Справа № 2а-299/2007
Суддя: Попович С.С.
Дата ухвалення: 2007-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-299/2007 рік
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25
жовтня 2007 року місто
Івано-Франківськ

Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської області в складі : головуючого - судді Поповича
С. С.

3 участю секретаря Черкес У.О.

сторін
та представників сторін : позивача ОСОБА_1,
представника відповідача УМВС України в Івано-Франківській області
Пендель Олександра Ярославовича розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в місті Івано-Франківську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1
до УМВС України в Івано-Франківській області про визнання неправомірними дій та
зобов"язання до поновлення порушеного права на пенсійне забезпечення
, -

установив:

Позивач
просить суд постановити рішення яким визнати,
що дії УМВС України в Івано-Франківській області по відмові йому у
реалізації права на пенсію за вислугу років та відмові йому у підготовці
необхідних документів та призначенні йому відповідно до поданої 14 лютого 2003
року заяви пенсії згідно зі ст. 12 п. „б" Закону України „Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького складу і рядового складу органів внутрішніх справ" були
неправомірними та зобов"язати УМВС України в Івано-Франківській області
реалізувати його право на таку пенсію оформивши йому пенсію відповідно до вимог
вказаного Закону.

Представник
відповідача позову не визнав виходячи з того,
що на його думку чинним на час звернення до них позивача законодавством
не було передбачено права на призначення пенсії особам які хоч і мали стаж
роботи більше 12 років, але ще не
досягли на той час віку 45 років. Крім того,
у листопаді 2006 року Урядом України прийнято постанову згідно з якою
функції з призначення і виплати пенсій працівникам органів внутрішніх справ
передані від них органам Пенсійного Фонду України і з 2007 року вони вже таких
пенсій нікому не призначають.

Вислухавши
сторін та їх представників, вивчивши
матеріали справи суд вважає, що позов
слід задовольнити частково, поновивши
йому строк на звернення до суду з даним позовом, виходячи з наступного.

Позивач
звернувся до суду з даним позовом 28 травня 2003 року, відмовлено йому було у призначенні пенсії
листом заступника начальника УМВС в області від 20 березня 2003 року. Тобто він
пропустив передбачений на той час главою 31-А ЦПК України двохмісячний строк
для звернення до суду з такою вимогою. Проте як вбачається з наданих позивачем
письмових документів у період з 21 лютого 2003 року по 04 квітня 2003 року
позивач перебував на санатроному лікуванні з приводу захворювання на
туберкульоз, лікувався з приводу
вказаного діагнозу. Тобто з поважних причин не зміг вчасно звернутися до суду з
даним позовом. Тому його клопотання про
поновлення такого строку йому слід поновити.

ст. 12
п. б) Закону України „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб" в редакції

04 липня 2002 року, передбачає,
що право на пенсію за вислугу років мають особи

1

офіцерського
складу, прапорщики, мічмани,
військовослужбовці надстрокової служби,
особи, які мають право на пенсію
за цим Законом, звільнені зі служби
незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб,
позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у зв"язку з
засудженням за умисний злочин вчинений з використанням свого посадового
становища, або за вчинення корупційного
діяння а ті з них що є інвалідами війни - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25
календарних років і більше, з яких не
менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в
органах внутрішніх справ.

У
практиці застосування цієї статті при вирішенні питань щодо призначення пенсій
особам які мають вказаний стаж роботи і досягли віку 45 років не в період
звільнення зі служби в органах внутрішніх справ дійсно була практика відмови у
задоволенні заяв осіб які зверталися до обласних управлінь МВВС України за
призначенням пенсій за вислугу років.

Кінцево вирішення цього питання знайшло своє відображення у п. 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 15 квітня 2005 року № „Про окремі питання
застосування судами України законодавства про пенсійне забезпечення
військовослужбовців ( крім військовослужбовців строкової служби ), осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб,
де зазначено, що за загальним
правилом право на довічну пенсію за вислугу років набувають особи які мають той
чи інших стаж служби станом на звільнення зі служби, за винятком зазначеним у п. 6 ст. 12
вказаного Закону, що для призначення
пенсії у такій ситуації не є обо"язковою загальна умова призначення пенсії
- звільнення зі служби на час настання такого права і досягнення віку 45 років.

Як
вбачається з наданих позивачем письмових доказів, зокрема витягу з його трудової книжки, ОСОБА_1 перебував на службі в органах
внутрішніх справ УМВС України в Івано-Франківській області з 25 грудня 1972
року і по 10 січня 1985 року, служив в
рядах Радянської Армії з 31 травня по 15 жовтня 1986 року, після з 19 січня 1987 року по 01 квітня 1987
року перебував на службі в професійній пожежній частині № 49, служив у військовій частині 1241 з 04 червня
1999 року по 12 жовтня 1999 року, тобто
його стаж служби у військах та органах внутрішніх справ становив більше ніж 12
років та 6 місяців ( чого не заперечив і представник відповідача ) і станом на
2003 рік його загальний трудовий стаж становив більше 25 років, досяг віку більше 45 років. Тобто на час його
звернення до начальника УМВС України в Івано-Франківській області 14 лютого
2003 року з відповідною заявою ОСОБА_1 мав всі необхідні дані для призначення
йому пенсії за вислугу років відповідно до змісту ст. 12
п. б) Закону України „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб".

Проте як
підтверджують надані позивачем письмові докази ( відповіді на його звернення з
заявою та в інші державні органи ), що
визнав і представник відповідача,
позивачу дійсно було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років по
вказаній підставі.

Тому
оскаржувані позивачем дії дійсно мали місце в порушення вимог чинного на той
час законодавства.

В той же
час суд враховує і те, що Постановою
Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2006 року затверджено „Порядок
передачі органам Пенсійного Фонду України функцій з призначення і виплати
пенсій деяким категоріям громадян" ( в тому числі і працівникам органів
внутрішніх справ, а постановою Правління
Пенсійного Фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України
15 лютого 2007 року, затверджено
„Порядок подання та оформлення документів для призначення ( перерахунку )
пенсій відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб". Тобто станом на даний час УМВС
України вже не мають повноважень на призначення своїм колишнім працівникам
пенсій по вислузі років, про що
ставиться питання в позові. Тобто,
визнавши їх зазначені вище дії неправомірними їх не можна

2

зобов"язувати
усувати допущені порушення шляхом призначення такої пенсії в даний час. А тому суд вважає, що визнавши,
що дії УМВС України в Івано-Франківській області по відмові ОСОБА_1у
підготовці необхідних документів та призначенні йому відповідно до поданої 14
лютого 2003 року заяви пенсії згідно зі
ст. 12 п. „б" Закону України
„Про пенсійне забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького складу і рядового складу органів внутрішніх
справ" були неправомірними слід зобов'язати УМВС України в
Івано-Франківській області подати заяву ОСОБА_1 та інші необхідні документи до
органів Пенсійного забезпечення України для призначення ОСОБА_1 пенсії
відповідно до вимог чинного законодавства починаючи з дня звернення до УМВС
України в Івано-Франківській області з відповідною заявою (з лютого 2003 року).

На
підставі викладеного, ст. 12 п. „б" Закону України „Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького складу і рядового складу органів внутрішніх справ", п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 квітня 2005 року № „Про окремі питання застосування судами
України законодавства про пенсійне забезпечення військовослужбовців ( крім
військовослужбовців строкової служби ),
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб, керуючись ст.
ст. 158-163 КАС України , суд -

постановив:

Поновити
ОСОБА_1 двохмісячний строк на звернення до суду з позовом до УМВС України в
Івано-Франківській області про визнання неправомірними дій та зобов"язання
до поновлення порушеного права на пенсійне забезпечення.

Вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати, що дії УМВС України в Івано-Франківській
області по відмові ОСОБА_1у підготовці необхідних документів та призначенні
йому відповідно до поданої 14 лютого 2003 року заяви пенсії згідно зі ст. 12
п. „б" Закону України „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького складу і рядового складу
органів внутрішніх справ" були неправомірними та зобов"язати УМВС
України в Івано-Франківській області подати заяву ОСОБА_1 та інші необхідні
документи до органів Пенсійного забезпечення України для призначення ОСОБА_1
пенсії відповідно до вимог чинного законодавства починаючи з дня звернення до
УМВС України в Івано-Франківській області з відповідною заявою ( з лютого 2003
року).

У
зобов'язанні УМВС України в Івано-Франківській області поновити порушене право
ОСОБА_1 на пенсію ( реалізувати право на пенсію за вислугу років ) шляхом
оформлення ( призначення ) пенсії - відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження постанови суду до Львівського адміністративного
апеляційного суду може бути подано протягом десяти днів з дня складення
постанови в повному обсязі, апеляційна
скарга на постанову подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження через суд першої інстанції.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подачі заяви на апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано.

У разі подання заяви про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, постанова суду набирає законної
сили після закінчення цього строку.