Справа № 2а-401/08
Суддя: Якухно О.М.
Дата ухвалення: 2008-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-401/08
27 листопада 2008 року
Овруцький районний суд Житомирської області в складі :
головуючого - судді Якухно
з секретарем Каленською Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Овручі справу за
позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення
Корольовської районної ради м.Житомира про стягнення коштів, передбачених
Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, -
Позивач просить стягнути на її користь з відповідача не
виплачені кошти, що передбачені ст.ст.37, 39 Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
Овруцького району, а працює в управлінні Державного казначейства у Овруцькому
районі в м.Овруч, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.
За період роботи їй виплачувались компенсація та доплати, що встановлені в
Законі, не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати, а згідно
постанови КМ України № 836 від 26.07.96, що призвело до порушення її прав.
Розмір недовиплачених коштів за ст.ст.37, 39 Закону становить вказану вище
В судове засідання позивач не з'явилась і просить справу
розглянути без її участі.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився,
будучи повідомленим про час і місце розгляду справи. В своїй заяві заперечує в
Дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що
позов слід задовольнити частково з наступних підстав.
Позивач працює в управлінні Державного казначейства у Овруцькому районі,
яке розташовано в м.Овруч, і проживає в с.Папірня Овруцького району.
З довідки УПСЗН Овруцької РДА вбачається, що виплати передбачені ст.37
Закону проводились останніми, а тому в стягненні вищевказаних коштів з
відповідача слід відмовити.
Відповідно до ст.39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” позивач має право на
відповідні компенсації, доплати та допомоги, які отримувала згідно постанови КМ
України № 836 від 26.07.96 в конкретних розмірах, а зокрема за ст.39 - в сумі
10,5 грн. (в залежності від відпрацьованого часу).
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.
Відповідно до Закону України “Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” передбачені слідуючи виплати :
громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться
доплата у зоні гарантованого добровільного відселення - 2 мінімальні заробітні
Зазначеною вище постановою № 836
усупереч Закону № 796-ХІІ, який визначив кратність одноразової компенсації в
залежності від розміру мінімальної заробітної плати, яка визначається Законом,
встановлено конкретні розміри таких компенсацій і, зокрема :
громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення у зоні
гарантованого добровільного відселення - 1050 тис.крб. (10,5 грн. за гр.реф.).
Відповідно до ст.8 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого
зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та
визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частиною 2 ст.9 КАС України визначено, що у разі
невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України,
міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою
України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу
За таких обставин, коли підзаконний нормативний акт
суперечить Закону, обмежуючи права громадян визначені останнім, застосування
зазначеної постанови неможливе.
населених пунктів Житомирської і Київської областей, віднесених до зони
радіоактивного забруднення внаслідок катастрофи, затвердженого постановою КМ
України № 106 від 23.07.91 та розпорядженням КМ України № 17 від 12.01.93,
м.Овруч відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.
мінімальної заробітної плати в Україні становив: з 2 вересня 1996 року - 15
грн., з 1 січня 1998 року - 45 грн., з 1 липня 1998 року - 55 грн., з 1 січня
1999 року - 74 грн., з 1 квітня 2000 року - 90 грн., з 1 липня 2000 року - 118
грн., з 1 січня 2002 року - 140 грн., з 1 липня 2002 року - 165 грн., з 1 січня
2003 року - 185 грн., з 1 грудня 2003 року - 205 грн., з 1 вересня 2004 року -
237 грн., з 1 січня 2005 року - 262 грн., з 1 квітня 2005 року - 290 грн., з 1
липня 2005 року - 310 грн., з 1 вересня 2005 року - 332 грн., з 1 січня 2006
року - 350 грн., з 1 липня 2006 року - 375 грн., з 1 грудня 2006 року - 400
грн., з 1 квітня 2007 року - 420 грн., з 1 липня 2007 року - 440 грн., з 1
жовтня 2007 року - 460 грн., з 1 січня 2008 року - 515 грн., з 1 квітня 2008
року - 525 грн., з 1 жовтня 2008 року - 545 грн., з 1 грудня 2008 року - 605
В зв'язку з викладеним, розмір недовиплачених коштів за
ст.39 Закону становить:
– з січня по грудень 2001 року : (118х2х2+118х2х29%)-10,5х2-3=515,43 грн.;
грудень 2003 року : (185х2х7+185х2х94%+205х2)-10,5х8-9,84=3252,9 грн.;
грудень 2004 року : (205х2х8+237х2х4)-10,5х12=5050 грн.;
(262х2х74%+262х2х2+290х2х3+310х2х2+332х2х4)-10,5х11-7,74=6947,02 грн.;
(440х2х2+440х2х55%+460х2+460х2х44%+460х2х91%)-10,5х3-5,73-4,57-9,55=4346,06
В стягненні решти суми слід
відмовити за безпідставністю.
Статтею 62 даного Закону визначено,
що роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для
виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої
влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами
господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.
Відповідно до Порядку використання коштів Фонду для здійснення заходів щодо
ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту
населення, затвердженого постановою КМ України від 20.06.00 № 987, та п.п. 2,
4, 5 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМ України № 936 від
20.09.05, розпорядниками коштів є управління праці та соціального захист у
населення, а тому заборгованість підлягає стягненню з відповідача.
позовної заяви вбачається, що позивач не погоджується із діями відповідача щодо
порядку нарахування вищевказаних доплати та допомоги - виходячи із ст.39 Закону
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, а не постанови КМ України № 836 від 26.07.96 , а
тому суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати дії
відповідача неправомірними.
судового збору позивач звільнений згідно п.18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів
України “Про державне мито”.
Керуючись ст.19 Конституції України, ст.39 Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” та ст.ст. 8-11, 18, 71, 160, 161, 162 КАС України, суд, -
Позов задовольнити частково.
управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради
м.Житомир по застосуванню постанови КМ України № 836 від 26.07.96 в частині
визначення ОСОБА_1 розміру доплати громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення за період з січня по березень 2001 року, з квітня
2003 року по грудень 2005 року та з липня по грудень 2007 року неправомірними.
управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради
м.Житомира на користь ОСОБА_1 доплату до заробітної плати (ст.39 Закону України
“Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”) за період з січня по березень 2001 року, з квітня
задоволенні решти вимог відмовити за безпідставністю.
На постанову суду до Київського апеляційного
адміністративного суду через Овруцький районний суд може бути заява про
апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня складання її у повному обсязі, а
апеляційна скарга у такому ж порядку на протязі 10 днів з дня складання постанови у повному обсязі або 20 днів з дня
подання заяви про апеляційне оскарження, з направленням копії скарги до
Київського апеляційного адміністративного суду.
СУДДЯ :