Справа № 2а-45/08
Суддя: Ярош С.В.
Дата ухвалення: 2008-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-45/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2008 року
Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді
Ярош С.В.

при секретарі
Гончарової-Парфьонової О.О.

за участю адвоката
ОСОБА_1

розглянули у відкритому судовому засіданні в місті Одесі
адміністративну справу за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до ГУ МВС
України в Одеській області про визнання неправомірним та скасування наказу начальника ГУМВС України в Одеській
області про звільнення і виплату
грошового та речового забезпечення за встановленими нормами за час вимушеного
прогулу, суд, -

Встановив:

Позивач
звернувся з позовом до відповідача про про визнання неправомірним та скасування
наказу начальника ГУМВС України в Одеської області про звільнення і виплату грошового та речового забезпечення за встановленими
нормами під час вимушеного прогулу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з
26 грудня 1998 року він проходив службу в органах МВС та займав посаду інженера
- програміста Ізмаїльського МРЕВ ДАІ.

31
грудня 2002 року прокуратурою м. Ізмаїла Одеської області йому було пред'явлено
обвинувачення у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, після
чого, під час його чергування на роботі, в присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
начальник Ізмаїльського МРЕВ ДАІ Одеської області - Бурдик Д.В. витребував від
нього написання рапорту на ім'я начальника ГУМВС України в Одеської області про
звільнення за власним бажанням без вказування на рапорті дати його написання.

У той же
день, вказаний рапорт було зареєстровано у журналі вихідної кореспонденції,
однак за 19 грудня 2002 року, з приводу чого йому було пояснено, що у разі якщо
не буде закінчено кримінальну справу, його буде звільнено за власним бажанням.

14 січня
2003 року він дізнався, що його рапорт направлено начальнику ГУМВС України в
Одеській області, тому написав та зареєстрував інший рапорт, з проханням не
розглядати рапорт про звільнення.

До 23
січня 2003 року він продовжував працювати та виконувати свої посадові
обов'язки. Однак, у лютому 2003 року його було викликано до відділу кадрів
ГУМВС України в Одеської області, де під розпис в особистій справі ознайомили з
наказом начальника ГУМВС України в Одеській області від 23 грудня 2002 року про
звільнення за власним бажанням.

У
судовому засіданні позивач свій позов підтримав, просив його задовольнити,
Визнати неправомірним та скасувати наказ начальника УМВС України в Одеській
області № 487 о/с від 23 грудня 2002 року, яким його звільнено з органів УМВС
України за власним бажанням, поновити його на роботі в органах ГУМВС України в
Одеській області на посаді, рівнозначній тій, яку він займав до звільнення та
стягнути з ГУМВС України в Одеській області на його користь грошове та речове
забезпечення, яке було встановлено законодавством, нормами за один рік.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позовна заява
підлягає задоволенню.

Дійсно, як
встановлено у судовому засіданні, 26 грудня 1998 року ОСОБА_2 проходив службу в
органах МВС та займав посаду інженера - програміста Ізмаїльського МРЕВ ДАІ.

31
грудня 2002 року прокуратурою м. Ізмаїла Одеської області йому було пред'явлено
обвинувачення у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, після
чого, під час його чергування на роботі, в присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
начальник Ізмаїльського МРЕВ ДАІ Одеської області - Бурдик Д.В. витребував від
нього написання рапорту на ім'я начальника ГУМВС України в Одеської області про
звільнення за власним бажанням без вказування на рапорті дати його написання.

У той же
день, вказаний рапорт було гареєстровано у журналі вихідної кореспонденціЗ(
мднак за 19 грудня 2002 рок з приводу чого позивачу було пояснено, що у разі
якщо не буде закінчено кримінальну справу, його буде звільнено за власнид
бажанням.

14 січня
2003 року ОСОБА_2 дізнався, що його рапорт направлено начальнику ГУМВС України
в Одеській області, тому написав та зареєстрував_інший рапорт, з проханням не
розблядати рапорт про звільнення.

До 23
січня 2003 року він продовжу2ав працювати та виконувати свої посадові
обов'язки. Однак, у лютому 2003 року його було викликано до відділу кадрів
ГУМВС України в Одеської області, де під розпис в особистій справі ознайомили з
наказом начальника ГУМВС України в Одеській області від 23 грудня 2002 року про
звільнення за власним бажанням.

Всі
виазані обставини дають суду підстави
для задоволення позову, бо у позивача не було наміру для звільнення з посади,
ві= своєчасно сповістив керівнацтво про
намір продовжувати працювати, та
продовжував до 23 січня 2003 року.

Визнаваючи наказ неправомірним суд
вважає що є підстави, для поновлення
позивача на посаді, але у теперішній
час посаду яку він займав ліквідовано,
тому суд вважаєёщо він повинен бути поновлен на
рівнозначній посаді з виплатою грошового та речового забезпечення, яке
було встановлено законодавством, нормами за один рік.

Керуючись ст. 55, 160 ч.3, 161 ч.1 п. 6, 162 ч. 1, 2
п. 1, 2 КАС України, п. п.
8,,24, 63 „и” „Положення про проходження
служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ УРСР”,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.91 N 114, суд, -

Постановив:

Адміністративний
позов ОСОБА_2 до ГУМВС України в Одеській області про визнання
неправомірним та скасування наказу
начальника ГУМВС України в Одеській області про звільнення і виплату грошового та речового забезпечення за встановленими
нормами за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Визнати
неправомірним та скасувати наказ начальника УМВС України в Одеській області №
487 о/с від 23 грудня 2002 року, яким звільнено ОСОБА_2 з органів УМВС України
за власним бажанням.

Поновити
ОСОБА_2 на роботі в органах ГУМВС України в Одеській області на посаді,
рівнозначній тій, яку він займав до звільнення.

Стягнути з ГУМВС
України в Одеській області на користь ОСОБА_2 грошове та речове забезпечення,
яке було встановлено законодавством, нормами за один рік.

Постанова може
бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного адміністративного суду
Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги з подачею її копії до
апеляційної інстанції.

Суддя