Справа № 2-а-21/08
Суддя: Маковійчук Л.Р.
Дата ухвалення: 2008-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-21/08
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 грудня 2008 р.
Путильський районний суд
Чернівецької області у
складі:

головуючого Маковійчук Л.Р.

при секретарі Ялов»як
О.І.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в
смт.Путила справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України
в Путильському районі
«Про поновлення пропущеного
строку для звернення
до Адміністративного суду
та стягнення недоплаченої
щомісячної державної соціальної
допомоги Дітям війни,

В С Т А Н О В И В :

3
листопада 2008 р. ОСОБА_1
звернулася до суду
з позовом до
Управління Пенсійного Фонду
України в Путильському
районі про поновлення
пропущеного строку для
звернення до Адміністративного суду
та стягнення недоплаченої
щомісячної державної соціальної
допомоги Дітям війни,
посилаючись на те,
що вона, 1943
року народження, відповідно
до ст. 1 Закону
України «Про соціальний
захист дітей війни»
є дитиною війни. Згідно
ст. 6 зазначеного Закону
з 1.01.2006 р. їй повинна
виплачуватись щомісячна соціальна
допомога у розмірі
30% мінімальної пенсії
за віком. Протягом
2006-2007 років їй така
допомога не виплачувалась.

Верховна Рада України
Законом від 20.12.2005 р.
«Про державний бюджет
на 2006 р.» статтями
77 та 110
та ЗУ «Про
державний бюджет на
2007 р.» статтями 71 п.12
призупинила дію ст.
6 ЗУ «Про
соціальний захист дітей
війни».

Однак Конституційний Суд
України своїм рішенням
№ 6-рп/2007 від 9.07.2007 р.
по справі №
1-29/2007, керуючись ст.ст. 45, 51, 61,63, 65 ЗУ
«Про Конституційний Суд
України, вирішив:

П.1 Визнати таким,
що не відповідають
Конституції України і
є неконституційними положення
Закону України «Про
державний бюджет України
на 2007 рік» пункт
12 ст.71, яким
зупинено дію ст. 6
Закону України від
18 листопада 2004 р. «Про
соціальний захист дітей
війни», пункт 3 положення
ст. 71 Закону України
«Про державний бюджет
України на 2007 рік « визнані неконституційними.

П.5. Рішення Конституційного Суду
України в цій
справі має преюдиціальне
значення для судів
загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів
у зв»язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дій положень
статей зазначених законів,
що визнані неконституційними.

П.6.
Рішення Конституційного Суду
України є обов»язковим
до виконання на
території України, остаточним
і не може
бути оскаржене. Відповідно
до ч.2 ст.3 ЗУ «Про
соціальний захист дітей
війни» державні соціальні
гарантії дітям війни,
встановлені цим Законом,
не можуть бути
обмежені або скасовані
іншими нормативно-правовими актами.
Згідно ч.2 ст.19 та ч.3 ст.22
Конституції України органи
державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов»язані діяти
на підставі і
в межах повноважень
та у спосіб,
що передбачені Конституцією та
законами України. При
прийнятті нових законів
або внесенні змін
до чинних законів
не допускається звуження
змісту та обсягу
існуючих прав і
свобод.

Таким чином, позивач
вважає, що невиплата йому
соціальної допомоги, передбаченої
ст. 6 ЗУ
«Про соціальний захист
дітей війни», є
протиправною і такою,
що суперечить Конституції
та Законам України.

Розмір соціальної допомоги
відповідно до ст. 6
ЗУ «Про соціальний
захист дітей війни»
становить 30% мінімальної
пенсії за віком,
яка відповідно до
ст. 28 ЗУ «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування» встановлена у
розмірі прожиткового мінімуму
для осіб, які
втратили працездатність, а
саме:

Згідно ЗУ «Про
державний бюджет на
2006 р.»:

З 1.01.2006 р.- 350 грн., з 1.04.2006 р.-359
грн., з 1.10.2006 р.-366 грн.

Згідно ЗУ «Про
державний бюджет на
2007 рік»:

З
1.01.2007 р.-380 грн. з 1.04.2007 р. -
406 грн., з 1.10.2007 р. - 411 грн.

Таким чином, позивачка
вважає, що їй
повинно бути виплачено
2733 грн.30 коп.

В судове засідання
позивачка не з»явилася,
однак суду подала
заяву про розгляд
справи без її
участі, свої позовні
вимоги підтримала у
повному обсязі.

Представник відповідача позов
не визнав і
пояснив, що підстав
для задоволення позову
немає, оскільки Кабінетом
Міністрів України не
розроблено механізму нарахування
та виплат зазначеної
державної соціальної допомоги.

Заслухавши пояснення відповідача,
дослідивши матеріали справи,
суд прийшов до
висновку, що позов
задоволенню не підлягає.

Встановлено, що позивачка
знаходиться на обліку
в управлінні Пенсійного
фонду України в
Путильському районі та
отримує пенсію за
віком. Управлінням праці
та соціального захисту
населення Путильської РДА
позивачці було встановлено
статус дитини війни
згідно ст. 6
ЗУ «Про соціальний
захист дітей війни».

Відповідно до ст.6 Закону
дітям війни пенсії
підвищуються на 30%
мінімальної пенсії за
віком. Ст. 110 ЗУ
«Про державний бюджет України на
2006 рік передбачалося, що
пільги дітям війни,
встановлені ст.6 ЗУ
«Про соціальний захист
дітей війни» запроваджуються у 2006
р. поетапно, за
результатами виконання бюджету
у першому півріччі,
у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України
за погодженням з
Комітетом Верховної Ради
України з питань
бюджету. Однак ніякого
нормативного документа Кабінетом
України не прийнято.

Дію ст.
6 зазначеного Закону
було зупинено на
2007 рік згідно із
п.12 ст. 71 ЗУ «Про
державний бюджет України
на 2007 рік. Статтею 111
ЗУ «Про державний
бюджет України на
2007 рік» встановлено, що
у 2007 р. підвищення
до пенсії відповідно
до ст. 6 ЗУ
«Про соціальний захист
дітей війни» виплачується
особам, які є
інвалідами /крім тих, на
яких поширюється дія
ЗУ «Про статус
ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту»/,
у розмірі 50%
від розміру надбавки, встановленої для
учасників війни.

Разом з тим
рішенням Конституційного Суду
України від 9 липня 2007 р. № 6-рп/2007 /справа про
соціальні гарантії громадян/
визнано такими, що
не відповідають Конституції
України /є неконституційними/ положення
п.12 ст.71 ЗУ
«Про державний бюджет України на
2007 рік, яким зупинено
на 2007 рік дію
ст. 6 ЗУ «Про
соціальний захист дітей
війни, з урахуванням
ст. 11 цього Закону.

Визначення мінімального розміру
пенсії за віком
надано лише в ст.
28 ЗУ
«Про обов»язкове державне
пенсійне страхування». Відповідно
до ч.1 цієї статті мінімальний
розмір пенсії за
віком за наявності у
чоловіків 25, а
у жінок- 20
років страхового стажу встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму
для осіб, які
втратили працездатність. При
цьому ч.3 цієї статті
встановлено, що мінімальний
розмір пенсії за
віком, встановлений абзацом
першим, застосовується виключно
для визначення пенсій,
призначених за цим
Законом. Тому підвищення
пенсії дітям війни
в 2007 році не
виплачувалось /крім
інвалідів/, оскільки вимагало
законодавчого врегулювання.

Відповідно до п.41
розділу 2 ЗУ
«Про державний бюджет
України на 2008 рік»
та про внесення
змін до деяких
законодавчих актів України «Про
соціальний захист дітей
війни « викладена в такій
редакції : Дітям війни
до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної допомоги,
що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення
в розмірі надбавки,
встановленої для учасників війни» -
тобто, 10% від
прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили
працездатність. З 1.01.2008 р.
підвищення дітям війни
становило 47 грн.,
з 1.04. 08 р. - 48,10 грн.

Виходячи з вищенаведеного, суд
вважає, що вимоги
позивача задоволенню не
підлягають.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст. ст. 158, 159
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В позові ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного Фонду
України в Путильському
районі про стягнення
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги дітям
війни - відмовити
за безпідставністю .

Заяву про апеляційне
оскарження постанови може
бути подано до
Львівського апеляційного адміністративного суду
через Путильський районний
суд протягом десяти
днів з дня
проголошення постанови, а
апеляційна скарга - протягом двадцяти
днів після подання заяви
на апеляційне оскарження.

С У Д Д Я
Л.Р.МАКОВІЙЧУК