Справа № 2-а-209/07
Суддя: Миргород B.C.
Дата ухвалення: 2007-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-209/07року
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2007 року Бериславський районний суд Херсонської
області у складі:

головуючого: Миргород B.C.

при секретарі: Бондаренко
Г.В.

за
участю представника позивача Стародубець
В.Я.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі Херсонської області цивільну
справу за адміністративним позовом ОСОБА_1до Управління праці та соціального
захисту населення Бериславської райдержадміністрації Херсонської області, третя особа - Державне казначейство України в
Херсонській області про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні
дії, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з зазначеним позовом,
посилаючись на те, що він
являється інвалідом II групи. З часу встановлення йому статусу інваліда війни
позивач систематично отримував щорічну грошову допомогу, але в 2007 році йому стало відомо, що разові грошові допомоги, які отримував є значно меншими, ніж передбачено Законом України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" і відповідно недоотримав грошову допомогу за 2005-2007 роки в
розмірі 7604 грн.. Просить зобов'язати Управління праці та соціального захисту
населення Бериславської районної державної адміністрації провести виплату
недоотриманої ним щорічної одноразової грошової допомоги в сумі 7604 грн..

В
судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, з підстав викладених в позовній заяві.

Представник
позивача в суді підтримав думку свого довірителя, доповнив,
що згідно ст. 13 Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту" визначено, що щорічно до
05 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах;
інвалідам 1 групи-десять мінімальних пенсій за віком, II групи-вісім
мінімальних пенсій за віком; НІ групи-сім мінімальних пенсій за віком.

Стаття 2
даного Закону встановлює, що права та
пільги для ветеранів війни і членів їх сімей,
встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього
Союзу РСР, не можуть бути скасовані без
їх рівноцінної заміни; нормативні акти органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, які обмежують
права і пільги ветеранів війни,
передбачені цим Законом, є
недійсними. В результаті прийняття законів,
які звужують зміст та обсяг законних прав його довірителя на отримання
щорічної одноразової грошової допомоги,
передбаченої Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з 2005 року і до цього часу він недоотримав
грошову допомогу на суму 7604грн., яку
просять стягнути з відповідача.

Представник
відповідача в судовому засіданні за дорученням ОСОБА_2. позов не визнала, суду пояснила, що позивачу виплачено щорічну разову допомогу
відповідно до діючого законодавства,
вірно і в повному обсязі та його права не були порушені.

Представник
третьої особи в судовому засіданні за дорученням ОСОБА_3. позов не
визнала, суду пояснила, що до них не надходили документи про виплату
такої допомоги позивачу, якщо такі
документи надійдуть, належним чином
оформлені та при наявності бюджетних коштів то кошти будуть сплачені.

Дослідивши
надані сторонами документи у їх сукупності,
в межах заявлених вимог, давши їм
оцінку, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню
з наступних підстав:

З
посвідчення серія НОМЕР_1(а.с. 5) ОСОБА_1. є інвалідом II групи і
має право на пільги, встановлені
законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Згідно ст. ІЗ
ч.4 Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" визначено, що щорічно до 05 травня інвалідам війни
виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам 1 групи-десять
мінімальних пенсій за віком, II
групи-вісім мінімальних пенсій за віком; III групи-сім
мінімальних пенсій за віком.

Відповідно
до Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" відповідачем здійснювалась виплата
інвалідам війни 2 групи , в розмірі 330
грн., на 2006 рік в розмірі 330
грн., а в 2007 році в розмірі 360 грн.
Зазначені суми позивачем отримані, про
що не заперечували сторони по справі (а.с. 10).

Відповідно
до постанови КМУ від 18.02.2004 року №177 Міністерство фінансів України і
Державне казначейство України забезпечують щороку до 10 квітня виділення коштів
Міністерству праці та соціальної політики України для виплати разової грошової
допомоги ветеранам війни у розмірах,
установлених законом про державний бюджет на відповідний рік за
програмою 2501150 «Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни» для
подальшого перерахування їх місцевим органам праці та соціального захисту
населення.

Частиною
5 ст. 13 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" зазначено, що інвалідам
війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується: інвалідам 11 групи -40 %
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Дію
частини 5 ст. 13 зупинено на 2007 рік в
частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги, згідно із Законом № 489-У (489-16) від
19.12.2006 року. Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірах : інвалідам 11 групи -вісім мінімальних пенсій за
віком.

Частиною
2 ст. 95 Конституції України
передбачено, що виключно законом про
Державний бюджет України визначаються будь які видатки держави на
загальносуспільні потреби, їх розмір і
цільове спрямування.

Рішенням
Конституційного Суду України №6-рп від 09.07.2007 року визнані такими, що не відповідають Конституції України ( є
неконституційними), такі положення
Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» - стаття 29, за якою у 2007 році виплата щорічної разової
допомоги відповідно до законів України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
здійснюється у таких розмірах: інвалідам 11 групи - 360 грн.

Позивач
недоотримав грошову допомогу за 2005-2007 роки в розмірі 7604 грн.

З
рішення Конституційного Суду України №5-рп/2002 від 20.03.2002 року
вбачається, що оскільки для значної
кількості громадян України пільги,
компенсації і гарантії, право на
які передбачено чинним законодавством, є
достатком до основних джерел існування,
необхідною складовою конституційного права на забезпечення достатнього
життєвого рівня (стаття 48 Конституції України), який принаймні не може бути нижчим від
прожиткового мінімуму, встановленого
законом (частина третя статті 46 Конституції України), то звуження змісту та обсягу цього права
шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. .22 Конституції України не допускається.
Зупинення його дії можливе за умови введення відповідно до пункту 31 частини
першої статті 85, пункту 19 частини
першої статті 92 Конституції України надзвичайного стану (стаття 64 Конституції
України).

Статтею
8 Конституції України визначено і діє принцип верховенства права. Конституція
України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти
приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми
Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних
прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції
України гарантується.

Суд
вважає, що позивач має право на
отримання разової щорічної грошової допомоги,
оскільки є інвалідом II групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для
ветеранів війни - інвалідів війни.

29.05.2007
року позивач отримав відмову стосовно донарахування разової грошової допомоги
за 2005-20207 роки.

Оскільки
строк позовної давності, встановлений ст. . 99 КАС України становить 1
рік, з часу, коли особа дізналась або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів, то суд
вважає, що позивач вищезазначений строк
не пропустив.

Відповідно
до постанови КМУ №486 від 11.04.2002 року,
встановлено, що виплати разової
грошової допомоги здійснюється органами праці та соціального захисту населення.

Згідно
п.11 Типового положення про управління праці та соціального захисту населення
районної, районної у м. Києві та Севастополі
державної адміністрації, що затверджено
постановою Кабінету Міністрів України від 29.09.2000 року №1498 і додатку з
Примірного переліку управлінь, відділів
та інших структурних підрозділів райдержадміністрації затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 11.05.2005 року №328 «Про структуру місцевих
державних адміністрацій», управління
праці районної державної адміністрації є самостійним структурним підрозділом
районної державної адміністрації зі статусом юридичної особи, який з питань покладених на нього
завдань, самостійно виступає стороною в
суді.

Відповідно
до покладених завдань та повноважень головним розпорядником коштів, що виділяються з Державного бюджету на
виплату щорічної грошової допомоги,
передбаченої Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" є
Головне управління праці та соціального захисту обласної державної
адміністрації, яке також відповідно до
підпункту 16 пункту 4 Типового положення про головне управління праці та
соціального захисту населення, що
затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.09.2000 року №1498
здійснює керівництво та контроль за роботою відповідних підрозділів за
нарахуванням та виплатами соціальних виплат і допомоги.

Керуючись ст.
ст. 6, 17, 104, 105,
162 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов
задовольнити.

Зобов»язати
Управління праці та соціального захисту населення Бериславської
райдержадміністрації Херсонської області провести виплату ОСОБА_1недоотриману
разову щорічну допомогу за 2005-2007 роки в розмірі 7604 грн.

На
постанову суду може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня проголошення постанови.

Апеляційну
скаргу на постанову суду може бути подано протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду
через Бериславський районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до апеляційного суду.

Постанова
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не
була подана у встановлений строк,

Постанова
суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання
апеляційної скарги

Постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.