Справа № 11/71
Суддя: Винокуров К.С.
Дата ухвалення: 2007-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

м. Київ

30.11.2007 р.
№ 11/71

За позовом Державної податкової інспекції у
Печерському районі міста Києва

до Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

ОСОБА_1

про стягнення 1 573, 52 грн.

Суддя Винокуров К.С.

Секретар судового засідання Давиденко Д.В.

Представники:

від позивача

ОСОБА_2 (дов. НОМЕР_1 від 09.01.2007 р.)

від відповідача

не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна податкова інспекція у Печерському районі міста
Києва (надалі ДПІ у Печерському районі міста Києва, Позивач) звернулась до суду
з позовом про стягнення з суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1 (надалі СПД ОСОБА_1, відповідач) 1573, 52 грн. податкового боргу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач згідно із
заявою від ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував на спрощеній системі оподаткування, про що
ДПІ у Печерському районі м. Києва було видано свідоцтво про сплату єдиного
податку. Однак відповідачем належного до сплати єдиного податку на
підприємницьку діяльність з фізичних осіб до бюджету внесено у повному обсязі
не було.

Відповідно до облікової картки платника податків -СПД
ОСОБА_1 обліковується заборгованість з єдиного податку у розмірі 1 573, 52
грн.

Відповідно до пп. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону України “Про
порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими
фондами” позивачем було надіслано на адресу відповідача першу та другу
податкові вимоги.

Позивач стверджує, що ним було вжито передбачених
Законом України "Про погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами і державними цільовими фондами" заходів з погашення податкового
боргу відповідача, які, в свою чергу, не дали позитивного результату, а тому
позивач, посилаючись на пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 вказаного Закону, просить
стягнути з відповідача заборгованість з єдиного податку.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, явку своїх
представників у судове засідання не забезпечив.

У зв'язку з нез'явленням представників відповідача та
ненаданням витребуваних доказів розгляд справи неодноразово відкладався,
відповідно до ст. 128 КАС України справа вирішується на підставі наявних в ній
доказів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін, адміністративний суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 зареєстрована як суб'єкт підприємницької
діяльності -фізична особа Печерською районною державною адміністрацією м.
Києва, свідоцтвоНОМЕР_1від ІНФОРМАЦІЯ_2 р. Згідно з вказаним свідоцтвом
ідентифікаційний номер відповідача як суб'єкта підприємницької діяльності в
Державному реєстрі фізичних осіб -платників податків та інших обов'язкових
платежів -НОМЕР_2.

Згідно Указу Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємства"
від 03.07.1998 року № 727/98 на підставі заяви відповідача від 15.03.2005 року
про право застосування спрощеної системи оподаткування, СПД ОСОБА_1 було видано
свідоцтво про сплату єдиного податку, про отримання якого свідчить корінець
свідоцтва серії НОМЕР_3.

Відповідно до рішення сесії Печерської районної ради у
м. Києві від ІНФОРМАЦІЯ_3 р. НОМЕР_4ставкою єдиного податку в Печерському
районі м. Києва для фізичних осіб, які займаються підприємницькою діяльністю
без створення юридичної особи по видам діяльності, є фіксована сума 200,00 грн.
Відповідач повинен був сплачувати цю суму щомісяця, але не пізніше 20 числа
наступного місяця на окремий рахунок Державного казначейства України.

Однак, як підтверджують матеріали справи, відповідачем
належного до сплати єдиного податку на підприємницьку діяльність з фізичних
осіб за квітень -листопад 2006 року до бюджету у повному розмірі не вносилось.

Відповідно до пп. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону України “Про
порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими
фондами” позивачем було надіслано на адресу відповідача першу податкову
НОМЕР_5від ІНФОРМАЦІЯ_4 р., яка містить зобов'язання сплатити суму податкового
боргу в розмірі 173,52 грн., яка була повернута в зв'язку з закінченням терміну
зберігання ІНФОРМАЦІЯ_5р., про що складено акт розміщення на дошціНОМЕР_6 від
ІНФОРМАЦІЯ_5р.

Сума податкового боргу не була погашена. Перша податкова
вимога не оскаржувалась Відповідачем в адміністративному та в судовому
порядку.

Друга податкова вимога НОМЕР_7від ІНФОРМАЦІЯ_6р. на суму
податкового боргу 573, 52 грн., яка була повернута в зв'язку з закінченням
терміну зберігання ІНФОРМАЦІЯ_7 р., про що складено акт розміщення на
дошціНОМЕР_8 від ІНФОРМАЦІЯ_7 р.

Станом на час звернення позивача з позовом до суду за
відповідачем обліковувалась заборгованість по сплаті єдиного податку в сумі
1573,52 грн. (витяг з облікової картки залучений до матеріалів справи).

Доказів оскарження в апеляційному чи судовому порядку
зазначених податкових вимог суду не надано. Доказів сплати боргу до суду також
не представлено.

Відповідно до п. 1.2 ст. 1 Закону України “Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” податкове
зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або
державних цільових фондів відповідну суму коштів у
порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами
України.

Спрощена система оподаткування, обліку та звітності,
запроваджена Указом Президента України “Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва” (в редакції Указу від
28.06.1999 № 746/99), передбачає особливий порядок оподаткування суб'єктів
малого підприємництва шляхом сплати єдиного податку. Крім того єдиний податок
не включено до переліку видів податків і зборів (обов'язкових платежів), що
справляються на території України, передбачених Законом України “Про систему
оподаткування” від 25.06.1999 № 1251-ХІІ. Таким чином, терміни подачі
розрахунку про сплату єдиного податку суб'єктом малого підприємництва
встановлені саме вищевказаним Указом.

Пунктом 2 Указу Президента України “Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва”
передбачено, що ставка єдиного податку
для суб'єктів малого підприємництва - фізичних
осіб встановлюється місцевими
радами за місцем їх державної реєстрації
залежно від виду
діяльності і не
може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць. Суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична особа
сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного
місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Як вбачається з наведених норм, обов'язок зі сплати
єдиного податку суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою ставиться
в залежність лише від належної реєстрації такої особи як суб'єкта
підприємницької діяльності та застосування ним спрощеної системи оподаткування
у відповідності з вимогами законодавства.

Як зазначалось вище, відповідач зареєстрований як
платник податків та застосовує спрощену систему оподаткування, що покладає на
нього обов'язок сплачувати єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного
місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Відтак, відповідно до п. 1.2 ст. 1 Закону України “Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” податкове зобов'язання відповідача зі сплати єдиного податку
є зобов'язанням платника податків сплатити до бюджету відповідну суму
коштів у
порядку та у строки, визначені Указом Президента України “Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва”.

Пунктом 1.3 ст. 1 Закону України “Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”
податковий борг (недоїмка) визначається як податкове зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або
узгоджене в адміністративному чи судовому
порядку, але не сплачене у
встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового
зобов'язання.

Як вбачається з вищенаведеного, податкове зобов'язання
відповідача не було сплачене в установлені строки, а відтак таке зобов'язання
визнається судом податковим боргом.

Беручи до уваги вищезазначені факти, позовні вимоги
визнаються судом такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до підпункту “а” пп. 6.2.3 п. 6.2 ст. 6
Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами” перша податкова вимога надсилається
не раніше першого робочого
дня після закінчення граничного
строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога
містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення
права податкової застави на активи платника податків, обов'язок погасити
суму податкового боргу
та можливі наслідки непогашення його у строк.

Відповідно до підпункту “б” пп. 6.2.3 п. 6.2 ст. 6
Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами” друга податкова вимога направляється
не раніше тридцятого календарного дня
від дня направлення (вручення) першої податкової
вимоги, у разі непогашення
платником податків суми
податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога
додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може
містити повідомлення про дату
та час проведення опису активів
платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час
проведення публічних торгів з їх продажу.

Як вбачається з матеріалів справи, податкові вимоги
направлені відповідачу відповідно до наведених положень законодавства.
Обліковою карткою про сплату відповідачем єдиного податку підтверджується
невнесення до бюджету 1573,52 грн., що станом на дату розгляду справи є податковою
заборгованістю останнього.

Згідно з пп. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону України “Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена
платником податків у строки, визначені статтею 5 вказаного Закону, визнається
сумою податкового боргу платника
податків.

Враховуючи вищевикладене, факт наявності у відповідача
податкового боргу у визначеній податковим органом сумі суд вважає встановленим.

Відповідачем не спростовано привильність розрахунку його
податкової заборгованості з єдиного податку, несплата податку у розмірі
заявленому до стягнення підтверджується даними облікової картки платника
податків -відповідача.

Підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону України “Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” встановлено, що підставою для примусового стягнення активів
платників податків в рахунок погашення його податкового боргу є виключно
рішення суду.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості відповідно до пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону
України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами”.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач
суду не надав.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних
повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності
витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір)
стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158-163 КАС України,
адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_2) до Державного бюджету України
(рахунок місцевого бюджету: ГУ ДКУ у Печерському районі міста Києва, ідент. код
26077922, банк одержувача УДК у м. Києві, МФО 820019, код платежу 16050200, р/р
0007) заборгованість по єдиному податку в розмірі 1 573, 52 грн.
(одну тисячу п'ятсот сімдесят три гривні 52 копійки).

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної
інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за
правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд
першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом
двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя

К.С. Винокуров