Справа № 2-а-305-309,314/07
Суддя: Ковальов Ю.О.
Дата ухвалення: 2007-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справи №№2а-305-309, 314/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2007 року Обухівський
районний суд

Київської області в складі:

головуючого - судді
Ковальова Ю.О.

при секретарі Письменній Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні
об"єднані в одне провадження адміністративні справи за позовами ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до Управління праці та соціального захисту населення
Обухівської районної державної адміністрації про стягнення недоотриманих коштів
на оздоровлення,

встановив:

У жовтні 2007 року названі
позивачі звернулись в суд з вказаними адміністративними позовами. З тих
підстав, що їм, як потерпілим від Чорнобильської катастрофи певних категорій,
кошти на оздоровлення виплачувались } менших розмірах, ніж передбачено ст. 48 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", вимагали стягнення з
відповідача недоотриманої різниці вказаних копменсацій за період 2003-2005 p.p. у наступних
розмірах: ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_5. -по 4276 грн.60 коп. кожному,
ОСОБА_4. - 2563 грн.60 коп., а ОСОБА_6.
- 9741 грн. 50 коп.3а період 2000-2006 p.p.

В процесі судового розгляду
справ позивачі ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_5. підтримали такі позовні
вимоги.Просили їх задовольнити.

При цьому, ОСОБА_1. та
ОСОБА_2, які у чергове судове засідання не з"явились, подали до суду письмові заяви з клопотаннями
про розгляд справи у їх відсутність.

Представник позивачки
ОСОБА_4. - ОСОБА_7 , зменшивши первісний обсяг вказаних позовних вимог, просила
стягнути недоотриману компенсацію за 2005 рік.

Представник позивача ОСОБА_6. - ОСОБА_8. також
уточнив початкові позовні вимоги.Остаточно вимагав стягнення компенсації за
2006-2007 p.p.

Представник за довіреністю
відповідача Попович О.М. до суду не
з"явився.Про розгляд справи належно повідомлявся.Подав письмові
заперечення проти позовів та клопотання про застосування строку позовної
давності і просив відмовити в задоволенні позовів з викладених у вказаних
зверненнях підстав.

Суд, заслухавши присутніх
позивачів і звернення відповідача та дослідивши матеріали справ, вважає позови ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_3.,
ОСОБА_5. і ОСОБА_4. такими, що не підлягають задоволенню, а позов ОСОБА_6. таким, що підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Так, згідно ч.ч.1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов
може бути подано в межах річного строку звернення до адміністративного суду,
який обчислюється з часу, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про
порушення оспорюваного права, а відповідно до ч.1 ст. 100 того ж Кодексу пропуск зазначеного
строку є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову, якщо на
цьому наполягає відповідач.

У зв"язку з цим судом
з"ясовано, що виплати коштів на оздоровлення за останній 2005 рік з
оспорюваного періоду у фактичних розмірах позивачам ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_5. були проведені в листопаді
того ж 2005 року, а ОСОБА_3. за 2004 рік, що входить в оспорюваний нею період -
у липні 2005 року, тоді як позови до суду всіма позивачами заявлені у жовтні
2007 року, тобто за межами річного строку позовної давності, який закінчився у
липні та в листопаді 2006 року відповідно.

Ці обставини підтверджені відповідними офіційними даними
по справах про час проведення згаданих виплат та про подання позовів до суду і
не оспорювались позивачами.

Посилання позивачів на
юридичну необізнаність, як на причину пропуску строку позовної давності,
неспроможні з огляду на той же час фактичних виплат, з розмірами яких позивачі
не погоджуються, та на загальну доступність оприлюдненого законодавства, яким
регулюються спірні правовідносини сторін.

Також враховується і
відсутність клопотань позивачів про поновлення пропущених ними строків
давності, лише за якими це процесуально
можливо згідно ч.2 ст. 100 та ч.2 ст. 102 КАС України.

За таких обставин справи,
коли встановлений законом річний строк звернення до суду, позивачами пропущений без поважних причин і
підстав для його поновлення немає, а відповідач наполягав на його застосуванні,
у задоволенні позовів про стягнення оспорюваних коштів за 2003-2005 p.p. слід відмовити.

Що стосується позову ОСОБА_6. , остаточні вимоги якого про стягнення коштів на
оздоровлення за 2006-2007 p.p. заявлені в
межах річного строку позовної давностілю він підлягає частковому задовололенню.

Так, на відміну від 2007
року, відповідні положення ст. 77 Закону
України „Про державний бюджет України на 2006 рік", якими дія ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у
відносній до цієї справи частині зупинялась, неконституційними у встановленому
порядку не визнавались і тому виплати оспорюваних коштів в інших розмірах,
встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562
„Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", були правомірними, оскільки аналогія закону чи
права до даних спірних правовідносин незастосоена, виходячи з того, що у
відповідності до ст. ст. 92, 96 Конституції України виключно
законом встановлюється щорічний Державний бюджет України, який підлягає обов"язковому виконанню.

Тому вимоги цього позивача
про достягнення компенсацій за 2006 рік безпідставні як такі, що не ґрунтуються
на чинному законодавстві.

Разом з тим, аналогічні
положення ст. 71 Закону України „Про
державний бюджет України на 2007 рік", якими дія ст. 48 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у відносній до цієї справи частині знову зупинялась, рішенням
Конституційного Суду України у справі №1-29/2007 від 9 липня 2007 року
№6-рп/2007 визнані такими, що не відповідають Конституції України, тобто є
неконституційними.

Це рішення Конституційного
Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв"язку з правовідносинами, які виникли внаслідок
дії положень відповідних законів, що визнані неконституційними.

Оскільки, таким чином, дія відносних до даної справи положень ст. 48 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" відновлена, то позивач ОСОБА_6. , як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої
категорійна підставі абзацу четвертого частини четвертої зазначеної норми
Закону дійсно має право на стягнення недоотриманих коштів на оздоровлення, які
згідно офіційної довідки відповідача за 2007 рік виплачені йому 30 липня 2007
року в сумі 100 грн. замість законодавчо встановленого п"ятикратного
розміру мінімальної заробітної плати, що станом на згаданий час часткової
виплати складало 2200 грн.

Тому, наявна різниця в сумі
2100 грн. підлягає стягненню з відповідача за цим позовом, а порушене право позивача - відновленню у
такий спосіб.

На підставі
викладеного.керуючись ст. ст. 6, 11, 17, 71, 86, 99, 100, 102, 158-163,
185, 186, 254 КАС України, ст. ст. 55, 92, 96, 124 Конституції України, ст. 48 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", ст. 77 Закону України
„Про державний бюджет України на 2006 рік", ст. 71 Закону України „Про державний бюджет
України на 2007 рік", рішенням Конституційного Суду України у справі
№1-29/2007 від 9 липня 2007 року №6-рп/2007, суд

постановив:

У задоволенні адміністративних позовів ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5до Управління праці та соціального захисту населення
Обухівської районної державної адміністрації про стягнення недоотриманих коштів
на оздоровлення відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з Управління праці
та соціального захисту населення Обухівської районної державної адміністрації
на користь ОСОБА_6 недоотримані кошти на оздоровлення за 2007 рік у розмірі
2100 грн.

В іншій частині позовних
вимог ОСОБА_6. відмовити.

постанова може бути
оскаржена в апеляційному порядку протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, яка може подаватись на протязі 10 днів після
проголошення. Інакше

постанова набирає законної сили по закінченню 10-денного
строку.