Справа № 2а-2275/07
Суддя: Ярош С.В.
Дата ухвалення: 2007-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№2а-2275/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада 2007 року Приморський
районний суд міста Одеси

в складі: головуючого Ярош С. В.

при секретарі Жуковської Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного
центру Південного регіону про визнання
права та стягнення одноразової грошової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з адміністративним позовом до Військово-медичного клінічного
центру Південного регіону про визнання права на отримання одноразової грошової
допомоги в розмірі до десятеричного грошового забезпечення за останньою
посадою, згідно ч.2. ст. 16 Закону України „Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" та стягнення з
відповідача відповідної одноразової грошової допомоги, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що її чоловік -Горпинюк Володимир Васильович
проходив військову службу у Збройних Силах України. Наказом заступника Міністра
оборони України по особовому складу від 25 липня 2007 року був виключений зі
списків офіцерського складу Збройних Сил України у зв'язку зі смертю.
ПомерІНФОРМАЦІЯ_1. Смерть пов'язана з виконанням службових обов'язків. Наказом
начальника 411 Центрального військового клінічного ордена Червоної Зірки
госпіталю Департаменту охорони здоров'я по стройовій частини виключений зі
списків особового складу госпіталю та всіх видів забезпечення. У померлого
залишились його дружина -Горпинюк Вікторія Олександрівна, 1968р.н.; син - Андрій, 1992 р. н.; син - Віталій - 1993 р.н.; батько
-ОСОБА_3, 1937 р.н.; мати ОСОБА_4 1941
р.н.. Законодавством України, а саме ст. 41
Закону України „ Про загальний військовий обов'язок і військову
службу", ч.1 ст. 16 Закону України „Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" передбачено і
гарантовано право на виплату одноразової грошової допомоги сім'ї загиблого
(померлого) військовослужбовця або його утриманцям у разі загибелі (смерті)
військовослужбовця, який перебував на
кадровій військовій службі або проходів військову службу за контрактом у
Збройних Силах України, інших військових
формуваннях, під час виконання ним
обов'язків військової служби в розмірі десятирічного грошового забезпечення
загиблого (померлого) за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. На
виконання вимог вищезазначеного Закону України Кабінетом Міністрів України була
прийнята

Постанова від
21.02.2007р. №284 в який затверджений порядок та умови призначення і виплати
відповідної одноразової допомоги у складі грошового забезпечення, передбаченого ч.2 ст. 9 Закону України „Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей", однак в цьому праві йому було відповідачем
відмовлено, посилаючись на то, що виплата проводиться у порядку та на умовах
затверджених Постановою КМУ від 21 лютого 2007 року №284, у розмірі передбаченому ч.3. Постанови.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, сповіщався, причини неявки суду не відомі.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає,
що позов підлягає задоволенню.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні частиною
2 ст.
41 Закону України „ Про загальний військовий обов'язок і військову
службу" у редакції на 04.04.2006 p., було
передбачено і гарантовано право на виплату одноразової грошової допомоги сім'ї
загиблого (померлого) військовослужбовця або його утриманцям у разі загибелі
(смерті) військовослужбовця, який
перебував на кадровій військовій службі або проходів військову службу за
контрактом у Збройних Силах України, інших
військових формуваннях, під час
виконання ним обов'язків військової служби в розмірі десятирічного грошового
забезпечення загиблого (померлого) за останньою посадою в порядку та на
умовах, визначених Кабінетом Міністрів
України.

В редакції
Закону №328-V від 03.11.2006р., стаття 41 Закону
України „ Про загальний військовий обов'язок і військову службу", передбачає виплату одноразової грошової
допомоги у разі загибелі (смерті) у порядку і на умовах, встановлених Законом України „Про соціальний
і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей". Цій порядок та
умови визначені у статті 16 Закону України „Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей". У разі загибелі (смерті)
військовослужбовця Збройних Сил України,
інших утворених відповідно до законів України військових формувань та
правоохоронних органів, який перебував
на кадровій військовій службі або проходів військову службу за контрактом, під час виконання ним обов'язків військовій
служби сім'ї загиблого (померлого), а в
разі її відсутності його батькам та утриманцям виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі десятирічного грошового забезпечення загиблого (померлого)
за останньою посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів Украйни,
передбачено ч.1 ст. 16 Закону.
Таким чином, право на виплату
відповідної одноразової грошової допомоги в розмірі до десятеричного грошового
забезпечення визнано ст. 41 Закону України „ Про загальний військовий
обов'язок і військову службу" та
ст. 16 Закону України „Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей".

Постановою
Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 року №284 був затверджений
порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Відповідно ч.1 Постанови, одноразова
грошова допомога (далі-грошова допомога) призначається та виплачується у разі
загибелі (смерті) під час виконання обов'язків військовій служби
військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил
України, інших військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального
призначення та Державної спеціальної служби транспорту членам їх сімей або
утриманцям у розмірі десятирічного грошового забезпечення загиблого (померлого)
військовослужбовця за останньою посадою. Право на одержання грошової допомоги у
разі загибелі (смерті) військовослужбовців мають особи, визначені статтями 30 і 31 Закону України
„Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" (2262-12),
з урахуванням того, що
батьки, діти та дружина (чоловік) мають
право на її одержання незалежно від віку та того, працездатні вони чи ні. Грошова допомога

виплачується
рівними частками всім особам, які мають
право на її одержання. У разі відмови однієї з осіб від одержання грошової
допомоги її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її одержання.

Горпинюк Володимир Васильович
проходив військову службу у Збройних Силах України. Наказом заступника Міністра
оборони України по особовому складу від 25 липня 2007 року був виключений зі
списків офіцерського складу Збройних Сил України у зв'язку зі смертю. Помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. Смерть пов'язана з виконанням службових обов'язків. Наказом
начальника 411 Центрального військового клінічного ордена Червоної Зірки
госпіталю Департаменту охорони здоров'я по стройовій частини виключений зі
списків особового складу госпіталю та всіх видів забезпечення. Позивач, дружина померлого військовослужбовця, смерть якого пов'язана з виконанням службових
обов'язків та проходженням військової служби,
має законне право на отримання одноразової грошової допомогу на
підставі ст. 41 Закону України „ Про загальний військовий
обов'язок і військову службу"; ч. 1
ст. 16 Закону України „Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей",
ч.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 року №284.
Батьки померлого ОСОБА_2 батько
-ОСОБА_3, 1937 р.н. та мати ОСОБА_4 1941
р.н. відмовились від одержання грошової допомоги на користь позивача.

Як визначається у п.3 Прикінцевих
положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України
з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні)
та спеціальні збори, і деяких інших
осіб" від 3 листопада 2006р. №328-V, який набрав чинності з 1 січня 2007р., і яким були внесені зміні до Закону України
„Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх
сімей", а саме визначені статтею 16
Закону права на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі до
десятеричного грошового забезпечення ,
Кабінет Міністрів України повинен був розробити нормативно-правові
акти, що випливають із цього Закону і
привести свої нормативно-правові акти у відповідальність із цим Законом.

Але встановлені Постановою Кабінету
Міністрів України від 21 лютого 2007 року №284 обмеження, що стосуються виплати одноразової грошової
допомоги у розмірі встановленому ч.3 Постанови Кабінету Міністрів України від
21 лютого 2007 року №284, який зменшує
склад грошового забезпечення, а саме і
розмір грошової допомоги, обмежує мої
права, як дружини померлого
військовослужбовця і порушує ч. 2 ст. 16
Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів
їх сімей", яка передбачає виплату
одноразової грошової допомога в розмірі до десятеричного грошового
забезпечення.

До складу грошового
забезпечення, відповідно до ч.2. ст. 9
Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів
їх сімей", входять посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (підвищення посадового окладу,
надбавки, доплати, винагороди,
які мають постійний характер,
премія), одноразові додаткові
види грошового забезпечення. Згідно Наказу Міноборони, Мінфіну „Про додаткові заходи щодо погашення
заборгованості з грошового забезпечення та інших соціальних виплат у Збройних
Силах України" від 27.09.1999р. №297/225 та Листа Державної Податкової
Адміністрації України від 10.11.2006р.№ 12762/5/17-0716, під грошовим забезпеченням та іншими соціальними
виплатами слід розуміти всі види грошового забезпечення, в тому числі матеріальні допомоги, виплати на оздоровлення, виплати пов'язані зі звільненням з військової
служби, заборгованість (компенсація) з
окремих видів речового та продовольчого забезпечення, виплата яких здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України. Грошове забезпечення, відповідно п.1.11 Положення „Про порядок
виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України"
(затвердженого наказом Міністра оборони України за №75 від 05.03.2001 p., зареєстрованого в МЮ України 20.03.2001р. №
251/5442) складається з окладів грошового утримання, до яких належать оклади за військовим званням
та посадові оклади та додаткових видів грошового забезпечення, які включають підвищення посадового
окладу, надбавки, доплати,
одноразові й щомісячні винагороди,
морське грошове забезпечення,
матеріальні та грошові допомоги і премію.

Крим того, постановою не можуть встановлюватися
права, це виключно прерогатива
Законів, у відповідності до п.1. ст. 92 Конституції України, якою передбачено, що права людини і громадянина, гарантії цих прав визначаються виключно
Законами України. Так виключно статтями
ст. ст. 1; 1-2; 9;ч. 1 ст. 16 Закону України „Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців і членів їх сімей", ст.
ст. 40;41 Закону України „ Про загальний військовий обов'язок і
військову службу" визначено та гарантовано право на виплату відповідної
одноразової грошової допомоги у розмірі до десятирічного грошового
забезпечення.

Закон у порівнянні з постановою
Кабінету Міністрів України має вищу юридичну силу, у зв'язку з чим належить застосовувати норми
Закону.

Нормативно - правові акти органів
державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги
військовослужбовців та членів їх сімей,
є недійсними, передбачено
ч.3 ст.
1-2 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
і членів їх сімей". Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та
членів їх сімей у правах і свободах визначених законодавством України ( ст. 2
Закону).

Таким чином, позивач,
як дружина померлого військовослужбовця,
смерть якого пов'язана з виконанням службових обов'язків та проходженням
військової служби, має законне право на
отримання одноразової грошової допомоги,
у складі грошового забезпечення визначеного ч.2 ст. 9 Закону України „Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей".

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 17; 64; п.1. ст. 92 Конституції України, ст.
ст. 1; 1-2; 2; 9; ч.2 ст. 16 Закону України „Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців і членів їх сімей"; ст.
ст. 40; 41 Закону України „ Про загальний військовий обов'язок і
військову службу", Постановою КМУ
від 21 лютого 2007 році №284; Наказом Міноборони, Мінфіну „Про додаткові заходи щодо погашення
заборгованості з грошового забезпечення та інших соціальних виплат у Збройних
Силах України" від 27.09.1999р. №297/225,
Листом Державної Податкової Адміністрації України від 10.11.2006р.№
12762/5/17-0716, п.1.11 Положення „Про
порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил
України" (затвердженого наказом Міністра оборони України за №75 від
05.03.2001 p., зареєстрованого
в МЮ України 20.03.2001р. № 251/5442),
ст. ст. 6; 11; 69; 104; 159-163
КАС України, СУД-

ВИРІШИВ:

Адміністративний
позов ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про
визнання права та стягнення одноразової грошової допомоги - задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1 право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі
десятеричного грошового забезпечення за останньою посадою ОСОБА_2 померлого -
ІНФОРМАЦІЯ_1, смерть якого пов'язана з
виконанням службових обов'язків при проходженні військової служби у складі
грошового забезпечення, визначеного ч.2.
ст. 9 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і
членів їх сімей"

Стягнути з
Військово-медичного клінічного центру Південного регіону на користь ОСОБА_1
одноразову грошову виплату у розмірі десятеричного грошового забезпечення за
останньою посадою померлого ОСОБА_2 на
день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1у складі грошового забезпечення, визначеного ч.2. ст. 9 Закону України „Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" .

На постанову суду може бути подана
заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення та
апеляційна скарга протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.