Справа № 2а-29719/08
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2008-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня
2008 р. м.Харків

Харківський
окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого
судді - Перцової Т.С.

при
секретарі - Ульященко Л.М.

за
участю сторін :

позивача
- не з'явився

першого
відповідача - ОСОБА_1.

другого
відповідача - не з'явився

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Люботинського управління праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету Люботинської міської ради, Головного управління
праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної
адміністрації про визнання дій незаконними,
зобов'язання вчинити певні дії та стягнення недоплаченої щорічної разової допомоги до 5 травня за 2007-2008 роки,
-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Харківського
окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Люботинського
управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Люботинської міської ради, Головного управління праці та соціального захисту
населення Харківської обласної державної адміністрації, в якому просить суд
визнати незаконними дії Люботинського управління праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету Люботинської міської ради по виплаті їй щорічної
разової допомоги до 5 травня за 2007-2008 роки в частинах недоплати цих коштів,
визнати незаконними дії Головного Управління праці та соціального захисту
населення Харківської обласної державної адміністрації по перерахуванню коштів
Люботинському управлінню праці та соціального захисту населення виконавчого
комітету Люботинської міської ради на виплату їй щорічної разової допомоги до 5
травня за 2007-2008 роки в частинах недоплати цих коштів, стягнути з
Люботинського управління праці та соціального захисту населення виконавчого
комітету Люботинської міської ради на її користь щорічну разову допомогу до 5
травня, відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» за 2007 рік в розмірі 1180 грн. 33 коп.
та за 2008 рік в розмірі 1378 грн. та зобов'язати Головне управління праці та
соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації
профінансувати виплати на її користь, а саме: щорічної разової допомоги до 5
травня, відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» за 2007 рік в розмірі 1180 грн. 33 коп.
та за 2008 рік в розмірі 1378 грн.

В судове засідання позивач не
з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та
належним чином. Позивач надав до суду заяву, в якій просить суд розглянути
справу без її участі.

Представник першого відповідача -
Люботинського управління праці та соціального захисту населення виконавчого
комітету Люботинської міської ради в судовому засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог, вказавши, що усі виплати щорічної разової допомоги
до 5 травня за 2007 рік та за 2008 рік ОСОБА_2. були нараховані та виплачені у
відповідності до вимог чинного законодавства. Фінансування зазначених витрат
здійснюється за рахунок державного бюджету, відповідачі як розпорядники
бюджетних коштів нижчого рівня беруть бюджетні зобов'язання тільки в межах
бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. При цьому, представник відповідача
зазначив про необґрунтованість доводів позову щодо застосування до спірних
правовідносин ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування”, оскільки розмір
мінімальної пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті
застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених за цим
Законом. Крім того, представник першого
відповідача, зазначив, що у зв'язку з прийняттям рішень Конституційного суду
України від 09.07.2007 року та від 22.05.2008 року, механізм та порядок виплати
щорічної разової допомоги до 5 травня у 2007-2008 роках не визначено. Також, з
посиланням норми Бюджетного кодексу України, зазначив, що будь-які
зобов'язання, взяті фізичними або юридичними особами за коштами Державного
бюджету України без відповідних асигнувань, не вважається бюджетними
зобов'язаннями, витрати державного бюджету на покриття таких зобов'язань не
можуть здійснюватися та бюджетні кошти, які визначені бюджетним призначенням,
використовуються за цільовим призначенням, тобто для виплати учасникам війни
щорічної разової допомоги до 5 травня війни бюджетне асигнування було
встановлено саме у розмірах 55 грн. у 2007 році та 65 грн. у 2008 році.

Також,
представник першого відповідача з посиланням на ст. 99,100 КАС України, наполягав на розгляді адміністративного
позову в межах річної позовної давності.

Представник другого відповідача -
Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської
обласної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлявся повісткою з поштовим повідомленням.

У відповідності до ст. 35 КАС України другий відповідач є належно повідомленими про дату, час та місце судового
засідання. Другий
відповідач відзив на позов не надав, правом участі в
судовому засіданні не скористався.

Таким чином, суд вважає, що другий відповідач є належно повідомленим про дату, час та місце судового
засідання, його відсутність в судовому засіданні не перешкоджає розгляду справи, слід
розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Суд, вислухавши представника першого
відповідача, дослідивши
матеріали справи, встановив наступне.

ОСОБА_2, має право на пільги,
встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників війни, що
підтверджується посвідченнями серії НОМЕР_1.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII,
щорічно до 5 травня учасникам війни, нагородженим
орденами і медалями колишнього СРСР за самовіддану працю та бездоганну
військову службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни, виплачується разова
грошова допомога у розмірі чотирьох мінімальних пенсій за віком, іншим
учасникам війни - у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Згідно з пунктом 13 статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. № 489-V на
2007 рік дія ч. 5 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» в частині визначення розміру
виплат щорічної разової грошової допомоги
була зупинена.

Рішенням Конституційного суду України
у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36,
частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66,
пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей
98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»
(справа про соціальні гарантії громадян) № 6-рп/2007 від 09.07.07 пункт 13 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007
рік» було визнано такими, що не
відповідає Конституції України (є не конституційними), втрачає чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 5 зазначеного Рішення
Конституційного суду України визначено, що рішення має преюдиціальне значення
для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів,
що визнані неконституційними.

Відповідно до п.20 розділу ІІ Закону
України від 28.12.2007, № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", частину 5 ст..
14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
викладено в такій редакції: „Щорічно до 5 травня учасникам війни, нагородженим
орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю та бездоганну
військову службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни, та іншим учасникам
війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються
Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом
про Державний бюджет України"; щорічно до 5 травня учасникам бойових дій
виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом
Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про
Державний бюджет України”.

Постановою КМ України „Про розміри
разової грошової допомоги, що виплачується в 2008 році відповідно до Законів
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
та "Про жертви нацистських переслідувань” від 12.03.2008 № 183
установлено, що у 2008 році виплата разової грошової допомоги, передбаченої
Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань" (далі -
разова грошова допомога), здійснюється у таких розмірах: інвалідам війни та
колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 14 років) в'язням
концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним
інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин:
інвалідам війни I групи - 500 гривень; інвалідам війни II групи - 400 гривень;
інвалідам війни III групи - 350 гривень; учасникам бойових дій та колишнім
неповнолітнім в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового
тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового
тримання їх батьків, - 310 гривень; особам, які мають особливі заслуги перед
Батьківщиною, - 500 гривень; членам сімей загиблих та дружинам (чоловікам)
померлих інвалідів війни, дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій,
учасників війни і жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя
інвалідами, які не одружилися вдруге, - 170 гривень; учасникам війни та
колишнім в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового
тримання, особам, які були насильно вивезені на примусові роботи, дітям
партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з націонал-соціалістським
режимом у тилу ворога - 65 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп від 22.05.2008 р. по справі «щодо предмета та змісту закону про
Державний бюджет України » визнано такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними), положення статті 67 розділу 1, пунктів 20-22,
пунктів 24-34 розділу 2 „Внесення змін до деяких законодавчих актів України”
Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік. Положення Закону
України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України”, визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Також
встановлено, що це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 92
Конституції України , виключно законами визначаються, зокрема, основи
соціального захисту, а статтею 75 Конституції встановлено, що єдиним органом
законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Конституція
не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним
органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення
законів. Верховною Радою України дія ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 10-рп від
22.05.2008 р. на 2008 рік окремим законом не зупинялась та зміни в неї не
вносились. З урахуванням викладеного та виходячи із загальних засад пріоритету
законів над підзаконними актами при вирішенні даного спору застосуванню
підлягає саме ч.5 ст. 14 Закону України ««Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»» і норма відповідного закону
України про визначення мінімальної пенсії за віком на момент виплати, а не
Постанова № 183 від 12.03.2008 р.

Виходячи з приписів ч.2 ст.152
Конституції України та дати ухвалення рішень Конституційним Судом України
Люботинське управління праці та соціального захисту населення виконавчого
комітету Люботинської міської ради повинно було нараховувати та сплатити
позивачу щорічну разову допомогу до 5
травня, передбачену ч. 5 ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» в
2007 році та в 2008 році, оскільки з
моменту ухвалення Конституційним Судом України рішень щодо неконституційності
пункту 13 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»
та п.20 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007, № 107-VI "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України", ці норми втратили чинність та не підлягали застосуванню, а
Головне управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної
державної адміністрації повинно було профінансувати вказані виплати щорічної
разової допомоги до 5 травня у 2007-2008 роках. Отже, відповідачі з 09.07.2007
року та з 22.05.2008 року мали діяти у
відповідності з приписами діючої норми ч.5 ст. 14 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, нараховувати, профінансувати
та здійснити позивачу відповідні виплати щорічної разової допомоги до 5 травня
за 2007-2008 роки.

Щодо доводів представника першого
відповідача стосовно відсутності підстав для застосування до спірних
правовідносин ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування”, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України
гарантує громадянам право на соціальний захист.

Відповідно до статті 64 Конституції
України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути
обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.8 Кодексу
адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду для
захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні
адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності
законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Відповідно до п.7 ст.9 КАС України у
разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує
закон, що регулює подібні правовідносини.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28
Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, іншого
нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший
розмір, немає.

З огляду на викладене, суд вважає
необґрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.3 ст.28
зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки
наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за
віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної
гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання щорічної разової допомоги до 5 травня,
передбаченої ч. 5 ст.14 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”.

З урахуванням положення ч.7 ст.9 КАС
України, суд, приходить до висновку, що
у зв'язку з відсутністю закону, який регулює спірні правовідносини, а саме,
розмір мінімальної пенсії за віком, який застосовується при обчисленні розміру щорічної разової допомоги до
5 травня, необхідно застосувати норми закону, який регулює подібні
правовідносини, а саме ч.1 ст. 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік»
та ст. 58 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік».

Приписами
ч.1 ст. 28 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Відповідно до ст. 62 Закону України
«Про державний бюджет України на 2007 рік» прожитковий
мінімум на одну особу для осіб, які втратили працездатність становить: з 1
січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень.
Розміри державних соціальних гарантій на 2007 рік, що визначаються залежно від
прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами, цим Законом та
нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України. Крім того, зазначеною
нормою встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком
відповідно до абзацу першого частини першої статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 квітня та з 1
жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили
працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті,
збільшений на 1 відсоток.

Судом встановлено, що позивачу
щорічна разова допомога до 5 травня за 2007 рік була виплачена 20.04.2007 року
в розмірі 55 грн., а щорічна разова допомога до 5 травня за 2008 рік була
виплачена 21.04.2008 року у розмірі - 65 грн., що підтверджується листом
Люботинського управління праці та соціального захисту населення виконавчого
комітету Люботинської міської ради від 11.12.2008 року за № 2054.

В
2007 році, відповідно до ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет на 2007
рік» мінімальна пенсія за віком становила 415,11 гривень (411 грн.х1%:100%=4,11
грн.; 411,00грн.+4,11 грн.=415,11 грн.).

З викладеного вбачається, що
розрахунок щорічної разової допомоги до 5 травня за 2007 рік становить:
415,11Х3= 1245, 33 грн.

Таким чином, позивач у 2007 році
повинна була отримати щорічну разову допомогу до 5 травня у розмірі 1245,33
гривень (415,11х3=1245,33 грн.), а отримала лише 55 гривень, тобто не
виплаченою залишилась сума у розмірі 1190,33 гривень (1245,33 грн.-55
грн.=1190, 33 грн.).

Частина 2 ст.11 КАС
України зазначає, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Для повного захисту прав,
свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних
вимог та стягнути на користь ОСОБА_2. недоотриману щорічну разову
допомогу до 5 травня за 2007 рік в сумі 1190,33 грн.,
оскільки в позові ОСОБА_2. вірно здійснила розрахунок розміру щорічної разової
допомоги до 5 травня за 2007 рік (415,11 грн.х3=1245,33 грн.), але помилилась в
кінцевому розмірі недоплати цих коштів (1245,33 грн.-55 грн.=1180,33 грн.).

Згідно з ст.. 58 Закону України „Про
державний бюджет на 2008 рік” прожитковий мінімум на одну особу для осіб, які
втратили працездатність: з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня - 481 гривня, з 1
липня - 482 гривні, з 1 жовтня - 498 гривень. Розміри державних соціальних
гарантій на 2008 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму,
встановлюються відповідними законами, цим Законом та нормативно-правовими
актами Кабінету Міністрів України.

В
2008 році
на момент виплати щорічної разової допомоги до 5 травня в квітні 2008 року, відповідно до ст. 58 Закону
України „Про державний бюджет на 2008 рік” мінімальна пенсія за віком становила 481 гривень.

Таким чином, позивач у 2008 році
повинна була отримати щорічну разову допомогу до 5 травня у розмірі 1443,00
гривень (481х3=1443,00 грн.), а отримала лише 65 гривень, тобто не виплаченою
залишилась сума у розмірі 1378,00 гривень (1443,00 грн.-65 грн.=1378, 00 грн.).

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ст.ст. 46, 64 Конституції
України, визначено, що громадянам гарантується право на соціальний захист та
конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені,
крім випадків, передбачених Конституцією України.

Таким чином, доводи представника
першого відповідача, в частині неврегульованості на законодавчому рівні
механізму та порядку здійснення виплат щорічної разової допомоги до 5 травня
учасникам війни не може бути підставою для їх не здійснення.

Крім того, безпідставним є посилання
представника першого відповідача на норми Бюджетного кодексу України, якими
визначені принципи цільового використання бюджетних коштів та здійснення
виплати платежів тільки за бюджетним призначенням, оскільки органи державної
влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання
своїх зобов'язань, які встановлені ст.46 Конституції України та зазначеною
нормою Закону.

Виходячи з викладеного, суд вважає,
що позивач має право на отримання щорічної разової допомоги до 5 травня за
2007-2008 роки відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Сума щорічної разової допомоги до 5
травня підлягає стягненню з першого відповідача - Люботинського управління
праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Люботинської
міської ради, оскільки відповідно до вимог ст.17-1 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну
виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями
12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення
через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на
особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а
особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового
утримання.

За
таких обставин, суд приходить до висновку, що Люботинське управління праці та
соціального захисту населення виконавчого комітету Люботинської міської ради
при виплаті ОСОБА_2. щорічної разової допомоги до 5 травня за 2007-2008 роки в
частинах недоплати цих коштів та Головне Управління праці та соціального
захисту населення Харківської обласної державної адміністрації при перерахуванні
коштів Люботинському управлінню праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Люботинської міської ради на виплату ОСОБА_2. щорічної
разової допомоги до 5 травня в частинах недоплати цих коштів діяли з порушенням
ч. 3 ст. 2 КАС України.

Суд відхиляє позицію представника
першого відповідача про наявність підстав для відмови в задоволенні позову
через пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду з
позовом, оскільки позивач звернувся з
позовом до суду 21.11.2008 року, тобто останнім були додержані вимоги ст. 99
КАС України щодо звернення з адміністративним позовом в межах річного строку за
захистом прав (визнання незаконними дій та
стягнення недоплаченої щорічної
разової допомоги до 5 травня за 2007 рік), порушення яких тривало в 2007
році з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року.

Виходячи з вищевикладеного, суд
дійшов висновку що, позовні вимоги ОСОБА_2 до Люботинського управління праці та
соціального захисту населення виконавчого комітету Люботинської міської ради,
Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської
обласної державної адміністрації про
визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення недоплаченої щорічної разової допомоги до 5
травня за 2007-2008 роки, документально та нормативно обґрунтовані, та
такі, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.94 КАС України, враховуючи, що рішення приймається на
користь сторони, яка не є суб'єктом владним повноважень, суд дійшов висновку
про необхідність стягнення сплаченого державного мита з держбюджету на користь
позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 8, 17, 86, 87, 94, 138, 143, ч.1
ст.158, 161, 162, 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Люботинського управління праці та соціального захисту населення виконавчого
комітету Люботинської міської ради, Головного управління праці та соціального
захисту населення Харківської обласної державної адміністрації про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити
певні дії та стягнення недоплаченої
щорічної разової допомоги до 5 травня за 2007-2008 роки - задовольнити в
повному обсязі.

Визнати незаконними дії Люботинського
управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Люботинської міської ради по виплаті ОСОБА_2 щорічної разової допомоги до 5
травня за 2007-2008 роки в частинах недоплати цих коштів.

Визнати незаконними дії Головного
Управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної
державної адміністрації по перерахуванню коштів Люботинському управлінню праці
та соціального захисту населення виконавчого комітету Люботинської міської ради
на виплату ОСОБА_2 щорічної разової допомоги до 5 травня за 2007-2008 роки в
частинах недоплати цих коштів.

Стягнути з Люботинського управління
праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Люботинської
міської ради на користь ОСОБА_2 щорічну разову допомогу до 5 травня, відповідно
до частини 5 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» за 2007 рік в розмірі 1190 грн. 33 коп. та за 2008 рік в
розмірі 1378 грн.

Зобов'язати Головне
управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної
державної адміністрації профінансувати виплати на користь ОСОБА_2, а саме:
щорічної разової допомоги до 5 травня, відповідно до частини 5 статті 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2007
р. в розмірі 1190 грн. 33 коп. та за 2008 р. в розмірі 1378 грн.

Стягнути з
Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_2) державне
мито у розмірі 3,40 грн.

На постанову через суд першої інстанції може бути подана заява про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови у повному
обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної
скарги одночасно направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова
суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 25.12.2008 року.

Суддя (підпис) Т.С.
Перцова