Справа № 2-"а"-31/2008
Суддя: Кривошея С.С.
Дата ухвалення: 2008-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-«а»-31/2008 рік

30 жовтня
2008 року Першотравенський
міський суд Дніпропетровської області
в складі:

головуючої судді
Кривошеї С.С.

при секретарі Фадєєвій Т.Б..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Першотравенську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення виконкому Першотравенської міської ради в м.
Першотравенську про стягнення коштів щорічної допомоги на оздоровлення,

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління
праці та соціального захисту населення виконкому Першотравенської міської ради
в м. Першотравенську про стягнення коштів щорічної допомоги на оздоровлення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії в
зв`язку з чим перебуває на обліку у відповідача. Відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ (надалі Закон №
796-ХІІ) йому передбачено виплату щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі
п`яти мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на час виплати. Щорічні виплати на оздоровлення є виплатами
гарантованими державою на відновлення втраченого здоров'я особам, що постраждали
від Чорнобильської катастрофи.

Відповідач, в супереч вимогам ст..48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 року , через свою бездіяльність не нарахував йому
вчасно сум виплати щорічної допомоги на оздоровлення за період 2001-2006 років
у розмірах, передбачених цим Законом, чим створив заборгованість у розмірі 7068
гривень 30 копійок. Тобто: за 2001 рік (140 х5) -700 гривень; за 2002 рік (165
х 5) = 825 гривень; за 2003 рік (185 х5) =925 гривень; за 2004 рік (237 х 5)
=1185 - 26,70 = 1158,30 гривень, за 2005
рік ( 332 х 5= 1660 -100) - 1560 гривень; за 2006 рік ( 400 х 5 - 100) = 1900
гривень, а всього в сумі 7068,30 гривень, які позивач і прохав суд стягнути на
його користь з відповідача.

В судове засідання
позивач не з'явився направив суду
заяву з проханням розглянути справу за його відсутності в письмовому провадженні.

Представник відповідача
в судове засідання не з'явилася ,
направила суду заяву про розгляд справи з її відсутності, надала суду
заперечення в яких позовні вимоги не визнала, та пояснила, що відповідач не
може бути відповідачем по цій справі, тому що є лише структурним підрозділом
виконавчого органу місцевого самоврядування - міськвиконкому Першотравенської
міської ради і є розпорядником нижчого рівня щодо виплати допомоги особам, які
постраждали від Чорнобильської катастрофи, не має своїх коштів та здійснює всі
виплати в межах бюджетних асигнувань, які встановлюються для них вищестоящим
органом. Окрім того представник відповідача зазначила, що в ст. 62 Закону №
796-ХІІ зазначено, що роз`яснення порядку застосування цього Закону провадиться
в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов`язковим
для виконання всіма органами виконавчої влади любого рівню. Також ст.67 Закону
№ 796-ХІІ регулює порядок підвищення розміру доплат, пенсій та компенсацій, а
саме конкретні їх розміри підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно
до змін індексу вартості життя та зростання мінімальної заробітної плати, а
отже конкретні виплати і було встановлено постановою КМУ №836 від 26.07.1996
року. Зміни виплати конкретних сум в подальшому провадились на підставі
постанов КМУ №562 12.07.2005 року. Просить суд відмовити позивачеві в задоволенні позову

Суд вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини
справи та перевіривши їх доказами, якими сторони обґрунтували свої позиції по
справі, вважає, що позов підлягає
задоволенню частково.

Судом встановлено, що сторони знаходяться в
публічно-правових відносинах, які врегульовані КАСУ.

Позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС другої категорії, що підтверджується посвідченням № 299865, виданого 02 березня 1994 року, в
зв`язку з чим перебуває на обліку Управління праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської
області.

Відповідно до абзацу 4
частини 4 статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991
року щорічна допомога учасникам
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії виплачується у
розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати.

Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня
1996 року, встановлено конкретні розміри допомоги на оздоровлення у визначеній
сумі, що суперечить вимогам Закону України «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» . Цим законом
встановлено розмір такої допомоги як кратну відносно до розміру мінімальної
заробітної плати величину на час виплати. З моменту прийняття вищевказаної
постанови, встановлені нею розміри щомісячної компенсації на оздоровлення
залишались незмінними, в той час як Верховною Радою неодноразово змінювався
розмір мінімальної заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ні Верховною
Радою України, ні Кабінетом Міністрів України за вищезазначений період не
приймалось рішень щодо подальшого врегулювання питання виплати та розмірів
щорічної компенсації на оздоровлення за Законом України «Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» , то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над
підзаконними актами, в даному випадку підлягають застосуванню саме норми ст..48
згаданого Закону та норми відповідних Законів України, якими встановлюється
розмір мінімальної заробітної плати за час, що сплив після прийняття постанови №836
від 26 липня 1996 року.

Як вбачається зі змісту Законів України / № 1766-111 від
01 червня 2000 року;№ 2896-111 від 13.12.2001 року;№ 1328 -1У від 25 .11.2003
року та № 372-1У від 26 .12.2002 року із змінами внесеними Законом України №
849-1У від 22.05.2003року/,що приймались у періоди 2000-2004 років стосовно
розмірів заробітної плати за
вказані періоди, ними не встановлювались
обмеження щодо застосування розмірів заробітної плати, встановлених цими
нормативними актами, зокрема, для реалізації положень ст..48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

З моменту прийняття постанови № 836 від 26 липня 1996
року встановлені нею розміри щорічної допомоги на оздоровлення залишались
незмінними, в той час як Верховною Радою України неодноразово змінювався розмір
мінімальної плати.

При прийнятті Верховною Радою України Законів щодо
розміру мінімальної заробітної плати не було зазначено будь-яких обмежень, щодо
застосування Закону від 28.02.1991 року № 796-ХІІ. Оскільки ні Верховна Рада,
ні КМУ в наступному будь-яких рішень з цих питань не приймали, то виходячи із
загальних засад пріоритету Законів над підзаконними актами при вирішенні даного
спору суд вважає, що повинно бути застосовано саме ст. 48 Закону № 796-ХІІ, а не постанови КМУ.

Відповідно до ст.
3 Конституції України людина, її життя і
здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека є визнаються найвищою
соціальною цінністю.

Права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст та спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження та
забезпечення прав людини є головним обов'язком
держави.

Згідно із ст.16 Конституції України, забезпечення
екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України
,подолання наслідків Чорнобильської катастрофи-катастрофи планетарного
масштабу, збереження генофонду Українського
народу є обов'язком держави.

Частина 2 ст.19
Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Суд вважає, що дії відповідача по виплаті щорічної
компенсації на оздоровлення позивачу за 2003-2005 роки у розмірах, які не
відповідають встановленим ст..48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є такими, що
порушують конституційні права ОСОБА_1 на здоров'я та належний соціальний захист.

Законом України від 26 грудня 2002 року № 372 -IV розмір
мінімальної заробітної плати встановлений з 01 січня 2003 року у розмірі 185
гривен, а з грудня 2003 року у розмірі 205 гривен. Законом України №1344 - IV від 27.11.2004 року розмір мінімальної
заробітної плати з 1 вересня 2004 року встановлений у розмірі 237 гривен на
місяць, а з 1 січня 2005 року Законом України №2285- IV від 23.12.2004 року розмір мінімальної
заробітної плати був встановлений у розмірі 262 гривні, з 01 квітня 2005 року -
в розмірі 290 гривен, з 1 липня 2005 року -310 гривен, з 1 вересня 2005 року
-332 гривні.

Доводи ОСОБА_1 про стягнення на його користь сум на
оздоровлення за 2006 рік у розмірі 1900 гривен, необґрунтовані, оскільки дію
абзацу 4 ч.4 ст.48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» зупинено на 2006 рік, в частині виплати компенсації і допомоги у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати, згідно із Законом України
«Про державний бюджет України на 2006 рік. Таким чином виплата позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення за 2006 рік в розмірі 100 гривен ґрунтується
на законі.

Тобто виплати позивачу суми на оздоровлення, з
врахуванням часу виплати відповідачем сум передбачених Постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року , повинні були б становити за
2003 рік 1025 гривень ( 205 х5); за 2004 рік -1185 гривень (237 х5); за 2005
рік -1660 гривень (332 х5).

На користь позивача в рахунок компенсації на оздоровлення
органом соціального захисту було сплачено за 2004 рік - 26,70 гривен ( 28
березня 2005 року), за 2005 рік - 100,00 гривен ( виплачено 14 листопада 2005
року), за 2006 рік - 100,00 гривен (26
грудня 2006 р.), що підтверджується довідкою відповідача.

Сума недоплати за період 2003- 2005 роки склала 3743 гривні 30 копійок, яку суд вважає
необхідною стягнути на користь позивача.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 3, 16, 19
Конституції України, ст.. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи » та керуючись ст. ст. 6-11,
69, 94, 104, 59-163 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення виконкому Першотравенської міської ради Дніпропетровської
області про стягнення коштів щорічної компенсації на оздоровлення
задовольнити частково.

Стягнути з
управління праці та соціального захисту населення виконкому Першотравенської
міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 3743 ( три тисячі сімсот сорок три ) гривні
30 копійок в рахунок недоплаченої щорічної компенсації на оздоровлення за
період з 2003 -2005 років, включно.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Витрати по оплаті судового збору віднести за рахунок
держави.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного
адміністративного суду Дніпропетровської області.

Заяву про апеляційне оскарження постанови суду першої
інстанції може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя: