Справа № 2-а-50/07
Суддя: Дворніченко В.І.
Дата ухвалення: 2007-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 2-а-50/2007 року
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2007 року
Вингоградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого:
суддя - Дворніченка В.І., при секретарі:
Ворю Ж.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградові справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини А-0822 м. Ужгород про
визнання дій та бездіяльності протиправними та стягнення заборгованості за
відрядження,

встановив:

Позивач
ОСОБА_1 звернувся
в суд з адміністративним позовом до в/ч А-0822 м. Ужгород про визнання дій та
бездіяльності протиправними і стягнення заборгованості по відрядним виплатам.

Позовні
вимоги мотивовано тим. що з 02.07.2002
року по 20.11.2004 року позивач проходів військову службу у в/ч А-0822 м.
Ужгород на посаді начальника медпункту. Протягом служби за розпорядженням
командира в/ч він направлявся в зв'язку з службовою необхідністю у
відрядження, і за цей час йому було
нараховано відрядні кошти, але виплати
по цим нарахуванням не проводились. На неодноразові звернення про проведення
виплат, відповідач, не заперечуючи наявності заборгованості, відмовив,
обґрунтовуючи свою відмову тим,
що немає для цього відповідних коштів. Тому, вважає,
дані дії та бездіяльність відповідача протиправними і просить стягнути з
в/ч А-0822 м. Ужгород заборгованість по відрядним виплатам в розмірі 601-56
грн.

Позивач, про день час та місце розгляду справи
повдіомлений належним чином своєчасно, в
судове засідання не з'явився, однак від
нього поступила заява, в якій
зазначає, що позовні вимоги підтримує
повністю та просить розглянути справу у його відсутності в зв'язку з
неможливістю прибути в судове засідання.

Представник
відповідача командир в/ч А-0822 Марущак О.А.,
в судове засідання не з'явився,
однак від нього до суду поступила заява,
в якій повністю визнає позов ОСОБА_1 та просить
розглянути справу у його відсутності,
отже в порядку ч.4 ст. 128 КАС
України, визнаючи відібрання особистих
пояснень від відповідача необов'язковим,
суд вважає за можливе вирішити дану справу на підставі наявних у ній
доказів.

Обстеживши
матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про
права і взаємовідносини сторін, суд, приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає
задоволенню, оскільки в судовому
засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своєму
позові, в свою чергу, відповідачем позов визнано повністю і
визнання ним такого в порядку ст. 136
КАС України прийнято судом, що не
суперечить закону або порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Суд
констатує, що наявні по даній конкретній
справі правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

В судовому засіданні
встановлено, що з 02.07.2002 року по
20.11.2004 року

позивач проходів військову службу у в/ч
А-0822 м. Ужгород на посаді начальника медпункту,

що підтверджується копією послужного
списку. В зв'язку із службовою необхідністю за

розпорядженням командира частини ОСОБА_1 неодноразово
направлявся у

відрядження. Фінансово-економічною службою відповідача нарахування
відрядних коштів

проводились, однак виплат здійснено не було, внаслідок чого утворилась
заборгованість, яка

становить
601-56 грн. і визнається відповідачем,
що підтверджується довідкою про існування такої(а.с. 2). На неодноразові
звернення до керівництва частини про погашення заборгованості, ОСОБА_1 постійно отримував необгрунтовану
відповідь про неможливість проведення виплат,
в зв'язку з відсутністю відповідних коштів.

Зазначені
дії керівництва суперечать вимогам ч.1
ст. 9 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей" від 30.04.1993 року,
згідно якої держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в
обсязі, що відповідає умовам військової
служби, стимулює закріплення
кваліфікованих військових кадрів.

Отже, на підставі всього вище викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними і
підлягають до повного задоволення, тому
бездіяльність керівництва в/ч А - 0822 м. Ужгород з приводу невиплати видатків
за відрядження позивачу слід визнати протиправною та зобов'язати відповідача
виплатити ОСОБА_1 невиплачені добові по відрядженням в сумі 601-56 грн.

Керуючись ст. ст. 9,
11, 49, 51, 128, 136, 158-163 КАС України, ст. 9 ЗУ
"Про

соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"
від 30.04.1993 року,

суд, -

постановив:

Позовні
вимоги задовольнити.

Визнати
дії та бездіяльність суб'єкта владних повноважень - військової частини
А-0822 м. Ужгород Закарпатської області
по невиплаті заборгованості видатків
на відрядження ОСОБА_1
протиправними.

Стягнути
з військової частини А-0822 м. Ужгород
в користь ОСОБА_1 601-56 грн.(шістсот одну гривню п'ятдесят шість копійок)
заборгованості по видаткам за відрядження.

На постанову
може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її
проголошення та апеляційна скарга - протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження до Львівського апеляційного адміністративного
суду, через даний районний суд.