Справа № 2-а-2572008
Суддя: Богдан С.І.
Дата ухвалення: 2008-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2-а-257
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2008 року
Шевченківський районний суд м. Чернівці
в складі:

головуючого - судді
Богдана С.

при секретарі
Яценко Н.М.

розглянувши у судовому засіданні в м. Чернівці справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства Внутрішніх справ
України в Чернівецькій області про визнання недійсним рішення Комісії з питань
розгляду матеріалів про визнання учасників бойових дій УМВС України в
Чернівецькій області від 28.04.2007 року та 18 вересня 2008 року та
забов'язання визнати його учасником бойових дій і видати посвідчення
встановленого зразку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства
Внутрішніх справ України в Чернівецькій області, в якому просить визнати
недійсним рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасників
війни та учасників бойових дій УМВС України в Чернівецькій області від
28.04.2007 року та 18.09.2008 року та забов'язати визнати його учасником
бойових дій і видати посвідчення встановленого зразку.

Посилається на
те, що у вересні 2008 року він звернувся до комісії УМВС України в Чернівецькій
області із заявою про встановлення йому статусу учасника бойових дій та надав
підтверджуючі документи, які свідчать поро його проходження служби при
виконанні спеціальних завдань в умовах надзвичайного стану при вирішенні
збройних конфліктів по нормалізації обстановки відношенні законності та
правопорядку на території Азейбарджанської РСР.

18.09.2008 року його було повідомлено про те,
що його заява розглянута, однак відповідно до Постанови Каміну України від
08.02.1994 року № 63, Азейбарджанська РСР не включена до переліку держав, де
проходили бойові дії, і на підставі цього прийнятого рішення відмовити йому в
наданні статусу учасника бойових дій.

Цим було
порушено його права та інтереси, погодитися з таким рішенням не може, оскільки
воно протирічить чинному законодавству.

Підтвердженням того, що він дійсно з
22.09.1988 року по 26.12.1988 року та з 05.02.1990 року по 05.04.1990 року
проходив службу у складі військової оперативної групи в районі Надзвичайного
стану НКАО Азейбарджанської РСР є довідка МВС СРСР та повідомлення від
02.07.2004 року Академії права та управління. Крім цього в довідці МВС СРСР
вказано, що ОСОБА_1 користується пільгами згідно з постановою РМ СРСР № 795-173
від 25.09.1989 року і наказу МВС СРСР № 0169 від 18.10.1989 року. Доказом того,
що він є учасником бойових дій є також те, що йому зараховано вислугу років для
призначення пенсій на пільгових умовах, також комісією не взято до уваги
приписи Постанови Кабміну України від 08.02.1994 року № 63.

Згідно ст.. 5 Закону України „ Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту ” № 3551-ХІІ від 22.10.1993
року , учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових
завдань по захисту батьківщини у складі військових підрозділів, з”єднань всіх
видів і родів військ Збройних Сил діючої армії ( флоту ) , у партизанських
загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний , так і у мирний час.

Відповідно до „ Угоди про взаємне прийняття пільг і
гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників
бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців „ ,
яка була підписана Урядами колишніх радянських республік, у тому числі і
Україною 15.04.1994 року та ратифікованою Верховною радою України 24.04.1996
року та додатку до цієї угоди , про введення положення медалі „ Ветеран боевих
действий ” , яка була прийнята 19.02.2005 року наведено перелік держав, міст,
територій та періодів ведення бойових дій з участю громадян СРСР. У цьому
переліку у розділі 11 вказано і Вірменсько-Азаейбарджанський ( Карабаський )
військовий конфлікт

( 1998-1994 роки ) в якому він брав участь в
вищезазначені періоди.

Позивач ОСОБА_1
в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та підтвердив викладені в
позовній заяві обставини.

Представник
відповідача Бурлак Д.В. в судовому засіданні позов не визнав і суду пояснив, що
позивачем не надано достатньо доказів , які б підтверджували його участь в
бойових діях на території Азербайджанської РСР, а тому рішення Комісії є цілком
законним. Крім того, у відповідності до Постанови КМУ від 08.02.1994 року №63
«Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» серед переліку держав, де проводились
бойові дії, Азербайджанської РСР не має. Просив відмовити у задоволенні всіх
позовних вимог.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши сторін, суд вважає, що адміністративний позов
обґрунтований та підлягає до задоволення.

Підстав вважати, що позивач втратив строк для
звернення до суду судом не може бути прийнятий до уваги, оскільки суд вважає,
що позивач не втратив строку для звернення до суду за захистом свого порушеного
права.

Встановлено
судом, що в квітні місяці 2007 року ОСОБА_1 звернувся до Комісії з питань
розгляду матеріалів про визнання учасників війни та учасників бойових дій УМВС
України в Чернівецькій області із зверненням про визнання його учасником
бойових дій на території Азербайджанської РСР

Рішенням Комісії
з питань розгляду матеріалів про визнання учасників війни та учасників бойових
дій УМВС України в Чернівецькій області №10/1459 від 28.04.2007 року ОСОБА_1
було відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій, оскільки
Азербайджанська РСР не включена до переліку держав, де проходили бойові дії.

Після цього
ОСОБА_1 повторно звернувся до Комісії з клопотанням про визнання його учасником
бойових дій, оскільки після відмови звертався до відповідних установ на території
Російської Федерації про надання відповідних документів підтверджуючих це.

Однак Комісія з
питань розгляду матеріалів про визнання учасників війни та учасниками бойових
дій УМВС України в Чернівецькій області своїм листом № 10/3911 від 18.09.2008 року
не задовольнила його клопотання, повідомивши про те, що рішення про це було вже
прийняте 28.04.2007 року.

Незважаючи на
це, з довідки Академії права та
управління Російської Федерації від 02.07.2004 року № 35/309-ДСП вбачається, що
ОСОБА_1 дійсно рахувався в списках особового складу окремих батальйонів
Рязанської Вищої школи МВС СРСР, які забезпечували службу по охороні
громадського порядку в НКАО Азейбарджанської РСР з 22.09. по 26.12. 1988 року (
наказ начальника РВШ МВС СРСР від 19.09.1988 року № 62 ) і з 05.02. по 05.04.1990 року ( наказ
начальника РВШ МВС СРСР від 19.04.1990 року „ 308 о/с ).

З довідки
Комендатури району надзвичайного стану НКАО без дати та номеру вбачається, що
вона видана молодшому сержанту внутрішньої служби ОСОБА_1 про те, що він з
05.02.1990 року по 05.04.1990 року проходив службу в складі військової
оперативної групи в районі Надзвичайного стану НКАО і користується пільгами
згідно з постановою РМ СРСР № 795-173 від 25.09. 1989 року і наказу МВС СРСР №
0169 від 18.10.1989 року.

Також судом встановлено, що згідно до
Постанови КМУ від 08.02.1994 року №63 «Про організаційні заходи щодо
застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» в переліку держав, де проводились бойові дії вказано також
інші країни з 1979 року.

Загальновідомим
є той факт, що в період, який передував відокремленню колишніх союзних
республік СРСР та створення на їх території незалежних держав, а саме з 1988
року по 1991 рік в СРСР, зокрема на території Кавказу, виникали численні
етнічні конфлікти, що супроводжувалися збройними сутичками. Збройні сили СРСР
спільно з органами внутрішніх справ в даних регіонах виконували бойові
завдання, метою яких був захист мирного населення та приборкання конфліктуючих
сторін. На час існування СРСР та партійної ідеології, яка панувала в той
період, офіційно не визнавалось, що в союзних республіках могли вестися бойові
дії і реальна інформація про їх трагічні наслідки замовчувалася.

Незважаючи на
те, що Азербайджан не включений в «Перелік держав і періодів бойових дій на їх
території», судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 виконував завдання в умовах
надзвичайного стану при збройних конфліктах в Азербайджанській РСР із
застосуванням вогнепальної зброї і піддавав ризику своє життя і здоров'я.

Вищевказана
постанова КМУ містить вказівку, що бойові дії велися і в інших країнах після
грудня 1979 року, однак інформацію про участь в них відносно військових
фахівців надає Генеральний Штаб Збройних Сил колишнього СРСР. Щодо осіб
начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, які приймали участь
в бойових діях, то питання отримання офіційних документів законодавством не
визначено. У відповідності до ст. 6 п.2 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються такі
особи: особи рядового, начальницького складу і
військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР
(включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники
відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили
службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період
велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової
діяльності військ (флотів).

Норма
ст.9 ч.7 КАС України передбачає, що у разі відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суду застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону). Суд вважає можливим в даному випадку
застосувати дану норму.

Крім
того, ч.2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного
кодексу. Згідно даної норми закону судом встановлено, що представником
відповідача не було надано достатньо доказів того, що позивач ОСОБА_1 не брав
участі в бойових діях на території Азербайджанської РСР.

На
підставі викладеного та ст. 6 п.2 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», Постанови КМУ від 08.02.1994 року № 63 «Про
організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту»,
керуючись ст.ст. 7,94,159-163 КАС України, суд, -

П О
С Т А Н О В И В :

Адміністративний
позов задовольнити.

Визнати
недійсним рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасників
війни та учасників бойових дій Управління Міністерства Внутрішніх справ України
в Чернівецькій області від 28 квітня 2007 року та від 18 вересня 2008 року про
відмову у визнанні ОСОБА_1 учасником бойових дій.

Зобов'язати
Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасників війни та учасників
бойових дій Управління Міністерства Внутрішніх справ України в Чернівецькій
області визнати ОСОБА_1 учасником бойових дій та видати йому посвідчення
встановленого зразку.

Заява про
апеляційне оскарження постанови може бути подана протягом 10 днів з дня її
складення в повному обсязі.

Апеляційна
скарга може бути подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження до Львівського апеляційного
адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо вона буде подана у
строк встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Богдан С.І.