Справа № 2а-158/082008
Суддя: Ковтуненко О.В.
Дата ухвалення: 2008-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №-2а-150/08
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

22 вересня 2008 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський
районний
суд міста Маріуполя Донецької
області у складі:

головуючого
судді Ковтуненко О.В.,

при секретарі Пєйковій О.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача
Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради Курись А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради про стягнення
недоотриманих коштів на оздоровлення за 2003-2005, 2007-2008 роки, суд -

В С Т А Н О В И В:

1 липня 2008 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської
ради про стягнення недоотриманих коштів на оздоровлення за 2003-2005, 2007
роки. 6 серпня 2008 року подав до суду доповнення позовних вимог про стягнення
недоотриманих коштів на оздоровлення за 2008 рік. В обґрунтування заявлених
вимог вказував на те, що має статус громадянина, постраждалого від наслідків
Чорнобильської катастрофи, є інвалідом 3-ї групи. Відповідно до ст. 48 Закону
України „Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” йому як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС І категорії
передбачена щорічна компенсаційна виплата за шкоду, заподіяну здоров'ю, в
розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, встановлених на момент виплати.
Виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленою Законами України
про Державний бюджет на 2003 - 2008 роки, йому повинно бути здійсненні виплати
в розмірах: за 2003 рік 740 гривен, за 2004 рік 820 гривен, за 2005 рік 1160
гривен, за 2007 рік 1680 гривен, за 2008 рік 2100 гривен.

Натомість, відповідач щорічно виплачував компенсацію за 2003 - 2005 роки по
21 гривні 50 копійок, 2007 - 2008 роки по 90 гривен.

Відповідач відмовився у добровільному порядку здійснити
перерахунок, тому він змушений звертатися до суду для захисту своїх
конституційних прав. Просить стягнути з Управління праці
та соціального захисту населення Орджонікідзевського району недоотриману щорічну допомогу на оздоровлення за
2003-2005, 2007-2008 роки в 6255,50 гривен.

Позивач до суду не з'явився, надав заяву з проханням
розглянути справу у його відсутність та за участю його представника ОСОБА_2

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2
підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на норми Конституції України, рішення Конституційного Суду України
та рішення Європейського суду з прав людини. Вважає, що позивачем не пропущені строки звернення до суду на захистом
своїх прав, так як вимоги пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої
ушкодженням здоров'я.

Представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення
Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради Курись А.В. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не
визнала. Надав суду письмові заперечення, які підтримав у суді. В обґрунтування
своїх заперечень вказував на те, що згідно до ст. 48 Закону України „Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії
інваліду Ш групи передбачено право на отримання щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Законом
передбачено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент
виплати, а фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього закону,
здійснюється за рахунок державного бюджету. Міністерство праці і соціальної
політики України, як головний розпорядник коштів, забезпечує через місцеві
органи праці та соціального захисту населення виплату допомоги на оздоровлення
громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірах, на які
затверджені кошториси і які розраховані згідно постанов Кабінету Міністрів
України від 26 липня 1996 року № 836 „Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та від 12 липня 2005 року №
562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”. Розпорядники бюджетних коштів нижчого рівня -
управління праці та соціального захисту населення, беруть бюджетні зобов'язання
та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених
кошторисами, як це передбачено ст. 51 Бюджетного кодексу України.

Позивач отримав кошти на оздоровлення за 2003-2005 роки у розмірі 21 гривна
50 копійок щорічно, за 2007-2008 роки у розмірі 90 гривен, тобто у розмірах
відповідно до постанов Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” № 836 від 26 липня
1996 року та „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” № 562 від 12 липня 2005 року.

Крім того, представник відповідача вказував на те, що позивачем пропущено
встановлений ст. 99 КАС України річний строк для звернення до суду за захистом
прав за період 2003-2005, 2007 років. Просив у задоволенні позову ОСОБА_1
відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що
позов є

обґрунтованим і підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є особою, що
постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, має Ш групу інвалідності.

Відповідно до положень ст. 99 КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлений
річний строк. Проте, для окремих випадків законом може бути встановлений інший
строк на звернення до суду. Так, відповідно до п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України
позовна давність не розповсюджується на вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я.

Суд вважає, що доводи представника відповідача щодо пропуску строку
позовної давності для звернення до суду є безпідставними, оскільки позивачем
заявлені вимоги про стягнення недоотриманих компенсаційних виплат у зв'язку із
ушкодженням здоров'я.

Так, ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали

внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачена щорічна допомога на
оздоровлення, яка

виплачується інвалідам Ш групи в розмірі чотирьох мінімальних заробітних
плат. Розмір

мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Згідно довідки Управління праці та
соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради, позивачу ОСОБА_1, як постраждалому внаслідок
аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інваліду Ш групи, щорічна допомога на
оздоровлення виплачувалась за період 2003 - 2005 роки по 21 гривен 50 копійок
щорічно, за період 2007 - 2008 роки по 90 гривен щорічно.

Розмір щорічної допомоги на оздоровлення для інвалідів Ш групи встановлений

постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року „Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” та постановою Кабінету

Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року „Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого

самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у

спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України

визначаються права і свободи людини і громадянина,
гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки

громадянина.

Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня
1996 року та постановою Кабінету Міністрів
України № 562 від 12 липня 2005 року всупереч Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, якій встановив розмір
щорічної допомоги як величину, кратну
відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначену законом на час здійснення виплати, встановлені конкретні
розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі, зокрема, зокрема, для інвалідів Ш групи на 2003-2005 роки
- 21 гривен 50 копійок, а на 2007-2008 роки в сумі 90 гривен .

Між тим, з моменту прийняття вказаної постанови встановлені нею розміри
щорічної

допомоги залишалися незмінними до 2005 року, у той час як Верховною Радою
України

неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати, щорічно
затверджувався новий

державний бюджет.

Відповідно до ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справ керується
принципом

законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні

посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що

передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на
підставі Конституції та

законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на

підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України. У разі

невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону
України, міжнародному

договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або
іншому правовому

акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, оскільки до 01 січня 2006 року правова норма
про розмір щорічної допомоги на

оздоровлення, встановлена ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"
була діючою, виходячи із загальних засад

пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, при вирішенні
даного спору

підлягають застосуванню положення ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, Законів України “Про Державний бюджет України на 2003 рік”, „Про
внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік”, „Про
Державний бюджет України на 2005 рік”, а не Постанови Кабінету Міністрів
України.

Згідно статті 71 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян,
що

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", дія положень цього
Закону не може

призупинятися іншими законами, крім законів про внесення
змін до цього Закону.

Дійсно, п. 30 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет
України на 2007 рік" з метою

приведення окремих норм законів у відповідність із цим
Законом зупинено на 2007 рік дію абзаців 2-7 частини 4 статті 48 Закону України „Про статус та соціальний захист
громадян, що

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині виплати
допомоги на оздоровлення у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Поряд з цим, 09 липня 2007 року Конституційним Судом
України у справі № 1-29/2007 (справа про соціальні
гарантії громадян) ухвалено Рішення № 6-рп/2007, відповідно до якого, визнані
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними), положення, зокрема, п. 30 ст. 71 Закону
України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”.

Конституційний Суд України відзначив, що положеннями Закону України „Про

Державний бюджет України на 2007 рік” не можуть
скасовуватися чи змінюватися обсяги прав і

обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій громадян, передбачених іншими
законами України, не

можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів
України, а також встановлюватися інше

(додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом
інших законів України.

Проте, пунктом 28 розділу П Закону
України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року, законодавцем
всупереч зазначеним правовим позиціям були внесені зміни до Закону України
"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", за якими щорічна допомога на оздоровлення
виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, і
згідно з постановою КМУ № 562 від 12.07.2005р."Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" визначена в конкретному розмірі, зокрема, щодо інвалідів ІІІ
групи у сумі 90грн.

У зв'язку з цим, рішенням
Конституційного Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є неконституційними), деякі положення
Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України", у тому числі і положення п. 28 розділу
П, яким були внесені зміни до
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Пунктом 6 рішення встановлено, що
Рішення Конституційного Суду України по цій справі має преюдиціальне значення для
судів загальної юрисдикції при розгляді позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень Закону України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнаних неконституційними.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення
недоотриманих коштів на оздоровлення за 2003-2005, 2007-2008 роки підлягають
задоволенню зі

стягненням з відповідача на користь ОСОБА_1 грошових сум
згідно наступного розрахунку.

Щорічна
допомога на оздоровлення за 2003 рік в сумі 21 гривна 50 копійок виплачена
позивачу в вересні 2003 року. Згідно до
ст. 1 Закону України „Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на
2003 рік” розмір мінімальної
заробітної плати на час виплати допомоги складав 185 гривен. Таким чином,
розмір допомоги на оздоровлення за 2003 рік повинен складати 740 гривен (185 х
4). З урахуванням отриманих коштів, підлягає
стягненню 718 гривен 50 копійок (740 - 21,50).

Щорічна
допомога на оздоровлення за 2004 рік в сумі 21 гривен 50 копійок виплачена
позивачу в липні 2004 року. Згідно до
ст. 89 Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік” розмір мінімальної заробітної плати на час
виплати допомоги складав 205 гривен. Таким чином, розмір допомоги на
оздоровлення за 2004 рік повинен складати 820 гривен (205 х 4). З урахуванням
отриманих коштів, підлягає
стягненню 798 гривен 50 копійок (820 - 21,50).

Щорічна допомога на оздоровлення за 2005 рік в сумі 21 гривен 50 копійок
виплачена позивачу в березні 2005 року. Згідно до ст. 83 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2005 рік” розмір мінімальної заробітної плати на
час виплати допомоги складав 262 гривні. Таким чином, розмір допомоги на оздоровлення за 2005 рік
повинен складати 1048 гривен (262 х 4). З урахуванням отриманих коштів, підлягає стягненню 1026 гривні 50 копійок
(1048 - 21,50).

Щорічна допомога на оздоровлення за 2007 рік в сумі 90 гривен виплачена
позивачу в травні 2007 року. Згідно до ст. 76 Закону України „Про Державний
бюджет на 2007 рік” розмір мінімальної заробітної плати з 01 квітня 2007 року
складав 420 гривен. Таким чином, розмір допомоги на оздоровлення за 2007 рік
повинен складати 1680 гривен (420 х 4). З урахуванням отриманих коштів, підлягає стягненню 1590 гривен (1680 - 90).

Щорічна допомога на оздоровлення за 2008 рік в сумі 90 гривен виплачена
позивачу в лютому 2008 року. Згідно до ст. 59 Закону України „Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України” розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2008 року складав 515
гривен. Таким чином, розмір допомоги на оздоровлення за 2008 рік повинен
складати 2060 гривен (515 х 4). З урахуванням отриманих коштів, підлягає стягненню 1970 гривен (2060 - 90).

Враховуючи, що фінансування програм, пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету за відповідними КПКВ (код програмної
класифікації) та КЕКВ (код економічної класифікації), та у відповідності з
положеннями п. п. 19, 20 Порядку
виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються
кошти державного та місцевих бюджетів,
або бюджетних установ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від
9 липня 2008 року № 609, суд вважає, що стягнення коштів на користь позивача
необхідно здійснювати з конкретного облікового рахунку відповідача за
конкретними програмою.

Оскільки відповідач є державною бюджетною установою, суд вважає можливим у

відповідності до ст. 88 КАС України звільнити його від сплати судових
витрат на користь

держави.

На підставі викладеного, ст. ст. 19, 92 Конституції України, ст. 48 Закону
України "Про

статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи",

керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 88, 159, 116, 160, 162, 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради про стягнення
недоотриманих коштів на оздоровлення за 2003-2005, 2007-2008 роки, задовольнити
частково.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення
Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради (ЗКПО 25968748) на
користь ОСОБА_1 суму допомоги на оздоровлення за 2003 рік в розмірі 718 гривен
50 копійок, за 2004 рік в розмірі 798 гривен 50 копійок, за 2005 рік в розмірі
1026 гривен 50 копійок, за 2007 рік в розмірі 1590 гривен, за 2008 рік 1970
гривен, а всього 6103 (шість тисяч сто три) гривен 50 копійок (реєстраційний
рахунок 1501 в УДК м. Маріуполя, МФО 834016, КПКВ 2501250 -
компенсація за шкоду, заподіяну здоров'ю, та допомога на оздоровлення
громадянам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, КЕКВ 1341).

Судове рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Донецького апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський
районний суд міста Маріуполя шляхом подачі в 10-дений строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги.

Суддя ________________