Справа № 2а-12503/08
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2008-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

«01» грудня 2008 року
Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді-Самойлової
В.В.

при
секретарі- Демченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Харкові справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1до Харківського університету Повітряних Сил про стягнення
грошової компенсації замість належного речового майна та зобов'язання вчинити
певні дії,

встановив:

ОСОБА_1. в порядку адміністративного судочинства, з урахуванням
уточнених в судовому засіданні позовних вимог, ставить питання щодо визнання
неправомірними дії відповідача щодо незабезпечення його за час проходження
військової служби належним речовим майном та стягнути з останнього на його
користь грошову компенсацію замість належного до видачі станом до 11.03.2000р.
речового майна у сумі 726,24 грн. і
зобов'язати відповідача видати належне до видачі після 11.03.2000р. речове
майно в натурі на суму 3492,79 грн.,
згідно довідки № 167 від 04.11.2005р., а в разі відсутності його вартість
стягнути з останнього на його користь.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що він проходив військову службу у Харківському
університеті Повітряних Сил. Наказом начальника Генерального
штабу-Головнокомандувача Збройних Сил України
№ 425 від 10.10.2005р. був звільнений з військової служби у запас та
згідно наказу начальника Харківського університету Повітряних Сил № 253 від
27.10.2005р. виключений зі списків особового складу університету, з усіх видів
забезпечення.

В період
проходження військової служби позивач знаходився на речовому забезпеченні у
Харківському університеті Повітряних Сил, яким
в повному обсязі не забезпечувався.

Відповідно
до ст. 9 та п. 2 ст. 9-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей” в редакції до 28.12.2007р.,
військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також
речове майно і продовольчі пайки або, за бажанням військовослужбовця, грошову
компенсацію замість них”.

На день
виключення позивача зі списків особового складу університету сума грошової
компенсації замість належного до видачі речового майна станом до
11.03.2000р. складає в сумі 726,24 грн., та після 11.03.2000р. в сумі
3492,79 грн., про що свідчить довідка №
167 від 04.11.2005р., яка видана відповідачем.

Оскільки,
на момент виключення ОСОБА_1. зі списків особового складу університету, відповідач не розрахувався з ним стосовно
належного до видачі речового майна або грошової компенсації замість нього,
відповідаючи на неодноразові звернення відмовою, тому він вважає, що з боку
останнього має місце противоправність, яка порушує його право на одержання
даної грошової компенсації.

Представник відповідача, який є
суб'єктом владних повноважень, належним чином повідомлений про дату, час і
місце судового розгляду в судове засідання не прибув, не повідомивши про
причину неприбуття та не надав заяву про розгляд справи за його відсутності і
заперечення на адміністративний позов.

Суд вважає можливим розгляд справи
за відсутності відповідача на підставі
наявних доказів у справі, відповідно до
ст. 128 КАСУ.

Заслухавши позивача, дослідивши
докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1. проходив
військову службу у Харківському університеті Повітряних Сил. Наказом Міністра
оборони України № 425 від 10.10.2005р.
був звільнений з військової служби у запас та згідно наказу начальника
Харківського університету Повітряних Сил №253 від 27.10.2005р. виключений зі
списків особового складу університету, з усіх видів забезпечення.

В період проходження військової
служби він знаходився на речовому забезпеченні у Харківському університеті
Повітряних Сил, яким в повному обсязі не
забезпечувався.

На день
виключення його зі списків особового складу університету сума грошової
компенсації замість належного до видачі речового майна станом до
11.03.2000р. складає в сумі 726,24 грн., та після 11.03.2000р. в сумі
3492,79 грн., про що свідчить довідка №
167 від 04.11.2005р., яка видана відповідачем.

Згідно
п. 27 “Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних
Сил та інших військових формувань у мирний час”, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 28.10.2004р. №1444, передбачено, що
військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової
форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під
час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання
наказу про звільнення.

Відповідно до ст.ст.9, 9-1 Закону України “Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”
військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також
речове майно і продовольчі пайки за нормами і в терміни, що встановлюються
Кабінетом Міністрів України.

Законом
України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000р.
призупинена дія п. 2 ст. 9-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей» в частині одержання військовослужбовцями
продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та
замість речового майна ( за винятком військовослужбовців Міністерства Оборони
України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України,
Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ України,
що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність
військовослужбовців).

Оскільки,
позивач не відноситься до категорії осіб, які використовують цивільний одяг,
який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців, а дія
положення про отримання грошової компенсації замість речового майна відносно
решти військовослужбовців з 11.03.2000р. зупинена була, а відповідно до Закону
України „Про Державний бюджет України на 2008р.” від 28.12.2007р. № 107-VI п.2 ст.
9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей» виключено, проте рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від
22.05.2008р. у справі «Щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет
України» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є
неконституційними), положення підпункту
3 пункту 67 розділу II Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
р. №107-VI. Також
встановлено, що це рішення має преюдиціальне значення
для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», визнаних неконституційними. А тому вимоги
ОСОБА_1 . щодо зобов'язання відповідача видати належне речове майно в натурі,
яке підлягало видачі після 11.03.2000р. в сумі 3492,79 грн. є обґрунтованими і
підлягають задоволенню на підставі
вищевикладеного.

Відповідно до
ст. 92 Конституції України виключно Законами України визначаються

- права і
свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод: основні обов'язки
громадянина, а також встановлюються: Державний бюджет України і бюджетна
система України.

Ст.95 Конституції України передбачає, що
виключно законом України про Державний бюджет України визначаються будь-які
видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих
видатків.

Закон про
Державний бюджет України є правовим актом, зміст якого чітко зумовлений
поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів для
забезпечення завдань і функцій, які здійснюються органами державної влади та
органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду. Такий закон
затверджує повноваження органів державної влади здійснювати виконання
Державного бюджету України протягом бюджетного періоду.

Виходячи з викладеного, суд вважає,
що в період проходження військової служби позивач мав право на забезпечення
речовим майном, а в разі звільнення на одержання цього майна в натурі. Також,
враховуючи, що дію п. 2 ст. 9-1 Закону
України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» призупинено,
згідно із Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від
17.02.2000р., але діючим законодавством не передбачена заборона видачі речового
майна в натурі, заборгованість по якому має місце, то позивач має право на одержання
речового майна в натурі, заборгованість по якому утворилась після 11.03.2000р.
на суму 3492,79 грн., оскільки його право в частині забезпечення речовим майном
в період проходження військової служби
було порушено і захист цього права можливо здійснити шляхом видачі
вказаного майна в натурі, а тому маються підстави для задоволення позову
зазначеним шляхом.

Керуючись ст. ст. 9, 11, 128, 159 КАСУ, ст. ст. 92, 95 Конституції
України, ст. ст. 9, 91
Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей”, Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних
коштів», Постановою КМУ «Про речове
забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у
мирний час», Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008р.,
суд, -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати
неправомірними дії Харківського університету Повітряних Сил щодо незабезпечення
ОСОБА_1за час проходження військової служби належним речовим майном.

Стягнути
Харківського університету Повітряних Сил на користь ОСОБА_1грошову компенсацію
замість належного до видачі станом до 11.03.2000р. речового майна у сумі 726 (сімсот двадцять шість) грн. 24
коп.

Зобов'язати Харківський університет Повітряних Сил видати ОСОБА_1
належне до видачі після 11.03.2000р. речове майно в натурі на суму 3492 (три тисячі дев'ятсот дві) грн.
79 коп., згідно довідки № 167 від 04.11.2005р., а в разі відсутності його вартість стягнути з
Харківського університету Повітряних Сил на користь ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний
адміністративний суд протягом 10 днів з дня її проголошення, шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження,
а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАСУ - з
дня складання постанови в повному обсязі.
Апеляційна скарга подається протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя -