Справа № 2а-522\07
Суддя: Городецький Д.І.
Дата ухвалення: 2007-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-52207
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2007 року

Новомосковський
міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді -
Городецького Д.І. секретаря - Тен І.О. розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Військової частини А 1964 про стягнення заборгованості по компенсаційним
виплатам,

ВСТАНОВИВ:

25.10.2007
року ОСОБА_1 звернувся
до суду з
позовом до Військової частини
А-1964 про стягнення заборгованості по компенсаційним виплатам.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач стверджує,
що він проходив військову службу та перебував на грошовому, речовому та
продовольчому забезпеченню в військовій частині А 3032, правонаступником якої є
військова частина А-1964.

31.10.2004 року наказом МО України № 651 від 21.09.2004 року був виключений із особового складу
частини.

При звільненні з військової служби з ним не в повному
обсязі проведений розрахунок, відповідач не виплатив компенсацію за не отримане
продовольче забезпечення за період з 11.03.2000 року по 30.10.2004 року, сума
заборгованості складає 9106, 05 грн.

В зв'язку з вищенаведеним, в позовній заяві позивач
просить суд стягнути з Військової частини А 1964 компенсацію за не отримане продовольче
забезпечення за період з 11.03.2000 року по 30.10.2004 року в розмірі 9106, 05
грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1підтримав свої позовні вимоги
в повному обсязі, підтвердив обставини звернення до суду, викладені в позовній
заяві, просить суд стягнути з Військової частини А 1964 компенсацію за не
отримане продовольче забезпечення за період з 11.03.2000 року по 30.10.2004
року в розмірі 9106, 05 грн.

В судовому засіданні представник відповідача - Військової
частини А 1302 позов не визнав, в обгрунтування своїх заперечень посилається на
те, що згідно Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів»
від 17.02.2000 року, частина 2 статті 9 Закону України «Про соціальний та
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» в частині видачі
військовослужбовцям продовольчих пайків, або, за їх бажанням, грошової
компенсвації замість них - призупинена.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
задоволенню, з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач проходив
військову службу та перебував на грошовому, речовому та продовольчому
забезпеченню в військовій частині А 3032, правонаступником якої є військова
частина А-1964. 31.10.2004 року наказом МО України № 651 від 21.09.2004 року був виключений із особового складу
частини, (а.с.4-8)

Згідно пояснень сторін, позивач в період з 11.03.2000
року по 30.10.2004 року продовольчим пайком не забезпечувався.

Відповідно до ч.4 ст. 17 Конституції України, ч.1, 2 ст.
16 Закону України «Про збройні
Сили України, ч.2
ст. 9 Закону
України «Про

соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»,
Держава здійснює державний та правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей і гарантує військовослужбовцям отримання за рахунок держави фінансового,
речового, продовольчого, медичного та інших видів забезпечення у розмірах,
визначених Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року
передбачено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове
забезпечення, а також, речове майно і продовольчі пайки, або, за бажанням
військовослужбовця, грошову компенсацію замість них.

Статтею 16 Закону України «Про Збройні Сили України,
передбачено, що військовослужбовцям гарантується отримання за рахунок держави
фінансового, речового, продовольчого, медичного та інших видів забезпечення.

Відповідно до вищезазначених Законів, норми продовольчого
забезпечення військовослужбовців на період до 19 квітня 2002 року були
затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 12 березня 1996 року №
316, а починаючі з 19 квітня 2002 року - Постановою Кабінету Міністрів України
від 29 березня 2002 року № 426.

Цими постановами на Міністерство Оборони України було
покладено обов'язок, у разі зміни цін на продовольство, уточнювати вартість
харчування за діючими середніми цінами, але не частіше одного разу на квартал.

Згідно Закону України «Про деякі заходи щодо економії
бюджетних коштів» від 17.02.2000 року, частина 2 статті 9 Закону України «Про
соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» в частині
видачі військовослужбовцям продовольчих пайків, або, за їх бажанням, грошової
компенсвації замість них - призупинена.

Суд приходить до переконання, що Закон України «Про деякі
заходи щодо економії бюджетних коштів» в частині призупинення видачі
військовослужбовцям продовольчих пайків є таким, що порушує вимоги ст. 22
Конституції України. Згідно ст. 8 Конституції, Конституція України має найвищу
юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, тому при розгляді конкретних
справ суди повинні застосовувати Конституцію, оціювати зміст закону чи іншого
нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції України.

Згідно до ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових
законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав та свобод.

Враховуючи те, що Закон України «Про деякі заходи щодо економії
бюджетних коштів» в частині призупинення видачі військовослужбовцям
продовольчих пайків є таким що протирічитть Конституції України, звужує обсяг
прав військовослужбовців у частині отримання продовольчих пайків або грошової
компенсації замість них, суд не може керуватися вищезазначеним законом при
прийняті рішення.

В судовому засіданні встановлено, що згідно розрахунків
позивача, не отримане продовольче забезпечення за період з 11.03.2000 року по
30.10.2004 року, сума заборгованості складає 9106, 05 грн.

Розрахунки проведені на підставі телеграм, згідно яких,
вартість норм продовольчого пайка відповідно до Постанови Кабінету Міністрів
України № 316 від 12.03.1996 року та Постанови Кабінету Міністрів України № 426
від

29.03.2002 року
становила: з 01.12.1999 р. по 30.09.2000 р. - 1, 77 грн.

(підстава - розпорядження Головного продовольчого
Управління Міністерства

оборони № 1375120б), З 01.10.2000 р. по 30.11.2002 р. -
5, 97 грн. ( підстава - телеграма № 137/5/741), 01.12.2002 р. по 30.11.2003 р.
- 5, 36 грн. (підстава - телеграма начальника тилу ЗСУ № 1332561 від
30.11.2002 p.), з 01.12.2003 р.
по 31.03.2004 р. - 5, 83 грн. ( підстава -розпорядження директора ресурсного
забезпечення МО
України № 1333443 від

07.04.2003 p.), з 01.04.2004 р.
по 31.12.2004 р. - 6, 37 грн. (підстава -

озпорядження директора Департаменту тилу МО України № 2291265 від

07.04.2003 року, (а.с.9-12)

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги
обгрунтовані і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 10,
11, 70, 71, 158, 159, 161 КАС України, ст. 22 Конституції України, ч.4 ст. 17
Конституції України, ч.1, 2 ст. 16 Закону України «Про збройні Сили України,
ч.2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей», суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити.

Стягнути з Військової частини А-1964 смт. Гвардійське
Новомосковського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 грошову
компенсацію за не отримане продовольче забезпечення за період з 11.03.2000 року
по 30.10.2004 року, в розмірі 9106, 05 грн.

Стягнути з Військової частини А-1964 на користь держави
судовий збір в розмірі 91, 60 грн.

Стягнути з Військової частини А-1964 витрати на
інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 грн.

На постанову може бути подано заяву про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга
на рішення подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.