 2006 рік він
отримав вказану допомогу в р
озмірі 100 гривень, а за 2007 рік так
ож в розмірі 100 гривень, що є зна
чно нижчою, ніж це передбачен
о ст. 48 ЗУ „Про статус та соціал
ьний захист громадян, які пос
траждали внаслідок аварії на
ЧАЕС", якою передбачено, що уч
асникам ліквідації наслідкі
в аварії на ЧАЕС 2 категорії що
річна допомога на оздоровлен
ня виплачується в розмірі п'я
ти мінімальних заробітних пл
ат. Він (позивач) звертався до
відповідача із заявою в якій
просив провести донарахуван
ня та виплату недоотриманих
коштів за 2006, 2007 роки, проте йому
в задоволенні його вимоги ві
дповідачем було відмовлено,
про що була дана письмова від
повідь від 05.10.2007 року і саме з да
ного часу він довідався про п
орушення свого права.
В судовому засіданні позив
ач уточнив свої позовні вимо
ги і просить суд стягнути на й
ого користь недоплачені кошт
и на оздоровлення за 2006, 2007 роки
в розмірі 4000 гривень.
Представник відповідача п
озовні вимоги не визнала, мот
ивуючи тим, що дійсно ЗУ
„Про статус та соціальний
захист громадян, які постраж
дали внаслідок аварії на ЧАЕ
С" передбачені виплати на озд
оровлення, на які вказує пози
вач. Проте, відповідно до ст. 62 в
ищезазначеного Закону, перед
бачено порядок таких виплат,
які визначаються Кабінетом
Міністрів України, рішення я
кого є обов'язковими для вико
нання міністерствами та інши
ми органами державної викона
вчої та місцевої влади. Даний
порядок починаючи з 2005 року ви
значено постановою КМУ № 562 ві
д 12.07.2005 року „Про щорічну допомо
гу на оздоровлення громадяна
м, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
де встановлено щорічну допо
могу на оздоровлення учасник
ам ліквідації аварії на ЧАЕС
2 категорії в розмірі 100 гривен
ь, які за 2006-2007 p.p. були виплачені п
озивачу. Крім того виходячи з
того, що згідно із п. 37 ст. 77 Зако
ну України „Про державний бю
джет України на 2006 рік" дію абза
цу другого частини четвертої
статті 48 ЗУ „Про статус і соці
альний захист громадян, які п
остраждали внаслідок Чорноб
ильської катастрофи" в части
ні виплати компенсацій і доп
омог у розмірах відповідно д
о мінімальної заробітної пла
ти на 2006 рік було зупинено і вка
зану норму даного Закону не б
уло визнано неконституційно
ю, то вимога позивача провест
и виплату грошової допомоги
за 2006 рік, виходячи із розміру м
інімальної заробітної плати
є безпідставною. Щодо рішенн
я Конституційного Суду Украї
ни від 09.07.2007 року № 6-РП, яким було
визнано неконституційним п.
30 ст. 71 Закону України „Про Дер
жавний бюджет України на 2007 рі
к", яким зупинено на 2007 рік дію в
частині виплати компенсацій
і допомог у розмірах відпові
дно до мінімальної заробітно
ї плати - абзаців другого, трет
ього, четвертого, пятого,
шостого та сьомого частини п
ершої, частини третьої, абзац
ів другого, третього, четверт
ого, п'ятого, шостого, сьомого
частини четвертої та частини
сьомої статті 48 Закону Україн
и „Про статус і соціальний за
хист громадян, які постражда
ли внаслідок Чорнобильської
катастрофи", то вказане рішен
ня не можливо застосовувати
в даному випадку, оскільки до
помога на оздоровлення за 2007 р
ік позивачу була виплачена 20.0
3.2007 року, тобто до ухвалення вк
азаного рішення.
Судом встановлено, що позив
ач є учасником ліквідації на
слідків аварії на ЧАЕС 2 катег
орії. Відповідно до ч. 4 ст. 48 Зак
ону України „Про статус і соц
іальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорно
бильської катастрофи" від 28 лю
того 1991 року із змінами і допов
неннями, позивач, як учасник л
іквідації наслідків аварії н
а Чорнобильській АЕС 2 катего
рії, має право на виплату щорі
чної

одноразової допомоги на оз
доровлення в розмірі п'яти мі
німальних заробітних плат. З
гідно з ч. 7 ст. 48 даного Закону р
озмір мінімальної заробітно
ї плати визначається на моме
нт виплати.
В жовтні 2006 року відповідач в
иплатив позивачу щорічну доп
омогу на оздоровлення за 2006 рі
к в розмірі 100 грн.; 20.03.2007 року - 100 гр
н., допомогу на оздоровлення з
а 2007 рік. Виплата зазначеної гр
ошової допомоги проведена ві
дповідно до постанови Кабіне
ту Міністрів України від 12.07.2005 р
оку № 562 „Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок Ч
орнобильської катастрофи".

Позивач вважаючи, що дана

постанова, яка встановлює к
онкретний розмір щорічної до
помоги в твердій грошовій су
мі, зокрема для учасників лік
відації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2-ої катег
орії в такому розмірі, супере
чить вимогам ЗУ „Про статус і
соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Ч
орнобильської катастрофи" ві
д 28 лютого 1991 року, яким встанов
лено розмір щорічної допомог
и, як величину кратну відносн
о до розміру мінімальної зар
обітної плати на час здійсне
ння виплати, просить суд стяг
нути з відповідача на його ко
ристь недоплачені кошти на о
здоровлення за 2006, 2007 роки в розм
ірі 4000 гривень.
Указані обставини встанов
лено з пояснень сторін, матер
іалів справи, досліджених в с
удовому засіданні.
Враховуючи дані обставини
суд вважає, що вищезазначені
позовні вимоги підлягають ч
астковому задоволенню, оскіл
ьки з моменту прийняття пост
анови КМУ № 562 від 12.07.2005 року, вста
новлені нею розміри щорічної
допомоги на оздоровлення за
лишалися незмінними, у той ча
с як Верховною Радою України
неодноразово змінювався роз
мір мінімальної заробітної п
лати, щорічно затверджувався
новий державний бюджет. Оскі
льки ні Верховна Рада, ні Кабі
нет Міністрів України в пода
льшому будь-яких рішень з цих
питань не приймали, виходячи
з пріоритетності законів на
д урядовими нормативними акт
ами, при вирішенні даного спо
ру в частині виплати однораз
ової допомоги на оздоровленн
я за 2006 -2007 роки, підлягають заст
осуванню норми ст. 48 ЗУ „Про ст
атус і соціальний захист гро
мадян, які постраждали внасл
ідок Чорнобильської катастр
офи" від 28 лютого 1991 року з послі
дуючими змінами та доповненн
ями. Таким чином, посилання пр
едставника відповідача на по
станову Кабінету Міністрів У
країни від 12.07.2005 року № 562 „Про що
річну допомогу на оздоровлен
ня громадянам, які постражда
ли внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та її застосуван
ня при визначенні розміру що
річної допомоги на оздоровле
ння є безпідставним. Згідно ч
. 4 ст. 9 КАС України у разі невід
повідності нормативно-право
вого акта Коституції України
, закону України, міжнародном
у договору, згода на обов'язко
вість якого надана Верховною
Радою України, або іншому пра
вовому акту суд застосовує п
равовий акт, який має вищу юри
дичну силу. Отже, враховуючи н
аведене, Управління праці та
соціального захисту населен
ня повинно було виплачувати
позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення виходячи із ро
зміру мінімальної заробітно
ї плати на момент виплати. Зуп
инення дії положень законів,
якими визначено права і своб
оди громадян, їх зміст та обся
г, є обмеженням прав і свобод і
може мати місце лише у випадк
ах, передбачених ст. 64 Констит
уції України, що передбачає т
аке у випадках воєнного або н
адзвичайного стану на певний
строк. Крім того, встановлени
й частиною другою статті 95 Кон
ституції України, частиною д
ругою статті 38 Бюджетного Код
ексу перелік правовідносин,
які регулюються Законом про
Державний бюджет України, є в
ичерпним, а тому цей Закон не м
оже скасовувати чи змінювати
обсяг прав і обов'язків, пільг
, компенсацій і гарантій, пере
дбачених іншими законами Укр
аїни, зокрема Законом Україн
и „Про статус і соціальний за
хист громадян, які постражда
ли внаслідок Чорнобильської
катастрофи", та не може будь-я
ким чином змінювати визначен
е іншими Законами України пр
авове регулювання суспільни
х відносин. Отже зупинення За
коном України „Про державний
бюджет України на 2006 рік" дії с
т. 48 Закону України „Про стату
с і соціальний захист громад
ян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
обмежило обсяг прав даної ка
тегорії громадян і фактично
скасувало конституційну гар
антію забезпечення належних
умов їх існування. Крім того р
ішенням Конституційного Суд
у України від 09.07.2007 року № 6-РП бул
о визнано неконституційним п
. 30 ст. 71 Закону України „Про Дер
жавний бюджет України на 2007 рі
к", яким зупинено на 2007 рік дію в
частині виплати компенсацій
і допомог у розмірах відпові
дно до мінімальної заробітно
ї плати - абзаців другого, трет
ього, четвертого, п'ятого, шост
ого та сьомого частини першо
ї, частини третьої, абзаців др
угого, третього, четвертого, п
'ятого, шостого, сьомого части
ни четвертої та частини сьом
ої статті 48 Закону України „Пр
о статус і соціальний захист
громадян, які постраждали вн
аслідок Чорнобильської ката
строфи".
Відповідно до ст. 82 Закону Ук
раїни „Про державний бюджет
України на 2006 рік" з 01 січня 2006 рок
у розмір мінімальної заробіт
ної плати встановлено 350 гриве
нь на місяць, з 01 липня 2006 року - 375
гривень на місяць та з 01 грудн
я 2006 року - 400 гривень на місяць.

Відповідно до ст. 76 Закону Ук
раїни „Про державний бюджет
України на 2007 рік" з 01 січня 2007 рок
у розмір мінімальної заробіт
ної плати встановлено 400 гриве
нь на місяць, з 01 квітня 2007 року -
420 гривень на місяць, з 01 липня 20
07 року - 440 гривень на місяць та з
01 жовтня 2007 року - 460 гривень на мі
сяць.
З огляду на те, що розмір мін
імальної заробітної плати ви
значається на момент виплати
, відповідач зобов'язаний був
виплатити позивачу щорічну
допомогу на оздоровлення в р
озмірі: 375 грн. х5 = 1875 грн. за 2006 рік т
а 400 грн. х 5 = 2000 грн. за 2007 рік.

Враховуючи, що позивач отри
мав допомогу на оздоровлення
за 2006, 2007 роки в розмірі 200 грн., на
користь позивача підлягає ст
ягненню сума в розмірі (1875 грн.
+ 2000 грн. - 200 грн.) = 3675 грн..
Відповідно до п.3 Прикінцеви
х та перехідних положень КАС
України розмір судового збо
ру щодо майнових вимог стано
вить 1% від розміру таких вимог
, а тому на користь держави під
лягає до стягнення судовий з
бір в розмірі 36, 75 грн..
Керуючись ст. ст. 6, 9, 17, 89, 90, 158-163, 185, 186 К
АС України, ст. ст. 48, 62, 71 Закону Ук
раїни „Про статус і соціальн
ий захист громадян, постражд
алих внаслідок Чорнобильськ
ої катастрофи", ст. 82 Закону Укр
аїни „Про Державний бюджет У
країни на 2006 рік." ст. 76 Закону Ук
раїни „Про Державний бюджет
України на 2007 рік.", рішенням Ко
нституційного Суду України в
ід 09.07.2007 року № 6-РП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.
Стягнути з Управління пра
ці та соціального захисту на
селення Таращанської районн
ої державної адміністрації н
а користь ОСОБА_2 3675 (три тис
ячі шістсот сімдесят п'ять) гр
ивень.
Стягнути з Управління прац
і та соціального захисту нас
елення Таращанської районно
ї державної адміністрації на
користь держави судовий збі
р в розмірі 36, 75 грн..

постанова може бути оскарж
ена в апеляційному порядку д
о Київського апеляційного ад
міністративного суду через Т
аращанський районний суд шля
хом подачі в десятиденний ст
рок з дня проголошення поста
нови заяви про апеляційне ос
карження і поданням після ць
ого протягом двадцяти днів а
пеляційної скарги, з подачею
її копії до апеляційної інст
анції.