Справа № 7/67
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2007-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

м. Київ

29.10.2007 р.
№ 7/67

За позовом

ОСОБА_1

до

Служба
безпеки України

про

про стягнення
грошової компенсації за продовольче забезпечення військовослужбовців

Головуючий Суддя
Арсірій Р.О.

Судді : Кочан В.М.

Пилипенко О.Є. Секретар
Ісікова О.Г.

Представники сторін:

Від позивача:

ОСОБА_2-представник за довіреністю

Від відповідача

ОСОБА_3 -представник за довіреністю

ОСОБА_1(Позивач) звернувся до суду з адміністративним
позовом до Служби безпеки України про стягнення грошової компенсації а
продовольче забезпечення військовослужбовців.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до Закону
України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей” передбачено матеріальне та інше забезпечення військовослужбовців у
розмірах, що стимулюють заінтересованість громадян України до військової
служби. Крім того, відповідно до зазначеного закону передбачено право
військовослужбовців на отримання компенсації замість речового майна і
продовольчих пайків, у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Позивач зазначив, що всупереч положень зазначеного
закону та Рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 належної йому
грошової компенсації він не отримував, а тому просить суд стягнути з Служби
безпеки України (Відповідач) грошову компенсацію за неотримання продовольчих
пайків у розмірі 15 801,80 грн., інфляційні в розмірі 4 352,5 грн., а також
покласти на Відповідача судовий збір та судові витрати.

Представник Служби безпеки України (Відповідач) надав
суду заперечення проти адміністративного позву, в яких зазначив про те, що на
момент проходження Позивачем військової служби за контрактом дія ч.2 ст.9
Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів
їх сімей” була зупинена на підставі Закону України від 17.02.2000 „Про деякі
заходи щодо економії бюджетних коштів”. У зв'язку з тим, що Відповідач жодним
чином будь-яких прав та охоронюваних законом інтересів Позивача не порушував,
підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши
всі наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали
документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,
Окружний адміністративний суд м. Києва, - встановив:

ІНФОРМАЦІЯ_1 Позивач уклав з Відповідачем Контакт „Про
проходження військової служби у Службі безпеки України особами офіцерського
складу, прапорщиками і мічманами, солдатами і матросами, сержантами і
старшинами” (далі - Контракт).

Відповідно до зазначеного Контракту Позивач добровільно
взяв на себе зобов'язання проходити військову службу за контрактом офіцерського
складу у Службі безпеки України протягом дії Контракту на умовах і в порядку,
встановленими законами та іншими нормативно-правовими актами України, що
регулюють проходження військової служби у Службі безпеки України, сумлінно
виконувати вимоги військових статутів Збройних Сил України, нормативно-правових
актів Служби безпеки України, інших актів законодавства, службою обов'язки,
накази командирів і начальників.

Відповідач зобов'язувався за цим Контрактом забезпечити
Позивачу дотримання соціально-економічних, політичних та особистих прав і
свобод його та членів його сім'ї, включаючи надання пільг, гарантій та
компенсацій, установлених законами та іншими нормативно-правовими актами
України, які визначають статус військовослужбовців та порядок проходження
військової служби, зокрема, фінансове, матеріальне та інше забезпечення
відповідно до норм та порядку, встановлених законодавством України та
нормативно-правовими актами Служби безпеки України; державне обов'язкове
особисте страхування на випадок загибелі, смерті або втрати працездатності, що
сталася внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання,
одержаного у період проходження служби.

Термін контракту становить п'ять років, зІНФОРМАЦІЯ_2.

ІНФОРМАЦІЯ_3 Позивачем було розірвано укладений з
Відповідачем Контракт, що підтверджується Витягом з послужного списку Позивача.

Відповідно до ст.9 Закону України „Про соціальний і
правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей” передбачено, що держава
гарантує військовослужбовцям матеріальне та інше забезпечення у розмірах, що
стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі.
Військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також
речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову
компенсацію замість них.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади,
військового звання, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання,
тривалості та умов військової служби.

Порядок і розміри грошового та матеріального
забезпечення військовослужбовців та компенсації замість речового майна і
продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням
коефіцієнта індексації грошових доходів.

Військовослужбовці та члени їх сімей, які постраждали
внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, користуються всіма пільгами,
передбаченими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За офіцерами, прикомандированими для роботи в органах
державного управління, на підприємствах, в установах, організаціях і вищих
навчальних закладах, зберігаються всі види матеріального забезпечення, гарантії
та пільги за рахунок бюджету Міністерства оборони України, Державної
прикордонної служби України та інших військових формувань. Перелік посад, що їх
можуть займати офіцери, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, відповідно до Закону України „Про деякі
заходи щодо економії бюджетних коштів” призупинено дію ч.2 ст. 9 Закону України
"Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей", в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або
за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна (за
винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки
України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби
України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ
Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який
зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців).

З наданої Позивачем Довідки Відповідача судом
встановлено, що Позивач за час перебування на військовій службі в Службі
безпеки України ІНФОРМАЦІЯ_4 -ІНФОРМАЦІЯ_3) забезпечення продовольчими пайками,
а також грошової компенсації замість них не отримував.

Зазначений факт підтверджується Відповідачем та не
оспорюється ним.

Оскільки Відповідач є розпорядником бюджетних коштів,
якими згідно з п.36 ст.2 Бюджетного кодексу України є бюджетні установи в особі
їх керівників, уповноважені на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних
зобов'язань та здійснення видатків з бюджету, будь-які видатки мають
здійснюватись ним відповідно до асигнувань, що встановлені Законом України про
Державний бюджет на відповідний рік.

Як встановлено судом Законами України про Державний
бюджет України на 2002-2006 роки видатки з Державного бюджету на виплату
грошової компенсації за продовольчі пайки не передбачалося, дію Закону України
„Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів” зупинено не було. Крім того,
відповідно до ч.59 ст.71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”
дію ч.2 ст.9 Закону України „Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей” на 2007 рік зупинено.

Зважаючи на те, що Контракт між Позивачем та
Відповідачем був укладений в період, коли дію ст. 9 Закону України „Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” було
зупинено, підстави для застосування зазначеної статті відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного
судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства
України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії
чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких
рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного
судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем не надано суду належних доказів, які б
підтверджували неправомірність дій, Відповідача.

З огляду на вищезазначене, суд визнає позовні вимоги
необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства
України судові витрати покладаються на Позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 71, 158-163 КАС
України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В
задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Служби безпеки України про
стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення військовослужбовця
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом
адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано. Якщо
було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у встановлений строк постанова набирає законної сили після закінчення
цього строку.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.
ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про
апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної
скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Дата складення та підписання постанови в повному обсязі
-06 листопада 2007 року.

Головуючий Суддя Арсірій
Р.О.

Судді
Кочан В.М.

Пилипенко
О.Є.