Справа № 2-а-365/2007
Суддя: Дубас Т.В.
Дата ухвалення: 2007-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-365/2007 року
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
жовтня 2007 року Києво-Святошинський районний суд в складі головуючого судді
Дубас Т.В. суддів - Медвідь Н.О. , Іванової І.В. , при секретарі Рудіч М.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 до Президента України ОСОБА_2 про визнання протиправним та
скасування п.2 Указу Президента України від 26 квітня 2007 року про звільнення
з посади голови Київської обласної державної адміністрації та внесення змін до
п.1 цього Указу,-

встановив:

У травні
2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом про
визнання протиправним та скасування п.2 Указу Президента України від 26 квітня
2007 року про звільнення позивача з посади голови Київської обласної державної
адміністрації за порушення законів України., а також про внесення змін до п.1
цього Указу.

В
обґрунтування позовних вимог посилався на те, що постановою
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2006 року ,
залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15 вересня
2006 року, було скасовано попередній Указ Президента України від 24 червня 2006
року про звільнення позивача ОСОБА_1 з роботи та поновлено його на посаді
голови Київської обласної державної адміністрації. Проте Президент України
судове рішення, яке вступило у законну силу, не виконав.

Ухвалою
Вищого адміністративного суду України від 28 листопада 2006 року вищезазначені
рішення судів першої та апеляційної інстанцій були незаконно скасовані з
направленням справи на новий розгляд, проте постановою Верховного Суду України
від 13 березня 2007 року ухвала Вищого адміністративного суду України була
скасована як незаконна, а постанова Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 16 червня 2006 року та ухвала Апеляційного суду Київської
області від 15 вересня 2006 року залишені в силі.

26
квітня 2007 року на офіційному веб-сайті Президента України було опубліковано
Указ Президента України, в п.1 якого зазначено про поновлення позивача на
посаді голови Київської обласної державної адміністрації у зв"язку з
постановою колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного
Суду України (звільнення позивача з публічної служби здійснено без зазначення
правових підстав). А п.2 цього ж Указу Президента України постановлено
звільнити Жовтяка із посади голови Київської обласної державної адміністрації
за порушення законів України, керуючись п.1 статті 9 Закону України "Про
місцеві державні адміністрації".

Позивач
просить внести зміни до п. 1 Указу президента України, зазначивши в ньому, що
ОСОБА_1поновлюється на роботі на підставі постанови Києво-Святошинського
районного суду від 16 червня 2006 року, та визнати протиправним і скасувати п.2
Указу Президента України, оскільки він прийнятий з порушенням Конституції
України, Кодексу законів про працю України та іншого законодавства, що регулює
порядок призначення і звільнення з посад державних службовців та притягнення їх
до дисциплінарної відповідальності. Позивач зазначає, що попередніми рішеннями,
які вступили в законну силу, встановлено, що він ніяких порушень закону не
допускав. Крім того, пройшов строк для притягнення його до дисциплінарної
відповідальності, не було нового подання

2

Кабінету
Міністрів України про
його звільнення, не
було проведено службове розслідування. Фактично його не
було поновлено на роботі, так як не було звільнено особу, призначену головою
облдержадміністрації після його попереднього звільнення. В судовому засіданні
представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача проти позову заперечує, посилаючись на те, що Указ Президента України
є правомірним.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд частково задовольняє
адміністративний позов ОСОБА_1 з таких підстав.

Згідно
вимог ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених законом. В
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності
свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно
до ч.1 ст.9 Закону України "Про місцеві державні адміністрації"
повноваження голів місцевих адміністрацій припиняються Президентом України у
разі: порушення ними Конституції України і законів України; втрати
громадянства, виявлення факту подвійного громадянства; визнання судом
недієздатним; виїзду на проживання в іншу країну; набрання законної сили
обвинувальним вироком суду; встановлених вимог несумісності; за власною
ініціативою Президента з підстав, передбачених цим Законом та законодавством
про державну службу; висловлення недовіри більшістю (дві третини) голосів від
складу відповідної ради; подання заяви про звільнення з посади за власним
бажанням.

З
матеріалів справи вбачається, що Указом Президента України від 4 лютого 2005
року ОСОБА_1 було призначено на посаду голови Київської обласної державної
адміністрації.

Указом
Президента України від 24 травня 2006 року позивача звільнено з роботи із
займаної посади без зазначення будь-яких підстав.

Постановою
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2006 року,
залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15 вересня
2006 року, було скасовано Указ Президента України від 24 червня 2006 року про
звільнення позивача ОСОБА_1 з роботи та поновлено його на посаді голови
Київської обласної державної адміністрації. Проте Президент України судове
рішення, яке вступило у законну силу, не виконав.

Ухвалою
Вищого адміністративного суду України від 28 листопада 2006 року вищезазначені
рішення судів першої та апеляційної інстанцій були незаконно скасовані з
направленням справи на новий розгляд.

Проте
постановою Верховного Суду України від 13 березня 2007 року ухвалу Вищого
адміністративного суду України було скасовано як незаконну, а постанову
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2006 року
та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 15 вересня 2006 року, якими
ОСОБА_1 було поновлено на роботі, залишено в силі.

Отже,
постанова суду першої інстанції про поновлення позивача на посаді голови
Київської облдержадміністрації знову підлягала виконанню після 13 березня 2007
року.

26
квітня 2007 року на офіційному веб-сайті Президента України було опубліковано
Указ Президента України, в п.1 якого зазначено про поновлення ОСОБА_1 на
посаді. Та обставина, що поновлення здійснено у зв"язку з постановою
колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду
України (а саме звільнення позивача з публічної служби здійснено без зазначення
правових підстав), а не відповідно до

3

постанови суду першої інстанції від 16 червня 2006
року, не змінює суть п.1 Указу про поновлення позивача на раніше займаній
посаді.

Проте у
п.2 цього ж Указу Президента України постановлено з урахуванням зазначеної
постанови (щодо обґрунтування існуючих правових підстав припинення публічної
служби ) та керуючись п.1 статті 9 Закону України "Про місцеві державні
адміністрації", звільнити ОСОБА_1 з посади голови Київської обласної
державної адміністрації за порушення ним законів України.

Доводи
позивача про протиправність п.2 зазначеного Указу Президента України суд вважає
обґрунтованими, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають до
задоволення.

Згідно з
ч.1 ст. 30 Закону України "Про державну службу" державна служба
припиняється, передусім, із загальних підстав, передбачених Кодексом законів
про працю України, а також з підстав, визначених даною статтею.

Скасовуючи
ухвалу Вищого адміністративного суду України від 28 листопада 2006 року
Верховний Суд України в постанові від 13 березня 2007 року зазначив, що
відповідно до п.2 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про місцеві державні
адміністрації повноваження голів місцевих державних адміністрацій можуть бути
припинені в разі подання Кабінету Міністрів України з підстав, передбачених
законодавством про державну службу. Оскільки у поданні Кабінету Міністрів
України Президенту України з пропозицією звільнити позивача з посади не
зазначено жодної з передбачених ст.30 Закону України "Про державну
службу" підстав припинення державної служби, суд апеляційної інстанції, як
до цього і суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що вирішуючи
питання про звільнення позивача з публічної служби, Президент діяв всупереч
вимог ч.2 ст.19 Конституції України, ч.2 ст.9 Закону України "Про місцеві
державні адміністрації і ст.30 Закону України "Про державну службу,
оскільки в Указі не обґрунтував правових підстав для звільнення позивача.
Посилання суду касаційної інстанції на необхідність з"ясування судом
першої інстанції у Кабінету Міністрів України підстави внесення подання
Президенту України на предмет звільнення позивача з публічної служби не можуть
прийматися до уваги, оскільки ці обставини повинен був з"ясовувати сам
суб"єкт владних повноважень, приймаючи відповідне рішення.

Отже, у
постанові Верховного Суду України від 13 березня 2007 року встановлені
обставини про те, що у поданні Кабінету Міністрів України Президенту України з
пропозицією звільнити позивача з посади не зазначено жодної з передбачених
ст.30 Закону України "Про державну службу" підстав припинення
державної служби.

А
відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в
адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді
інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини.

Враховуючи,
що підстави для звільнення позивача з посади у поданні Кабінету Міністрів
України, на підставі якого проводилось попереднє звільнення, відсутні; з новим
поданням про звільнення позивача з роботи Кабінет Міністрів України до
Президента України не звертався; будь-яке службове розслідування щодо порушення
позивачем законів України, як то передбачено постановою Кабінету Міністрів
України "Про затвердження порядку проведення службового розслідування
стосовно державних службовців" від 13 червня 2000 року, не проводилося;
звільнення позивача з роботи відбулося без фактичного його поновлення на роботі
після попереднього звільнення; без звільнення із посади, на яку поновлювався
позивач, особи, яка була призначена на посаду після його першого звільнення,
суд приходить до висновку, що п.2 оскаржуваного Указу Президента України
суперечить ст. 118 Конституції України, ст.ст.11, 14 Закону України "Про
державну службу", ст.ст.48,49 Закону України "Про місцеві державні
адміністрації",

4

постанов
Кабінету Міністрів України №1658 від 13 грудня 20001 року в редакції від 10 липня
2006 року та № 950 від 13 червня 2000 року. Тому суд визнає п.2 Указу
Президента України від 26 квітня 2007 року протиправним та скасовує його.

На
підставі викладеного, керуючись Конституцією України , Законом України « Про
державну службу», Законом України « Про місцеві Державні адміністрації», ст.ст.
158-163, 167, 256 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Адміністративний
позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати
протиправним та скасувати п.2 Указу Президента України від 26 квітня 2007 року
про звільнення з посади голови Київської обласної державної
адміністраціїОСОБА_1.

В решті позовних
вимог відмовити.

Заява
про апеляційне оскарження постанови може бути подана до апеляційного
адміністративного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд
протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.