Справа № 2а-572/07
Суддя: Сілаков С.М.
Дата ухвалення: 2007-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 2а-572/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08
жовтня 2007 p. Староміський
райсуд м. Вінниці в складі.

головуючого
судді Сілакова С. М.
, при секретарі Ковальчук М. П.,

за участі
представника позивачки ОСОБА_2,
представників відповідачів:

· управління
праці і соціального захисту населення в Староміському районі м. Вінниці -Дзигун О.Л.,

· головного
управління праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради -Іщука
Є.М. ,

· управління
праці та соцзахисту населення Староміської райради м. Вінниці Георгія О.Ю.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до
управління праці та соціального захисту населення Староміської районної ради
м. Вінниці, управління праці і соціального захисту
населення в Староміському районі м.
Вінниці, головного управління
праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради, про стягнення недоплаченої разової щорічної
грошової допомоги,

встановив:

ОСОБА_1звернулась
до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення
Староміської районної ради м. Вінниці
про стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги.

Судом
притягнуто до участі в справі в якості співвідповідачів головне управління
праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради та управління
праці і соціального захисту населення в Староміському районі м. Вінниці.

Позивачка
мотивує свої вимоги тим, що вона є
учасником війни. У 2004 р. вона отримала 65 грн. разової щорічної грошової
допомоги, в 2005 р. - 130 грн., в 2007 р. - 130 грн. Відповідно до Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» суми виплат мали складати: у 2005 р. -
277, 35 грн., у 2005 р. - 996 грн., у 2006 р.

- 1050 грн. Разом недоплата за три
роки склала 1998, 35 грн. Просить стягнути на її

користь недоплачену разову щорічну грошову допомогу, як учаснику війни, (а.сі)

В
судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2. позов підтримав в повному обсязі за
викладених в позовній заяві обставин,
просить його задоволити.

Представник
відповідача - управління праці і соціального захисту населення в Староміському
районі м. Вінниці Дзигун О.Л. позов не
визнала, суду пояснила, що конкретний розмір даних виплат встановлено
Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний рік. Тобто, до компетенції управління входить лише
здійснення виплати даної допомоги, а не
визначення розмірів виплат. Крім того,
управління праці і соціального захисту населення в Староміському районі
м. Вінниці не є належним відповідачем, оскільки воно створено з 01.08.2006 р. і
виплату разової щорічної грошової допомоги відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» в 2005-2006 роках не проводило, а в 2007 році - лише подавало списки пільговиків, виплатою ж займалось головне управління праці
і соціального захисту населення Вінницької міської ради. Просить застосувати
строк звернення до адміністративного суду відповідно до ст. 99
КАС України і відмовити в задоволенні

позову, як по суті так
і за пропуском
строку звернення до суду,
оскільки позивачем не надано доказів про поважність причин пропуску строку звернення
до суду.

Представник
відповідача - управління праці та соціального захисту населення Староміської
районної ради м. Вінниці Георгій О.Ю.
позов не визнав, пояснивши, що управління праці та соціального захисту
населення Староміської районної ради м.
Вінниці є неналежним відповідачем.
На даний час при виконкомі Староміської райради управління праці та
соціального захисту населення юридично існує,
воно не ліквідоване, але всі його
працівники і повноваження перейшли до новоствореного управління. Управління
праці та соціального захисту населення Староміської райради м. Вінниці не фінансується і не має можливості
проводити виплату разової щорічної грошової допомоги відповідно до Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»,
всі списки осіб, які мають право
на допомогу, знаходяться в
новоствореному управлінні. Також просить застосувати положення ст. 99
КАС України і в задоволенні позову відмовити як по суті так і за пропуском
строків щодо вимог за 2005-2006 роки,
вважає, що доказів поважності
причин пропущення строку для звернення до суду не надано.

Представник
відповідача - головного управління праці і соціального захисту населення
Вінницької міської ради - Іщук Є.М.
позов не визнав, пояснивши, що головне управління здійснювало в 2007 р.
виплату щорічної разової допомоги за рахунок коштів державного бюджету у
розмірах, передбачених Законом України
«Про державний бюджет України на 2007 рік»,
на підставі розрахункових документів,
поданих управліннями праці і соціального захисту населення в районах м. Вінниці. Крім того, вимога про стягнення зазначених коштів з
головного управління і взагалі з органів місцевого самоврядування є
неправомірною, оскільки головне
управління є виконавчим органом міської ради і лише здійснює делеговані йому
повноваження органів виконавчої влади виключно щодо виплати зазначеної допомоги
та не уповноважене призначати та визначати розмір допомоги і компенсації.
Органи місцевого самоврядування не можуть нести відповідальність за діяльність
законодавчої гілки влади, яка приймає
закони, а також найвищого органу
виконавчої влади - Кабінету Міністрів України,
який встановлює порядок здійснення виплат відповідно до законів України
про державний бюджет України на відповідний рік. Крім того, просить застосувати строк звернення до
адміністративного суду відповідно до
ст. 99 КАС України і в
задоволенні позову відмовити як по суті,
так і за пропуском строку.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши та оцінивши
матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом
встановлено, що позивачка є учасником
війни, (а.с. 4)

Відповідно
до ст.
14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5
травня учасникам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком.

Законом
України «Про державний бюджет України на 2004 рік» виплата разової щорічного
грошової допомоги учасникам війни не передбачена, а законами України «Про Державний бюджет
України на 2005 рік», «Про Державний
бюджет України на 2006 рік» передбачено,
що виплата щорічної разової допомоги учасникам війни згідно Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» здійснюється у твердій грошовій сумі відповідно в розмірі
130 грн. та 130 грн.

Позивачка
отримала кошти в 2005-2006 р.
в зазначених сумах (а.с. 2).

Згідно
п.1 ч.2 ст. 92 Конституції України виключно законами
України встановлюються Державний бюджет України і бюджетна система України.

Крім
того, виключно законом про Державний
бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір і цільове спрямування
цих видатків (ч. 2 ст. 95 Конституції України).

Відповідно
до вимог ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність з
дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, рішення Конституційного Суду України №
20-рп/2004 від 01.12.2004 p., яким визнано неконституційним положення ст. 44
Закону України «Про державний бюджет України на 2004 рік» щодо обмеження
виплати щорічної разової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» ухвалено 01.12.2004 p., тобто після виплати такої допомоги в 2004
році і не може бути застосоване як підстава для звернення до суду з позовом про
стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги за 2004 рік.

Положення ст. 34
Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік» та положення ст. 30
Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» в Конституційному
Суді України на предмет неконституційності не розглядались, тому вони не втратили своєї чинності.

Вищевказаним
рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2004 від 01.12.2004 р. визнано
неконституційним положення ст. 44 Закону України «Про державний бюджет України
на 2004 рік», а тому аналогія закону або
права до цих правовідносин не може бути застосована ( на наступні роки ).

Крім
того, згідно ч. 2 ст. 99
КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється
річний строк, який обчислюється з
дня, коли особа дізналась або повинна
була дізнатись про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Пропущення
строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволення адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін (
ст. 100 ч. 1 КАС України ).

Позовні
вимоги щодо стягнення недоплаченої допомоги за 2004, 2005 р. і 2006 р. позивачкою пред'явлено до
суду з пропуском річного строку. Представники відповідачів наполягають на
відмові в задоволенні позову ще й в зв'язку з пропуском зазначеного строку.
Доказів про поважність причин пропуску строку позивачкою суду не надано.

За таких
обставин суд вважає, що в задоволенні
позову ОСОБА_1. слід відмовити.

Керуючись ст. ст.
92, 95, 152 Конституції України, ст.
ст. 71, 99,
100, 138, 160-163,
167, п. 5 розділу 7 (Прикінцевих
та перехідних положень) КАС України, суд

постановив:

В позові
ОСОБА_1до управління праці та соціального захисту населення Староміської
районної ради м. Вінниці, управління праці і соціального захисту
населення в Староміському районі м.
Вінниці, головного управління
праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради про стягнення
недоплаченої разової щорічної грошової допомоги відмовити.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду може бути подана протягом 10 днів з
дня складання постанови в повному обсязі,
апеляційна скарга на постанову суду подасться протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження через Староміський рай суд м. Вінниці до Київського апеляційного адміністративного
суду.