Справа № 2а-301/07
Суддя: Лила В.М.
Дата ухвалення: 2007-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№2a-301/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 серпня 2007
року Новомосковський міськраданний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого Лили
В.М.

секретаря Зурак
А.А.

представників
позивача ОСОБА_1.,
ОСОБА_2.

представника
відповідача Чаплигіна
В.М.

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду
справу за позовом ОСОБА_3до військової частини А-1828 про визнання протиправною
бездіяльність суб'єкта владних повноважень та стягнення заборгованості за
продовольче забезпечення, -

встановив:

позивач
ОСОБА_3., звернулася з позовом до військової частини А-1828 про
визнання протиправною бездіяльність суб'єкта владних повноважень та стягнення
заборгованості по продовольчому забезпеченню,
мотивуючи тим, що вона наказом
Командувача 6 гвардійським армійським корпусом № 31-ПМ від 17.0.2002 р. була
призначена на посаду начальника складу взводу забезпечення роти матеріального
забезпечення військової частини А-1828 у військовому званні «старший
прапорщик», яка дислокується в смт. Черкаське Новомосковського району
Дніпропетровської області. 28.08.2004 р. наказом Командувача 6 гвардійським
армійським корпусом № 25-ПМ, позивач
була звільнена з військової служби на підставі п. 63 п.п. «г» «Положення про
проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил
України» затвердженого Указом Президента України № 1053/2001 від 7.11.2001 p., тобто у зв'язку із скороченням штатів та
реформуванням Збройних Сил України. 30.11.2004 р. наказом Командира військової
частини А-1828 № 50 на підставі наказу Командувача 6 гвардійського армійського
корпусу № 25-ПМ від 28.08.2004 p., позивач була
звільнена з військової служби на підставі п. 63 п.п. «г» «Положення про
проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил
України» затвердженого Указом Президента України № 1053/2001 від 7.11.2001 p., тобто у зв'язку і скороченням штатів та
реформуванням Збройних Сил України та із 30.11.2004 р. виключена із списків
особового складу. З 11.03.2000 р. Законом України «Про деякі заходи щодо
економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 p.,
було призупинено дію ч. 2
ст. 9 Закону України «Про
соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині
отримання військовослужбовцями продовольчих пайків і речового майна або, за їх бажанням, грошової компенсації. Але цей пункт не
відмінив дію ч. 1 ст. 9 вказаного Закону, якою гарантується матеріальне, продовольче і інші види забезпечення військовослужбовців.
Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей в правах та
свободах, встановлених
законодавством. Таким чином, у зв'язку з тим, що діють норми № 7 постанови Кабінету
Міністрів України № 316 від 12.03.1996 р. було призупинено позивача повинні
були забезпечувати за іншою нормою продовольчого забезпечення. Так як найменшу
вартість із всіх норм продовольчого забезпечення, має норма № 1 (загальновійськова), то її повинні були забезпечувати за цією
нормою. На усні звернення до відповідача про виконання дій та сплати їй
заборгованості, їй було відмовлено.
Таким чином відповідач своєю бездіяльністю порушив її право на отримання
грошової компенсації, довідки про
заборгованість та розрахунку також не надав. Просить стягнути заборгованість
грошової компенсації за продовольче забезпечення в сумі 21 927, 78 грн., яку вона зробила самостійно, та судові витрати у вигляді сплаченого нею
судового збору 17 грн.

Представники
позивача ОСОБА_1., ОСОБА_2. в
судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсягу.

Представник
відповідача - військової частини А-1828 Чаплигін В.М. в судовому засіданні позов визнав.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази в підтвердження та
заперечення позову вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що позивач наказом Командувача 6 гвардійським
армійським корпусом № 31-ПМ від 17.0.2002 р. була призначена на посаду
начальника складу взводу забезпечення роти матеріального забезпечення
військової частини А-1828 у військовому званні «старший прапорщик», та 30.11.2004 р. була звільнена, згідно довідки позивач стояла на
продовольчому забезпеченні та під час проходження військової служби в період з
10.03.2000 р. продовольчим пайком не забезпечувалася, позивач надала розрахунок щодо середньої ціни
на продовольчі товари у торговий мережі по Дніпропетровській області з 2000 р.
по 2004 p., відповідно розрахунку компенсації за продовольче
забезпечення з 11.03.2000р. по 30.11.2004 р. позивачу не виплачено 21 927, 78
грн. Згідно зі ст. 22 Конституції України при прийнятті нових
законів або внесення змін до існуючих прав і свобод недопустимо звуження обсягу
прав і свобод. Закон України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів»
звужує обсяг прав військовослужбовців в частині отримання продовольчих пайків
або грошової компенсації замість них. Відповідно до ст. 8
Конституції України закони та інші нормативно-правові акти повинні відповідати Конституції
України. З метою упорядкування продовольчого забезпечення ЗСУ на мирний час та
організації раціонального харчування військовослужбовців згідно нормами, затвердженими «Постановою КМУ № 426», Міністром оборони видано наказ № 402 від
09.12.2002 р. «Про затвердження Положення про продовольче забезпечення ЗСУ на
мирний час». Згідно з п. 2.3 ст. 2
«Положення» у ЗСУ забезпечення харчуванням військовослужбовців та інших
категорій за встановленими нормами здійснюється за рахунок держави.
Військовослужбовцям та іншим категоріям норми харчування видаються через
відповідні їдальні або грошова компенсація у розмірі вартості цих норм.

На
підставі ст. 94 КАС України на користь позивача ОСОБА_3.,
як сторони, що не
є суб'єктом владних повноважень суд присуджує документально підтверджені судові
витрати 17 грн. як судовий збір, з Державного
бюджету У країни.

На
підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 8, 22 Конституції України, ст.
16 Закону України «Про Збройні сили України», ст. 9
Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів
їх сімей», ст. 9, 10, 94,
159, 161 КАС України, суд -

постановив:

позов
ОСОБА_3до військової частини А-1828 - задовольнити, визнати незаконною бездіяльність командування
військової частини А-1828 в не нарахуванні та не виплаті грошової компенсації
за продовольче забезпечення та стягнути з військової частини А-1828 на користь
ОСОБА_3. грошову компенсацію за невидане продовольче забезпечення в сумі 22 275
грн. 47 коп.

Стягнути
з Державного бюджету України судові витрати - судовий збір 17 грн. на користь
позивача ОСОБА_3.

постанова
може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської обл. шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня оголошення
постанови, та на нього може бути подано
апеляційну скаргу протягом двадцяти днів з дня подання заяви про апеляційне
оскарження.