Справа № 5/56
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2007-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД міста КИЄВА
вул. Десятинна, 4/6
№ 5/56
Окружний адміністративний суд міста
головуючого - судді Кочана В.М.,
суддів Вовка П.В., Ковзеля П.О.,
секретаря судового засідання Стріхи
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративний позов
Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія
Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України,
третя особа на стороні відповідача ОСОБА_1
скасування рішення про застосування заходів впливу,
ТДВ "Страхова компанія
"Ніка" заявило адміністративний позов про скасування рішення
Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України про
застосування заходів впливу (припису) від 19.07.2007 року №СК-08/07-647.
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала і пояснила, що за скаргою громадянина
ОСОБА_1. було проведено безвиїзну перевірку ТДВ СК "Ніка". Комісія
прийшла до висновку, що позивач не виконав обов"язку страховика при
настанні страхового випадку по здійсненню виплати страхового відшкодування гр.
ОСОБА_1. в передбачений договором строк та невиконання обов"язку
страховика здійснити виплату страхового відшкодування згідного з договором
страхування або законодавством. Оскаржуваним приписом Комісія зобов"язала
позивача вжити заходів для усунення виявлених порушень вимог ст.ст. 20, 25
Закону України "Про страхування". Даний припис, на думку представника
позивача, є протиправним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки умови
договору страхування були порушені гр. ОСОБА_1.
Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив. Пояснив, що за результатами перевірки ТДВ СК "Ніка" комісія прийшла до
висновку, що позивач не виконав обов"язку страховика при настанні
страхового випадку по здійсненню виплати страхового відшкодування гр. ОСОБА_1.
в передбачений договором строк та невиконання обов"язку страховика
здійснити виплату страхового відшкодування згідного з договором страхування або
законодавством. Оскаржуваним приписом Комісія зобов"язала позивача вжити
заходів для усунення виявлених порушень вимог ст.ст. 20, 25 Закону України
Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід
відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до частини другої статті
35 Закону України „Про страхування" державний нагляд за страховою
діяльністю на території України здійснюється Уповноваженим органом та його
Згідно зі статтею 4 Закону України
„Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг України"
послуги у сфері страхування вважаються фінансовими.
Пунктом 1 Положення про Державну
комісію з регулювання ринків фінансових послуг України, затвердженого Указом
Президента від 4 квітня 2003 року N 292/2003 (далі - Положення) визначено, що
Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України є центральним
органом виконавчої влади зі спеціальним статусом. Державна комісія з
регулювання ринків фінансових послуг України - це спеціально уповноваж:ений
орган виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг у мезюах,
визначених законодавством.
Згідно з підпунктом З пункту 4
Положення Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України
відповідно до покладених на неї завдань та у межах своєї компетенції здійснює
нагляд за діяльністю страхових компаній та страхових брокерів.
Відповідно до пункту 10 частини
першої статті 28 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання
ринків фінансових послуг" уповноважений орган у межах своєї компетенції у
разі порушення законодавства про фінансові послуги, нормативно-правових актів
Уповноваженого органу застосовує заходи впливу та накладає адміністративні
Відповідно до підпункту 2 пункту
1.1 Положення про застосування Державною комісією з регулювання ринків
фінансових послуг України заходів впливу, затвердженого розпорядженням
Держфінпослуг від 13 листопада 2003 року № 125, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України З грудня 2003 року за № 1115/8436 (далі - Положення про
застосування заходів впливу), порушення законодавства про фінансові послуги
-протиправна дія чи бездіяльність юридичних осіб та/або фізичних осіб
-підприємців, яка посягає на встановлений порядок надання фінансових послуг
(послуг у сфері страхування).
Відповідно до підпунктом 4 пункту 4
Положення Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України
відповідно до покладених на неї обов'язків проводить самостійно чи разом з
уповноваженим органом виїзні та безвиїзні перевірки діяльності фінансових
Згідно з підпунктом г) пункту 3.1
розділу з правил проведення перевірок Державною комісією з регулювання ринків
фінансових послуг України, затверджених розпорядженням Державної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг України від 28 жовтня 2003 року № 96, зареєстрованих
в Міністерстві юстиції України 19 грудня 2003 р. за № 1184/8505 (далі - Правила
перевірки Держфінпослуг), інспекції (перевірки) можуть проводитися, якщо подано
заяву (скаргу, повідомлення) про порушення суб'єктом нагляду норм законодавства
у сфері фінансових послуг (послуг у сфері страхування).
На адресу Держфінпослуг надійшла
скарга громадянина ОСОБА_1від 25.05.07 щодо виплати не у повному обсязі
страхового відшкодування по страховому випадку, який мав місце 23.12.06 по вул.
Стеценка в м. Києві з автомобілем РORCHE BOXTER, д/н АА 1777ВЕ, що
застрахований у Товаристві з додатковою відповідальністю „Страхова компанія
22.06.07 Держфінпослуг було
проведено безвиїзну перевірку Позивача відповідно до скарги гр. ОСОБА_1. від
25.05.07. За результатами перевірки було складено акт безвиїзної перевірки
Товариства з додатковою відповідальністю „Страхова компанія „Ніка" від
22.06.2007 року за № 08/3-132 (далі Акт).
Перевіркою було встановлено та
зафіксовано порушення Позивачем вимог
ст.ст. 20, 25 ЗУ «Про страхування». Розглянувши зазначений Акт, відповідач в
особі заступника Голови Держфінпослуг Є. Григоренко прийняв рішення про
застосування заходу впливу у вигляді Припису від 19.07.07 № ск-08/07-647, яким
зобов'язав позивача вжити заходи для усунення виявлених порушень вимог ст. 20
ЗУ «Про страхування», в частині невиконання обов'язку страховика при настанні
страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений
договором строк та ст. 25 ЗУ «Про страхування», в частині невиконання обов'язку
страховика здійснити виплату страхового відшкодування згідно з договором
страхування або законодавства, та вжити заходів для недопущення аналогічних
положень при подальшому здійсненні діяльності у сфері страхування.
позивача про невиконання ОСОБА_1. умов договору страхування є необгрунтованими,
виходячи з наступного.
Відповідно до скарги громадянина
ОСОБА_1від 25.05.07 додавався Договір НОМЕР_1 та в Акті вказано положення
договору НОМЕР_1, якими керувався відповідач встановлюючи вказані вище
порушення вимог діючого законодавства України.
Згідно зі ст. 509 ЦК України,
зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони (кредитора)
певну дію, а кредитор
має право вимагати
від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України.
Відповідно зі ст. 990 ЦК України,
ст. 25 Закону України «Про страхування»здійснення страхових виплат і виплата
страхового відшкодування проводиться згідно з договором страхування.
Судом встановлено, що за
результатами експертної оцінки вартість відновлюваного ремонту автомобіля
ОСОБА_1. складає 359071,99 грн., що складає більше ніж 70% від вартості
ТЗ. З аналізу страхового акту НОМЕР_2
вбачається, що розрахунок суми проводився наступним чином: 500 000,00 (страхова
сума у повному обсязі) - 0,00 грн. (франшиза) -116150,00 (залишкова вартість ТЗ
згідно протоколу - узгодження №1) = 383850,00 грн.
Можливість підписання
протоколу-узгодження про зменшення суми страхового відшкодування взагалі не
передбачений умовами договору.
Таким чином, без врахування
протоколу узгодження, страховик повинен був сплатити 500 000,00 страхової суми,
яка визначена як 100 % сума страхового відшкодуванні.
Розділом 16 договору НОМЕР_1
добровільного страхування наземного транспорту встановлено порядок виплати
страхового відшкодування (за винятком викрадення).
У відповідності з п.16.2 договору
НОМЕР_1 добровільного страхування наземного транспорту страхувальник має право,
якщо збиток оцінюється в 70% та більше від страхової суми, звернутися до
Страховика з відмовою від своїх прав на застрахований автотранспортний засіб з
метою одержання страхового відшкодування у повному обсязі.
Отже, ця норма договору не
встановлює обов'язок страхувальника звернутися до страховика з заявою до
Страховика з відмовою від своїх прав на застрахований автотранспортний засіб з
метою одержання страхового відшкодування у повному обсязі.
Таким чином, Страховик міг і не
отримувати від Страхувальника відмову, а отже положення п.п. 16.2.1. п.16.2
Договору страхування НОМЕР_1 в частині, якщо страховик приймає від відмову
Страхувальника від своїх прав на застрахований автотранспортний засіб, він
виплачує суму страхового відшкодування як то передбачено умовами, позивачем
застосовуються необґрунтовано.
Звідси, доводи позивача, що
страхове відшкодування підлягає виплаті після передання страхувальником у
власність Страховику пошкодженого автотранспортного засобу є безпідставним.
Таким чином, рішення Держфінпослуг (припис)
про порушення позивачем ст. 20 ЗУ «Про страхування»щодо невиконання обов'язку
страховика при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового
відшкодування у передбачений договором строк; ст. 25 ЗУ «Про страхування»щодо
невиконання обов'язку страховика здійснити виплату страхового відшкодування
згідно з договором страхування або законодавством грунтується на законі та
зібраних по справі доказах , а тому рішення про застосування заходу впливу є
правомірним і таким, що не підлягає скасуванню.
На підставі ст.ст. 20, 25, 35
Закону України "Про страхування", керуючись ст.ст. 2, 7, 17, 94, 158,
161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
задоволенні позовних вимог відмовити.
Постанова відповідно до ч. 1 ст.
254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим
Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
постанови суду та апеляційної скарги. Заява про апеляційне оскарження постанови
суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня складення постанови у повному обсязі. Апеляційна скарга
на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються Київському апеляційному адміністративному суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва.

Головуючий - суддя
Кочан В.М.

судді
Вовк П.В.

Ковзель П.О.

Дата підписання постанови 26.11.2007 року.