Справа № 2а-649/2007
Суддя: Куімов М.В.
Дата ухвалення: 2007-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1 інстанція код суду 27-02
адміністративна справа
№2а-649/2007
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19
вересня 2007 року Гагарінський
районний суд М. Севастополя у складі:

головуючого -
судді: Куімова М. В.

при
секретарі: Мартинюк Л.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
в м. Севастополі
адміністративну

справу за позовом
ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду

України у
Гагарінському районі м. Севастополя про
зобов'язання призначити пенсію

за вислугу
років, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Гагарінському районі
м. Севастополя про зобов'язання
призначити пенсію за вислугу років, з
тих підстав, що він 01 серпня 1986 року
був призваний на військову службу та проходив її курсантом у Військовому
Червонознаменному інституті Міністерства Оборони СРСР у званні рядового. Після
закінчення інституту, з 25 червня 1991
року по 01 грудня 2006 року, ОСОБА_1 проходив
військову службу в органах військової прокуратури на прокурорсько - слідчих
посадах. Наказом заступника Міністра Оборони України за №34 від 06 листопада
2006 року він був звільнений з військової служби у зв'язку з реформуванням
Збройних Сил України, а наказом
Генерального Прокурора України за №2908-ц від 28 листопада 2006 року, він був звільнений з посади слідчого з
особливо важних справ. 15 грудня 2006 року він звернувся до Управління ПФУ в
Гагарінському районі м. Севастополя для
призначення йому пенсії за вислугою років,
згідно ст. 50-1 Закону України
"Про прокуратуру", проте, згідно протоколу відповідача за №10 від 26
лютого 2007 року, у призначені йому
пенсії за вислугою років було відмовлено з посиланням на те, що він не має відповідного 20-річного стажу
для її призначення. Вважає, що 5-річний
строк навчання у військовому інституті повинен бути зарахований у стаж для
призначення вказаної пенсії у повному об'ємі. Просить визнати незаконним
рішення УПФУ у Гагарінському районі м.
Севастополя про відмову у призначенні йому пенсії та зобов'язати
зарахувати час проходження військової служби курсантом у Військовому Червоно
знаменному інституті Міністерства Оборони СРСР з 01 серпня 1986 року по 25
червня 1991 року у строкову військову службу,
а також призначити йому пенсію,
згідно ст. 50-1 Закону України
"Про прокуратуру" за вислугою років з дня звернення до УПФУ - з 15
грудня 2006 року.

У судове
засідання позивач ОСОБА_1
не з'явився, надіславши до суду
письмову заяву, відповідно до якої, просить позовні вимоги задовольнити та справу
розглянути за його відсутністю.

У
судовому засіданні представник УПФУ в Гагарінському районі м. Севастополя проти задоволення позову
заперечував, пояснивши, що для призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою
років, згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", відсутні підстави, оскільки ОСОБА_1 не має відповідного
20-річного стажу; його стаж складає 17 років 10 місяців 27 днів, до якого також було зараховано половини
строку навчання у вищому навчальному закладі.

Згідно
зі ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за
відсутністю позивача.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає,
що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до ч.1 ст. 50-1 Закону України "Про
прокуратуру", прокурори і слідчі зі
стажем роботи не менше 20 років, у тому
числі зі стажем роботи на посаді прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10
років, мають право на пенсійне
забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Згідно ч.2 ст. 50-1 вказаного Закону, до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою
років, зараховується час роботи на
прокурорських посадах, в тому числі
військової прокуратури, стажистами в
органах прокуратури, строкова військова
служба, половина строку навчання в вищих
юридичних навчальних закладах та ін. Відповідно до ч.2 ст. 11 Закону СРСР "Про загальний
військовий обов'язок",
громадяни, що прийняти у
військово-учбові заклади, знаходяться на
дійсної військової службі та іменуються курсантами. На них розповсюджуються
обов'язки, що встановлені для військових
строкової служби.

У
судовому засіданні встановлено, що 01
серпня 1986 року ОСОБА_1
поступив до Військового Червонознаменного інституту Міністерства Оборони
СРСР, де проходив військову службу
курсантом. Після закінчення інституту, з 25 червня 1991 року по 01 грудня 2006
року, ОСОБА_1 проходив військову службу в органах військової
прокуратури на прокурорсько - слідчих посадах,
що підтверджується копією послужного
списку Міністерства Оборони України. При цьому, згідно вказаного списку, під час навчання, ОСОБА_1
07 вересня 1986 року прийняв військову присягу та таким чином поступив до
військової служби. Згідно наказу заступника Міністра Оборони України за №34 від
06 листопада 2006 року, ОСОБА_1 був звільнений з
військової служби у зв'язку з реформуванням Збройних Сил України, а наказом Генерального Прокурора України за
№2908-ц від 28 листопада 2006 року, був
звільнений з посади слідчого з особливо важних справ. 15 грудня 2006 року
ОСОБА_1 звернувся до Управління ПФУ в Гагарінському районі м. Севастополя для призначення йому пенсії за
вислугою років згідно ст. 50-1 Закону
України "Про прокуратуру", проте, згідно протоколу відповідача за №10 від 26
лютого 2007 року, у призначені позивачу
пенсії за вислугою років було відмовлено з посиланням на те, що він не має відповідного 20-річного стажу
для її призначення, оскільки зарахуванню
підлягає тільки половина строку навчання у вищому навчальному закладі, у зв'язку з чим, він має лише 17 років 10 місяців 27 днів
відповідного стажу.

Ствердження
представника відповідача щодо відсутності у ОСОБА_1 необхідного стажу для призначення йому пенсії за вислугою
років, відповідно до ст.
50-1 Закону України "Про прокуратуру", суд знаходить безпідставними, оскільки з моменту прийняття військової
присяги у військовому інституті - 07 вересня 1986 року він знаходився на
військової службі та починаючи з цього часу до закінчення інституту 25 червня
1991 року проходив її, у зв'язку з чим, строк військової служби повинен бути
зарахований ОСОБА_1 у стаж. З урахуванням вказаного часу проходження військової служби з 07 вересня
1986 року до 25 червня 1991
року, а

також служби в
органах прокуратури до 28 листопада 2006 року,
ОСОБА_1 має
необхідний стаж для призначення йому пенсії за вислугою років в органах
прокуратури - 20 років 2 місяця 21 день.

Вимоги ОСОБА_1 щодо обчислення
йому відповідного стажу починаючи з 01 серпня 1986 року суд знаходить
безпідставними, оскільки фактично
військову службу він почав проходити з моменту військової присяги, тобто з 07 вересня 1986 року.

Суд
дійшов висновку, що відповідачем було
безпідставно відмовлено ОСОБА_1 у
призначені пенсії за вислугу років, у
зв'язку з чим, права ОСОБА_1 порушені та
підлягають захисту.

Відповідно
до ст.
94 КАС України, суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 державне мито в сумі 08 гривень 50 копійок.

Керуючись ст. 50-1 Закону України "Про
прокуратуру", ст. ст.
71, 76, 94,
158-161, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в Гагарінському районі м. Севастополя
призначити ОСОБА_1, згідно зі
ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", пенсію за вислугу років починаючи з часу
подачі документів для призначення пенсії
- з 15 грудня 2006 року.

Зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в Гагарінському районі М. Севастополя
зарахувати ОСОБА_1 період
проходження військової служби з 07 вересня 1986 року по 25 червня 1991 року у
Військовому Червонознаменному інституті Міністерства Оборони СРСР, у строкову службу та зарахувати його у стаж
роботи, що згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", надає право на пенсію за вислугою років.

Стягнути
з Управління Пенсійного Фонду України на користь ОСОБА_1 державне мито в
сумі 08 гривень 50 копійок.

У задоволені
іншої частини позову відмовити.

Постанова
суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Севастополя через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в
порядку ч.5 ст. 186 КАС України.