Справа № 2а-118/2008
Суддя: Керімов Р.В.
Дата ухвалення: 2008-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-118 / 08
року 10 годин 50 хвилин м.Антрацит Антрацитівський міськрайонний суд
Луганської області в складі :
судді Керімова Р.В.
представника відповідача Олейнікової Л.І.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Антрацит
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Антрацитівської міської ради
Луганської області про визнання незаконними дій посадових осіб Управління ПСЗН
щодо відмови в проведенні перерахунку розміру грошової компенсації на
оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007 та 2008 роки та зобов'язання зробити
перерахунок та виплату розміру недоотриманої компенсації, -
16.10.2008 року ОСОБА_1 звернувся до Антрацитівського міськрайонного суду
Луганської області з адміністративним позовом до Управління праці та
соціального захисту населення Антрацитівської міської ради Луганської області
про визнання незаконними дій посадових осіб Управління ПСЗН щодо відмови в
проведенні перерахунку розміру грошової компенсації на оздоровлення за 2003,
2004, 2005, 2007 та 2008 роки та зобов'язання зробити перерахунок та виплату
розміру недоотриманої компенсації.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач ОСОБА_1 послався на те, що він є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії,
визнаний інвалідом 3 групи ЧАЕС, і
згідно зі ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. №796-ХІІ має
право на щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 4 мінімальних заробітних
плат, яку відповідач нарахував та виплатив йому в 2003-2005 роках та 2007-2008
роках в значно меншому розмірі.
Так, він отримав щорічну
допомогу на оздоровлення:
- у серпні 2004 року (за 2003 рік) 21,5 грн. (із мінімальної заробітної
плати 205 грн.) замість 820 грн., сума недоотриманої допомоги складає: 820 грн.
- 21,5 грн. = 798,5 грн.,
- у жовтні 2004 року 21,5 грн. (із мінімальної заробітної плати 237 грн.)
замість 948 грн., сума недоотриманої допомоги складає: 948 грн. - 21,5 грн. =
- у квітні 2005 року 21,5 грн. (із мінімальної заробітної плати 290 грн.)
замість 1160 грн., сума недоотриманої допомоги складає: 1160 грн. - 21,5 грн. =
- у квітні 2007 року 90 грн. (із мінімальної заробітної плати 420 грн.)
замість 1680 грн., сума недоотриманої допомоги складає: 1680 грн. - 90 грн. =
- у січні 2008 року 90 грн. (із мінімальної заробітної плати 515 грн.)
замість 2060 грн., сума недоотриманої допомоги складає: 2060 грн. - 90 грн. =
Загальна сума недоотриманої допомоги становить 6423,5 грн..
Просить визнати незаконними дії посадових осіб Управління ПСЗН
Антрацитівської міської ради Луганської області щодо відмови в проведенні
перерахунку розміру грошової компенсації на оздоровлення за 2003, 2004, 2005,
2007 та 2008 роки та зобов'язати відповідача зробити перерахунок розміру та
виплату недоотриманої допомоги на оздоровлення за 2003-2005 та 2007-2008 роки у
розмірі 6351,5 грн..
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
заявлені вимоги підтримує, посилаючись на вищенаведені обставини, просить
задовольнити їх у повному обсязі. Вважає за необхідне застосувати ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. №796-ХІІ.
Представник відповідача - управління праці і соціального захисту населення
Антрацитівської міської ради - Олейнікова Л.І., яка діє на підставі довіреності
від 30.10.2008 року (а.с.23), в судовому засіданні позовні ОСОБА_1. не визнала
і пояснила, що ст.48 Закону України «По
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не встановлює розмір мінімальної
заробітної плати на відповідні роки. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про оплату праці», розмір
мінімальної заробітної плати на відповідні роки встановлюється Верховною Радою
України за поданням Кабінету Міністрів України при затвердженні Державного
бюджету України. З 1996 року, при введені в дію ст. 10 Закону України «Про
оплату праці» і встановленні мінімальної заробітної плати на відповідний рік,
Верховна Рада пунктом 3 постанови від 20.12.1996 року встановила, що до
внесення відповідних змін у діюче законодавство, виплати, розраховані на основі
мінімальної зарплати, здійснюються в розмірах, що діють станом на 01.02.1996
року. У законах, в яких застосовувався розмір мінімальної заробітної плати встановлювалось, що до
внесення змін до законів, у нормах яких
застосовується для розрахунку мінімальна зарплата Кабінет Міністрів України зобов'язаний
переглядати ці норми, виходячи з реальних можливостей видаткової частини Державного бюджету України. Згідно з
вимогами ст. 113 Конституції України, Кабінет Міністрів України є вищим органом
у системі органів виконавчої влади і у своїй діяльності керується Конституцією
та Законами України, а також Указами Президента України, постановами Верховної
Ради. Статтями 62,67 Закону України «По статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» також передбачено, що «
роз'яснення цього закону провадиться в порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України, рішення якого є обов'язковим для виконання Міністерствами та
іншими органами державної влади України, місцевими органами виконавчої влади».
Згідно з ч.2 ст. 95 Конституції України виключно Законом України «Про Державний
бюджет України» визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Виходячи з реальних
можливостей держбюджету, держава гарантує виплату щорічної допомоги на
оздоровлення, яка передбачена ст. 48 Закону України «По статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в
розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
та постановою Кабінету Міністрів України
№ 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно
з розмірами, встановленими зазначеними постановами позивачу провадились виплати
щорічної допомоги на оздоровлення: за 2003 рік - 16.08.2004 року виплачена
допомога на оздоровлення в розмірі 21,5 грн., 15.10.2004 року виплачена
допомога на оздоровлення в розмірі 21,5 грн., у квітні 2005 року виплачена
допомога на оздоровлення в розмірі 21,5 грн., 12.04.2007 року виплачена допомога в розмірі 90 грн. та
28.01.2008 року виплачена допомога в розмірі 90 грн.. При нарахуванні щорічної допомоги на оздоровлення
Управління діяло відповідно до Конституції України, діючого законодавства,
постанов Кабінету Міністрів України, як це передбачено ч. 2 ст. 4 Бюджетного
кодексу України, згідно з якою
встановлено, що при здійсненні
бюджетного процесу в Україні положення
нормативно - правових актів
застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції
України, цього Бюджетного Кодексу та
Закону України «Про державний бюджет України». Просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. відмовити за необґрунтованістю.
Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши докази по справі
в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 дійсно є учасником
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції 1
категорії, є інвалідом 3 групи, та його захворювання пов'язане з виконанням
обов'язків по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, перебуває на обліку у
відповідача. (а.с. 4, 5)
Згідно з вимогами ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991
року № 796-ХІІ позивач має право на отримання щорічної допомоги на
оздоровлення, яка становить для інвалідів 3-ї групи в розмірі 4 мінімальних
В порушення зазначених норм відповідачем в значно меншому розмірі
нарахована позивачеві щорічна допомога на оздоровлення, як учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії при встановленні 3 групи інвалідності в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат. Фактично нараховано та виплачено за 2003 рік -
21,5 грн., за 2004 рік - 21,5 грн., за 2005 рік - 21,5 грн., за 2007 рік - 90
грн. та за 2008 рік - 90 грн. (а.с.7)
Суд, задовольняючи вимоги позивача ОСОБА_1., виходить з наступного. Згідно
з вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
Відповідно до абзацу 3 ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від
28.02.1991 року № 796-ХІІ, щорічна
допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС інвалідам 3-ї групи виплачується у розмірі 4 мінімальних заробітних плат. Частиною 5
ст.48 зазначеного Закону передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення
виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту
Згідно з ч.7 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.
Статтею 89 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік»
встановлено розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2004 року 205 грн. на
місяць, а з 01.09.2004 року 237 грн..
Статтею 83 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» із
змінами та доповненнями від 20.12.2005 року № 2285-ІV встановлено з 01.04.2005
року розмір мінімальної заробітної плати 290 грн. на місяць.
Статтею 76 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено
розмір мінімальної заробітної плати з 01.04.2007 року 420 грн..
Статтею 59 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»
встановлено розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2008 року 515 грн..
Слід зазначити, що встановлений ще в 1996 році постановою Кабінету
Міністрів України № 836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом
тривалих років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими
Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в
наступному будь-яких рішень з цих питань не приймали, то виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при
вирішенні даного спору, суд вважає, що підлягає застосуванню саме стаття 48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, ст. 89
Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік», ст. 83 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» із змінами та доповненнями
від 20.12.2005 року № 2285-ІV, ст.76 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», ст. 59 Закону України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік», а не постанова Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від
26.07.1996 р. № 836.
Конституційний Суд України своїм
рішенням від 9.07.2007 року № 6-рп
визнав такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними)
положення Закону України « Про державний бюджет України на 2007 рік», а саме п.
30 ст. 71, яким зупинено на 2007 рік дію в
частині виплати компенсацій і
допомоги у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати - частини 7 ст. 48
Закону України Закону України “Про статус і соціальний захист громадян,
що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 року № 796-ХІІ.

Зазначене рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення
при розгляді справ у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії
положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

За таких обставин, суд вважає дії
Управління праці та соціального захисту населення Антрацитівської міської ради Луганської області незаконними.

До такого висновку суд дійшов, виходячи з вимог Закону, який має вищу
юридичну силу відносно постанов Кабінету Міністрів України, якими, в свою
чергу, керувався відповідач, сплачуючи позивачеві допомогу у зменшених
розмірах, замість встановлених нормами стаття 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 року №
796-ХІІ.

З урахуванням вимог статті 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
відповідач повинен був виплатити позивачеві щорічну допомогу на оздоровлення за
2003-2005 та 2007 - 2008 роки, виходячи із суми мінімальної заробітної плати на
час виплати.

Суд вважає, що розрахунок
недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення за 2003-2005 та 2007-2008 роки
позивачем зроблений вірно, відповідно до вимог
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Розмір недоотриманої позивачем щорічної допомоги на оздоровлення становить:

- у серпні 2004 року (за 2003
рік) складає: 820 грн. - 21,5 грн. = 798,5 грн.,

- у жовтні 2004 року складає:
948 грн. - 21,5 грн. = 926,5 грн.,

- у квітні 2005 року складає:
1160 грн. - 21,5 грн. = 1138,5 грн.,

- у квітні 2007 року складає:
1680 грн. - 90 грн. = 1590 грн.,

- у січні 2008 року складає:
2060 грн. - 90 грн. = 1970 грн.

Загальна сума недоотриманої допомоги становить 6423,5 грн..

Зазначена сума недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2003-2005
та 2007 - 2008 роки підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Згідно з ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який,
якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Пропущення строку
звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову.

Позивач ОСОБА_1 у своєму позові від 16.10.2008 року оскаржує дії
відповідача, які мали місце у 2003-2005
роках та у квітні 2007 року.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно у
липні 2008 року ОСОБА_1 звертався до відповідача з заявою про перерахунок
отриманих виплат на оздоровлення за 2003-2005 та 2007-2008 роки, але у
задоволенні заяви в серпні 2008 року йому було відмовлено. (а.с. 6, 7) Суд вважає, що позивач ОСОБА_1 не пропустив строк
звернення до суду з адміністративним позовом. Згідно з вимогами ст.99 ч.1 КАС
України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. В
даному випадку, на дані правовідносини, не поширюються норми зазначеної статті,
оскільки відповідно до норм
Цивільного Кодексу України, а саме, п.3 ч.1 ст.26, встановлено, що позовна
давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров'я або смертю.
Із ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ вбачається, що допомога на
оздоровлення є способом відшкодування шкоди, завданої здоров'ю громадянина
внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ст. 94 ч.1 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені
судові витрати з Державного бюджету України або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи
службова особа. Згідно зі ст.87 КАС України судові
витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. За
ч.2 ст. 87 КАС України розмір судового
збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно
п.18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від
21.01.1993 року ( із змінами та доповненнями) громадяни, віднесені до першої та другої категорій
постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи звільняються від сплати
державного мита Суд
не стягує з відповідача (з місцевого бюджету) на користь держави судові витрати
у вигляді судового збору, оскільки згідно з п.7 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів
України "Про державне мито" від 21.01.1993 року (із змінами та
доповненнями) органи соціального забезпечення звільняються від сплати
державного мита.

Керуючись ст.ст.
11, 20, 86, 94, 99, 159-161, 162, 163, 167 Кодексу Адміністративного судочинства
України, ст.ст.19, 22 Кон­ституції України, ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ, ст.89 Закону України «Про Державний бюджет України
на 2004 рік», ст. 83 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік»
із змінами та доповненнями від 20.12.2005 року № 2285-ІV, ст.76 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», ст. 59 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Антрацитівської міської ради
Луганської області про визнання незаконними дій посадових осіб Управління ПСЗН
щодо відмови в проведенні перерахунку розміру грошової компенсації на оздоровлення
за 2003, 2004, 2005, 2007 та 2008 роки та зобов'язання зробити перерахунок та
виплату розміру недоотриманої компенсації - задовольнити повністю.

Дії посадових осіб Управління праці
та соціального захисту населення Антрацитівської міської ради Луганської
області щодо відмови в проведенні перерахунку розміру грошової компенсації на
оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007 та 2008 роки ОСОБА_1 - визнати
незаконними.

Зобов'язати Управління
праці та соціального захисту населення Антрацитівської міської ради Луганської
області вчинити півні дії щодо
перерахунку та виплати на користь ОСОБА_1
недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення за 2003-2005 та 2007- 2008 роки
в загальній сумі 6423,5 грн. ( шість тисяч чотириста двадцять три грн. 50 коп.)

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному суді Донецької області шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня її
проголошення через Антрацитівський міськрайонний суд.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на
апеляційне оскарження.

Головуючий:
Р.В. Керімов