Справа № 2а-133/2007
Суддя: Картофлицький Г.В.
Дата ухвалення: 2007-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №2а-133/2007р.
ПОСТАНОВА

ім'ям України

27.07.2007р. Бердянський
міськрайонний суд Запорізької області

у складі:
головуючого - судді Картофлицького Г.В. при секретарі Ледовскої В.Ф.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Запорізького обласного військового комісаріату про стягнення
грошової компенсації, індексації та
моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

В лютому
2007р. ОСОБА_1 звернувся
до суду із зазначеним позовом вказуючи,
що з 1995р. по 2006р. проходив кадрову військову службу на офіцерських
посадах і знаходився на речовому забезпеченні у Запорізькому облвійськоматі.
Згідно наказу від 3.05.2006р. №100 начальника Генштабу - Головнокомандувача
Збройних Сил України він був звільнений з військової служби у зв'язку зі
скороченням штатів. Після звільнення з'ясувалося, що відповідач не видав матеріальне
забезпечення на суму 4794, 04 грн.
Оскільки добровільно облвійськомат відмовився виплатити йому цю суму він
просить стягнути її у якості грошової компенсації за невикористане речове
майно, а також стягнути індексацію від
суми заборгованості за період з 1995 по 2006рр. в розмірі 2876, 42 грн. і моральну шкоду у 2000 грн.

В
судовому засіданні ОСОБА_1
та його представник ОСОБА_2
підтримали позовні вимоги та пояснили,
що моральна шкода полягає в тому,
що не забезпечуючи офіцера речовим майном, яке йому положено за законом, керівництво вимагало щоб на стройових
оглядах прибувати в новому обмундируванні. Це призводило до того, що він вимушений був купувати формений одяг
за свої кошти відволікаючи їх від сім»ї,
що призводило до конфліктів з дружиною та до почуття пригнічення власної
гідності. Заявили, що в період
проходження служби він не вимагав від керівництва забезпечення речовим
майном, або виплат компенсації та не
звертався до суду тому, що із-за
армійської специфіки, а саме прямого
підпорядкування керівництву,
вважав, що такі вимоги, а тим більше звернення до суду, потягнуть за собою негативні наслідки по
службі.

Представник
відповідача Пономаренко С.Ю. позов не визнав,
надав письмові заперечення проти нього та пояснив, що згідно ч.2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошова компенсація
замість речового майна сплачувалась за бажанням військовослужбовця до
10.03.2000р., тобто до введення в дію
Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів».
Заборгованість облвійськомата до 10.03.2000р. складає 1045, 08 грн. і не підлягає стягненню у зв'язку з
пропуском строку позовної давності. Заборгованість після цієї дати складає
3748, 96 грн. і не може бути виплачена
у грошовій формі із-за вищезгаданого закону. Заявив, що'. позивач запрошувався до військкомату
для отримання речового майна, але
відмовився і став наполягати на грошовій компенсації. Позовні вимоги в частині
відшкодування моральної шкоди вважав недоведеними та необґрунтованими.

Вислухавши
пояснення, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Вищевикладені
обставини позову, розмір
заборгованості та час її виникнення підтверджуються документально, зокрема вищезгаданим витягом із наказу про
звільнення позивача та довідкою про заборгованість, сторонами визнаються, тому суд вважає ці факти встановленими.

Таким
чином, порушуючи ст. 9 Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідач заборгував
позивачеві на день його звільнення з лав ЗС України речове майно на суму
4794, 04 грн.

Суд
вважає, що дія Закону України «Про
деякі заходи щодо економії бюджетних-коштів» розповсюджується тільки на
осіб, які перебувають на дійсній
військовій службі і зацікавлені у речовому забезпечені. Крім того, на думку суду, пропозиція відповідача до позивача отримати
в натурі суто військове речове майно після його звільнення, викладена у листі від 22.12.2006р., суперечить здоровому глузду, оскільки цивільна людина не має потреби в
цьому майні.

Суд
також вважає, що ОСОБА_1 не пропустив
річний строк для звернення до суду,
оскільки цей строк слід рахувати з дня його звільнення, тобто з 3.05.2006р.

2

Таким чином позовні вимоги в
частині стягнення заборгованості за речове майно в сумі 4794, 04 грн. підлягають повному задоволенню.

Але, виходячи з індексів споживчих цін (індексів
інфляції) суму заборгованості необхідно збільшити на 2876, 42 грн. до 7670, 46 грн.,
згідно з розрахунком, зробленим
позивачем, який суд вважає вірним.

Думку
відповідача, викладену у
запереченні, про те, що у відповідності до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових
доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, які не мають разового характеру, суд вважає необгрунтованою, оскільки майнове забезпечення кадрового
офіцера не має ознаків разового характеру так саме, як і його зарплатня.

Свідки
ОСОБА_3 , заступник військового
комісару Бердянського військкомату, та
ОСОБА_4, який проходив службу разом з
позивачем, підтвердили, що речовим майном офіцери забезпечувались
не повністю, але від них
вимагали, що їх зовнішній вигляд
відповідав вимогам Уставу. Тому офіцери вимушені були купувати формений одяг за
свої гроші.

Допитана
у якості свідка дружина позивача ОСОБА_5
пояснила, що з 1996 по 2001р. не
працювала у зв'язку з пологами та уходом
за дитиною і чоловік був єдиним годувальником родини. У цей час, коли вони були у скрутному матеріальному
становищі, чоловік вимушений був за
свої гроші купувати формений одяг. Із-за цього він був збуджений, нервозний. Вона також була незадоволена
таким становищем. Таке положення
призводило до напруги у сімейних відносинах.

Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у
душевних стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів.

Оскільки
скрутне матеріальне становище родини позивача виникло внаслідок протиправної
дії відповідача, який не надав
відповідного майнового забезпечення,
суд вважає, що ОСОБА_1 була
завдана моральна шкода.

При
визначенні розміру відшкодування суд враховує глибину страждань, а також те, що позивач не прийняв всіх передбачених
законом заходів для мінімізації цих страждань, а саме не звертався до керівництва чи до
суду, тому вважає можливим зменшити
розмір відшкодування.

Керуючись ст.
ст. 99, 161-163, КАС України, ст. 23,
1167 ЦК України, ст. 99 Закону
України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей»,

ПОСТАНОВИВ:

Стягнути
з Запорізького обласного військового комісаріату на користь ОСОБА_1 грошову
компенсацію за невикористане речове майно в сумі 4794, 04 грн.,
індексацію від суми заборгованості в розмірі 2876, 42 грн.,
1000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 126, 7 грн. судових витрат, а всього 8797, 16 грн.

На
постанову протягом 10 днів може бути подана заява про її апеляційне оскарження
й апеляційна скарга протягом 20 днів після подання цієї заяви.