Справа № 2а-25/2008
Суддя: Степаненко О.А.
Дата ухвалення: 2008-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

В А 2-а-25/2008 р.
6 листопада 2008 року Сумський районний суд Сумської області
під головуванням судді Степаненка О.А., при секретарі Токаревій В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за
адміністративним позовом виконавчого
комітету Сумської міської ради до ОСОБА_1 про розірвання договорів на
перевезення пасажирів на постійних міських маршрутах за невиконання умов
Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, зазначаючи, що на підставі підпункту 12 ст. 30, 40 Закону України «Про місцеве самоврядування
в Україні», ч.3 ст. 35 Закону України „Про
автомобільний транспорт", за результатами конкурсу, проведеного за
рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 45 від 23.01.2007 року
«Про проведення конкурсу на перевезення пасажирів на міських маршрутах м. Суми» з відповідачем ОСОБА_1 був укладений
договір № 3-14 від 03.08.2007 року,
договір № 6-9 від 03.08.2007 року та договір № 31-11 від03.08.2007 року «На перевезення пасажирів на
постійних міських маршрутах автобусами в режимі маршрутного таксі». Відповідно до цих договорів фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 отримав право здійснювати транспортні послуги у вигляді перевезення
пасажирів та багажу на маршрутах
загального користування №№ 3, 6 та 31 в м. Суми. 11 лютого 2008 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не здійснив надання послуг по перевезенню згідно
вищезазначених договорів. Вказані в
договорах автобуси не виїхали на свої маршрути. Отже, відповідач порушив умови
договорів на перевезення пасажирів, зокрема, п.п. 1.2., 2.2.2., 2.2.11. ,
2.2.13 договорів, тому позивач просив постановити рішення, яким достроково
розірвати договори на перевезення
пасажирів на постійних міських маршрутах автобусами в режимі маршрутного
таксі, укладених між позивачем та відповідачем.

В
судовому засіданні представник позивача підтримав свої вимоги в повному обсязі,
розірвати договори на перевезення пасажирів, укладені з відповідачем.

Відповідач
в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був своєчасно
і належним чином повідомлений, що підтверджується його розпискою, що мається в
матеріалах справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Заслухавши
пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд не
вбачає підстав для задоволення позову.

Відповідно до підпункту
12 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчого комітету Сумської міської
ради належить залучення на договірних засадах підприємств, установ та
організацій, що не належать до комунальної
власності, для участі в обслуговуванні населення засобами транспорту і зв'язку.
Статтею 40 цього Закону передбачено, що виконавчі органи міських рад, крім повноважень передбачених
Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні», здійснюють й інші надані їм законом повноваження. Частиною 3 ст. 35 Закону України
„Про автомобільний транспорт" встановлено,
що перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні
перевізники на автобусних маршрутах
загального користування на договірних умовах із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

На
виконання цих вимог і на підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської
ради № 45 від 23.01.2007 року «Про проведення конкурсу на перевезення пасажирів на міських
маршрутах м. Суми» був проведений конкурс. За результатом конкурсу по перевезенню за 2007 рік
із переможцем фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 , відповідачем по справі, був укладений договір № 3-14 від 03.08.2007 року,
договір № 6-9 від 03.08.2007 року та договір № 31-11 від 03.08.2007 року «На перевезення
пасажирів на постійних міських маршрутах автобусами в режимі маршрутного таксі».( ар.с. 10, 11, 12, 13).

Відповідно
до цих договорів фізична особа-підприємець ОСОБА_1 отримав право здійснювати
транспортні послуги у вигляді перевезення пасажирів та багажу на маршрутах загального
користування №№ 3, 6 та 31 в м. Суми.

Та
обставина, що 11 лютого 2008 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не здійснив надання
послуг по перевезенню згідно вищезазначених договорів, фактично не оспорюється
сторонами. Вказані в договорах автобуси не виїхали на свої маршрути, що підтверджується актом
«Про відсутність маршрутних таксі на маршрутах міста Суми» від 11 лютого 2008 року ( ар.
с. 14).

Разом з
тим, загальновідомо, що 11 лютого 2008 року в м. Суми відбувся страйк перевізників,
в ході якого в цей день не вийшли на маршрути і інші перевізники, в тому числі
і автомобілі ОСОБА_1 Причиною проведення страйку перевізників було те, що
останні були незгодні з тарифами на надання послуг по перевезенню пасажирів і
метою проведення страйку було змусити органи місцевого самоврядування
підтримати вимогу перевізників про підвищенням тарифів на проїзд до 1 гривні 50
копійок.

У відповідності з ст. 17, 18
Закону України „ Про порядок вирішення трудових спорів( конфліктів) страйк -
це тимчасове колективне
добровільне припинення роботи працівниками (невихід на роботу,
невиконання своїх трудових обов'язків)
підприємства, установи, організації
(структурного підрозділу) з метою
вирішення колективного трудового
спору (конфлікту). Відповідно до статті 44 Конституції України (
254к/96-ВР ) ті, хто
працює, мають право
на страйк для
захисту своїх економічних і
соціальних інтересів.

Отже,
відмовляючи в позові, суд виходить з того, що відповідач скористався своїм правом
на страйк шляхом невиконання договорів, укладених з позивачем і причини порушення умов договору були
поважними.

Крім
того, як пояснив в судовому засіданні представник позивача, невихід автомобілів
відповідача на маршрути був єдиним порушенням з його боку, з зазначеного часу
умови договорів на перевезення пасажирів відповідачем виконуються належним
чином.

У
відповідності з п. 4.2., 4.2.1, 4.2.2. Договір може бути розірвано достроково у
випадку порушення умов договору і у інших випадках.

Разом з тим, однократне порушення договору не тягне за
собою автоматичне розірвання договору і не передбачає саме такі наслідки
порушення договірних зобов'язань. Більше того, відповідальність за порушення
зобов'язань, не пов'язана з розірванням договору, передбачена і п.п. 3.1.
Договорів , у відповідності з якими сторони за невиконання або неналежне
виконання умов договорів несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

У відповідності з ст. 526, 527, 623 Цивільного кодексу України зобов*язання
має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного
кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання. В разі невиконання
або неналежного виконання зобов'язання боржником він зобов'язаний
відшкодувати кредитору завдані цим
збитки. Під збитками розуміється витрати, понесені кредитором, втрата або
пошкодження його майна, а також неотримані кредитором доходи, які він отримав
би, якщо б зобов'язання було виконано боржником. У відповідності з ст. 546, 623 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки.

Таким
чином, діючим законодавством передбачені і інші санкції за невиконання
договірних зобов'язань, крім розірвання договорів на перевезення пасажирів.

Отже,
позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовами про відшкодування
завданих невиконанням договорів перевезення збитків, якщо вважає, що
відповідачем порушені його права або завдана шкода.

Факт
однократного, внаслідок страйку, невиїзду на маршрути маршрутних таксі
відповідача не може бути підставою для висновку про те, що відповідач без
поважних причин систематично не виконує укладені з позивачем договори на
перевезення пасажирів.

Відмовляючи
в задоволенні позову, суд враховує також і те, що в разі розірвання договорів
на перевезення пасажирів, умови яких на даний час добросовісно виконаються
відповідачем, може ускладнити і без того складну ситуацію з перевезенням
пасажирів на маршрутах, які на даний час обслуговують автомобілі відповідача.

За
таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. ст. ст. 7-9, 11, 69-71, 159, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства України, ст. 30, 40 Закону України «Про місцеве самоврядування
в Україні», ст. 35 Закону України „Про
автомобільний транспорт", ст. ст. 651 ст. 526, 527, 623 ЦК
України, суд

П
О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні адміністративного позову виконавчого комітету Сумської міської ради до
ОСОБА_1 про розірвання договорів на перевезення пасажирів на постійних міських
маршрутах за невиконання умов договору за безпідставністю позовних вимог.

Заяву про апеляційне оскарження постанови може
бути подано протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Харківського адміністративного
апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви
про апеляційне оскарження.

Постанова суду набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження або апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлений 11 листопада 2008 року

Суддя