Справа № 2-А-311/2007
Суддя: Волошко Т.П.
Дата ухвалення: 2007-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-A-311 /2007
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2007 року Тетії
вський районний суд Київсько
ї області в складі:
головуючого судді: Волош
ко Т.П.
при секретарі: Ковальчук В.А
.
за участю адвоката: ОСО
БА_1
розглянувши в відкрито
му судовому засіданні в м. Тет
ієві адміністративну справу
за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління пра
ці та соціального захисту на
селення Тетіївської райдерж
адміністрації про стягнення
недоотриманих належних сум
щорічної допомоги на оздоров
лення, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернулася до
суду з вказаним позовом моти
вуючи тим, що вона є евакуйова
ною із зони відчуження після
аварії на Чорнобильській АЕ
С 2 категорії, а тому згідно за
конодавства має право на щор
ічну грошову допомогу на озд
оровлення в розмірі З мініма
льних заробітних плат, розмі
р якої визначається на момен
т виплати, але відповідачем в
иплачено вказану допомогу за
2000-2007 роки у значно нижчому розм
ірі. Оскільки відповідач від
мовляється провести доплату
вказаної грошової допомоги,
то позивач просить суд стягн
ути з відповідача недоплачен
у суму одноразової грошової
допомоги на оздоровлення за
2000-2007 рік в розмірі 9 776 гривень 50 ко
п.3гідно доданого розрахунку
.
В судовому засіданні пре
дставник позивача ОСОБА_1
уточнив позовні вимоги і про
сив суд визнати відмову відп
овідача щодо перерахунку вка
заної грошової допомоги непр
авомірною та стягнути з відп
овідача на користь позивача
недоотриману суму грошової д
опомоги на оздоровлення за 2000
-2007 роки виходячи з розміру мін
імальної заробітної плати на
момент виплати. На думку пред
ставника позивача , вина відп
овідача в тому , що він не здій
снював перспективні розраху
нки потреби коштів на забезп
ечення виконання державних п
рограм соціального захисту п
остраждалого від наслідків Ч
орнобильської катастрофи на
селення району та не подав їх
відповідним органам.
Представник відповіда
ча управління праці та соціа
льного захисту населення Тет
іївської райдержадміністра
ції Биховцова Л.В. в своїх
письмових та усних поясненн
ях заперечує проти позову , по
силаючись на те , що одноразов
а допомога на оздоровлення
ОСОБА_2 виплачувалася у від
повідності до постанов Кабін
ету Міністрів України та Зак
онів України « Про державний
бюджет України на 2000-2007 роки» . К
рім того ст. 62 Закону України «
Про статус і соціальний захи
ст громадян , які постраждали
внаслідок Чорнобильської ка
тастрофи « прямо зобов»язує
управління щорічну допомогу
на оздоровлення проводити в
порядку , визначеному Кабіне
том Міністрів України , рішен
ня якого є обов»язковими для
виконання місцевими органам
и державної влади , всіма суб»
єктами господарювання незал
ежно від їх відомчої підпоря
дкованості та форм власності
. Управління праці та соціаль
ного захисту населення Тетії
вської райдержадміністраці
ї є розпорядником коштів , а то
му діючи відповідно до поста
нов Кабінету Міністрів Украї
ни не допускало порушень зак
онодавства, а тому вважає поз
овні вимоги не обґрунтованим
и.
Заслухавши пояснення п
озивача та його представника
адвоката ОСОБА_1,

пояснення представник
а відповідача, оглянувши мат
еріали справи, суд приходить
до висновку, що позовні вимог
и підлягають частковому задо
воленню.
В судовому засіданні в
становлено , що ОСОБА_2 є ев
акуйованою із зони відчуженн
я після аварії на Чорнобильс
ькій АЕС 2 категорії , в зв»язк
у з чим отримувала щорічну до
помогу на оздоровлення в так
их розмірах : за 2000 - 2004 роки - по 15, 70
за кожен рік ; за 2005 - 2007 роки - по 75 г
рн. за рік , а всього за 8 років ї
й виплачено 303, 50 грн. Остання ви
плата за 2007 рік в розмірі 75 грив
ень здійснена в квітні 2007 року
. В квітні 2007 року позивач звер
нувся до відповідача з проха
нням провести дорахування та
виплатити недоотримані кошт
и на оздоровлення , проте в зад
оволенні вимог позивача було
відмовлено. Встановлені суд
ом обставини підтверджуютьс
я : поясненнями представникі
в сторін , показами свідка О
СОБА_4 , копією посвідчення с
ерії НОМЕР_1, копією рахун
ку про отримання коштів на оз
доровлення за 2001 -2006 роки , копіє
ю відповіді відповідача.
Крім того в судовому засі
данні установлено із « Полож
ення про відділ у справах зах
исту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи у
правління праці та соціально
го захисту населення Тетіївс
ької райдержадміністрації «
, що основною функцією відділ
у є здійснення перспективних
розрахунків потреби коштів
Фонду на забезпечення викона
ння державних програм соціал
ьного захисту постраждалого
від наслідків Чорнобильсько
ї катастрофи населення район
у та надання їх відповідним о
рганам.
Вимоги позивача ОСОБА
_2 підлягають частковому за
доволенню із наступних підст
ав.
Відповідно до ст.48 Закону У
країни "Про статус і соціальн
ий захист громадян, які постр
аждали внаслідок Чорнобильс
ької катастрофи" передбачена
щорічна допомога на оздоров
лення громадянам евакуйован
им із зони відчуження після а
варії на ЧАЕС - в розмірі трьох
мінімальних заробітних плат
, розмір якої визначається на
момент виплати. Щорічна допо
мога на оздоровлення виплачу
ється громадянам за місцем ї
х проживання органами соціал
ьного захисту населення.
Постановами Кабінету Мі
ністрів України від 26.07.1996 року №
836 "Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внас
лідок Чорнобильської катаст
рофи" та постановою KM України
від 12.07.2005 року за № 562 "Про щорічну
допомогу на оздоровлення гр
омадянам, які постраждали вн
аслідок Чорнобильської ката
строфи" (далі Постанова КМУ № 5
62 ) встановлено щорічні виплат
и на оздоровлення за період з
2000 року по 2004 рік в розмірі 15, 70 гри
вень, а з 2005 року по 2007 рік по 75 гри
вень.
На думку суду, Постанови К
МУ № 836 та № 562 суперечать вимога
м ст. 48 Закону України « Про ста
тус і соціальний захист гром
адян , які постраждали внаслі
док Чорнобильської катастро
фи « та іншим Законам України

Відповідно до Закону У
країни « Про встановлення мі
німальної заробітної плати н
а 2000 рік» розмір мінімальної з
аробітної плати встановлено
з 01.07.2000 року в сумі 118 гривень , які
згідно внесень послідуючих
змін до Державного бюджету У
країни зростав кожен наступн
ий рік
Згідно Закону України «
Про встановлення мінімально
ї заробітної плати на 2002 рік « р
озмір мінімальної заробітно
ї плати з 01.01.2000 року в сумі 140 грив
ень , який згідно внесень посл
ідуючих змін до Державного б
юджету України зростав кожен
наступний рік.
Згідно закону України
«Про встановлення мінімальн
ої заробітної плати на 2003 рік «
розмір мінімальної заробітн
ої плати встановлений 185 гриве
нь , який згідно внесень послі
дуючих змін до Державного бю
джету України зростав кожен
наступний рік .
Відповідно до ст.89 Закону
України "Про Державний бюдже
т України на 2004 рік" з 1 січня 2004 ро
ку розмір мінімальної заробі
тної плати встановлений на р
івні 205 грн. на місяць, з 1 вересн
я 2004 року-237 грн. на місяць.
Ст. 83 Закону України "Про
Державний бюджет України на
2005 рік" установлений

з 1 січня 2005 року розмір
мінімальної заробітної плат
и 262 грн. на місяць, з 1 квітня 2005 ро
ку-290 грн., з 1 липня 2005 року-310 грн., з
1 вересня 2005 року-332 грн.
Згідно ст.82 Закону України "П
ро Державний бюджет України
на 2006 рік" установлений з 1 січн
я 2006 року розмір мінімальної з
аробітної плати 350 грн. на міся
ць, з 1 липня 2006 року-375 грн., з 1 груд
ня 2006 року - 400 грн..
Відповідно до ст.76 Закону Ук
раїни „Про державний бюджет
України на 2007 рік", установлено
з 1.04.2007 року розмір мінімальної
заробітної плати 420 грн. на міс
яць, з 1.07.2007 року 440 грн. на місяць т
а з 1.10.2007 року - 460 грн. на місяць.
Всі вказані Закони не мали ж
одних обмежень щодо застосув
ання ст.48 Закону "Про статус і с
оціальний захист громадян, я
кі постраждали внаслідок Чор
нобильської катастрофи", яка
передбачає право позивача н
а щорічну допомогу на оздоро
влення в розмірі 5 мінімальни
х заробітних плат, а навпаки, с
т.2 вказаного вище Закону Укра
їни "Про встановлення мініма
льної заробітної плати на 2003 р
ік" передбачено обов'язок KM Ук
раїни здійснювати застосува
ння цих норм.
Заперечуючи позов , відпові
дач посилається на те , що згід
но ст.62 Закону України "Про ста
тус і соціальний захист гром
адян, які постраждали внаслі
док Чорнобильської катастро
фи" - роз'яснення порядку засто
сування цього Закону України
провадиться KM України, рішенн
я якого є обов'язковими для ви
конання міністерствами та ін
шими центральними органами д
ержавної виконавчої влади Ук
раїни, місцевими органами де
ржавної виконавчої влади, вс
іма суб'єктами господарюванн
я незалежно від їх відомчої п
ідпорядкованості та форм вла
сності. А тому саме в розмірах
, які і визначені KMУкраїни, вих
одячи з реальних можливостей
Державного бюджету України
згідно з бюджетними призначе
ннями і враховуючи вимоги ст
.95 Конституції України, позива
чу проведена виплата зазначе
ної допомоги на оздоровлення
.
Але з цими запереченнями ві
дповідача суд не може погоди
тися з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.19 Констит
уції України органи державно
ї влади та органи місцевого с
амоврядування, їх посадові о
соби зобов'язані діяти лише н
а підставі, в межах повноваже
нь та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами Ук
раїни.
За ст.11З Конституції Україн
и KM України у своїй діяльності
керується Конституцією і за
конами України, актами Прези
дента України.
Згідно ч. І ст.9 КАС України су
д при вирішенні справи керує
ться принципом законності, в
ідповідно до якого органи де
ржавної влади, органи місцев
ого самоврядування, їхні пос
адові і службові особи зобов
'язані діяти лише на підставі
, в межах повноважень та у спос
іб, що передбачені Конституц
ією та законами України.
Ст.95 Конституції України, на
яку посилається представник
відповідача, передбачено, що
виключно законом про Держав
ний бюджет України визначают
ься будь-які видатки держави
на загальносуспільні потреб
и, розмір, і цільове спрямуван
ня цих видатків.
Але законами про Державний
бюджет України на відповідн
і роки розмір вказаної допом
оги не визначений, як наприкл
ад, розмір одноразової грошо
вої допомоги ветеранам війни
, на яких поширюється чинніст
ь Закону України "Про статус в
етеранів війни, гарантії їх с
оціального захисту".
Крім того, ст.62 Закону Україн
и "Про статус і соціальний зах
ист громадян, які постраждал
и внаслідок Чорнобильської к
атастрофи", на яку також посил
ається відповідач заперечую
чи проти позову, надає KM право
визначати порядок застосува
ння цього Закону, але не делег
ує йому повноважень щодо виз
начення розміру допомоги на
оздоровлення, встановленої ц
им Законом.
Відповідно до ст.71 Закону Ук
раїни "Про статус і соціальни
й захист громадян, які постра
ждали внаслідок Чорнобильсь
кої катастрофи" дія положень
цього Закону не може призупи
нятися іншими законами, крім
законів про внесення змін до
цього Закону.
Слід зазначити, що дію
положень ст.48 вказаного Закон
у зупинено на 2006 ріків

частині виплати компенса
цій і допомог у розмірах відп
овідно до мінімальної заробі
тної плати згідно з Законом У
країни від 20.12.2005 року Ж3235-ІУ, до ць
ого Верховна Рада України ні
яких законів з цих питань не п
риймала.
Між тим, визначені постан
овою Кабінету Міністрів № 836 р
озміри щорічної допомоги на
оздоровлення залишалися три
валий час незмінними, хоча ро
змір мінімальної заробітної
плати неодноразово змінював
ся, а з 2005 року постановою KM № 562 ро
змір цієї допомоги був зміне
ний, але всупереч ст.48 Закону в
ін також визначений у тверді
й грошовій сумі.
Отже, оскільки закони Укра
їни мають вищу юридичну силу
над урядовими нормативними
актами, то суд вважає, що при в
ирішенні даного спору підляг
ають застосуванню саме полож
ення ст.48 Закону "Про статус і с
оціальний захист громадян, я
кі постраждали внаслідок Чор
нобильської катастрофи" та п
оложення зазначених вище Зак
онів про встановлення розмір
у мінімальної заробітної пла
ти, а не постанови KM України № 83
6 та № 562.
Згідно ч.4 ст.9 КАС України
у разі невідповідності норм
ативно-правового акта Консти
туції України, закону Україн
и, міжнародному договору, зго
да на обов'язковість якого на
дана Верховною Радою України
, або іншому правовому акту су
д застосовує правовий акт, як
ий має вищу юридичну, силу.
Відповідно до ст. ст. 22 , 64 Кон
ституції України зміст і обс
яг прав і свобод людини при пр
ийнятті нових законів або вн
есенні змін до чинних законі
в не може бути звужений , а пра
во громадян на соціальний за
хист , інші соціально - економі
чні права можуть бути обмеже
ні, у тому числі зупиненням ді
ї законів (їх окремих положен
ь) лише в умовах воєнного та на
дзвичайного стану на певний
строк .
Отже, враховуючи наведе
не, суд вважає , що управління
праці та соціального захисту
населення Тетіївської райде
ржадміністрації повинно бул
о відповідно до свого Положе
ння здійснювати перспективн
і розрахунки потреби коштів
на забезпечення виконання де
ржавних програм соціального
захисту постраждалого від н
аслідків Чорнобильської кат
астрофи населення району та
подати їх відповідним органа
м , а потім виплачувати позива
чу щорічну допомогу на оздор
овлення виходячи із розміру
мінімальної заробітної плат
и на момент виплати.
Поскільки відповідаче
м не виконані покладені зако
нодавством на нього обрв»язк
и , то позов підлягає до задово
лення .
Представник відповіда
ча просить застосувати до да
них правостосунків ст. 100 КАС У
країни та відмовити в задово
ленні адміністративного поз
ову . Суд вважає клопотання пр
едставника відповідача не мо
же бути задоволено , поскільк
и , на думку суду , позивач не по
рушив встановлений ст.. 99 КАС У
країни річний строк для звер
нення до адміністративного с
уду за захистом прав , свобод,
та інтересів особи .Як встано
влено , позивач про порушення
своїх прав дізнався , отримав
ши відповідь з управління пр
аці та соціального захисту н
аселення Тетіївської райдер
жадміністрації від 25.10.2007 року ,
в якому дано офіційне письмо
ве роз»яснення щодо виплати
вказаної допомоги на оздоров
лення та відмовлено в провед
енні перерахунку цієї допомо
ги всім категоріям потерпіли
х , які мають право на її одерж
ання , що стверджується копіє
ю зазначеного листа за № 7/1303 ві
д 25.10.2007 року Крім того , як поясни
в представник позивача, його
довірителю стало відомо про
порушення його прав після оз
найомлення з рішеннями Верхо
вного Суду України та Вищого
Адміністративного Суду Укра
їни щодо практики застосуван
ня законодавства, яке регулю
є порядок виплати вказаної г
рошової допомоги на оздоровл
ення.
Враховуючи вищевиклад
ене , суд приходить до висновк
у , що перебіг річного строку з
вернення до суду за захистом
своїх прав для позивача почи
нається з того часу, коли він д
ізнався про порушення його п
рав, на що вказано вище в поста
нові, а не з моменту виплати вк
азаної допомоги.
Таким чином, суд вважає
за можливе визнати відмову в
ідповідача щодо

перерахунку вказаної гро
шової допомоги неправомірно
ю та стягнути на користь пози
вача з відповідача недоотрим
ану суму допомоги на оздоров
лення за 2000 - 2007 роки , виходячи із
слідуючого розрахунку . При ц
ьому розмір мінімального роз
міру заробітної плати визнач
ається на момент щорічної ви
плати .
З урахуванням отриманої с
уми - 15, 70 гривень та розміру мін
імальної заробітної плати на
час виплати позивачу допомо
ги в 2000 році -118 гривень на корист
ь позивача підлягає стягненн
ю за 2000 рік - 338 грн.30 коп. (118 грн .х 3 - 15.7
0 грн ); за 2001 рік -338.30 грн, ( 118 х 3- 15.70 грн)
; за 2002 рік - 404 грн. 30 коп. ( 140 х 3- 15.70 грн)
; за 2003 рік - 539, 30 грн. ( 185 х 3- 15.7); за 2004 рік
, з урахуванням отриманої сум
и 15.70 грн. та розміру мінімально
ї заробітної плати на момент
виплати в грудні 2004 року 237 грн -
695, 30 грн. (237 х 3-15, 70) ; за 2005 рік, з урахув
анням отриманої суми 75 грн. та
розміру мінімальної заробіт
ної плати на момент виплати в
грудні 2005 року 332 грн. -921 грн ( 332 х 3-75)
; за 2006 рік , з урахуванням отрим
аної суми 75 грн. та розміру мін
імальної заробітної плати на
момент виплати в грудні 2006 рок
у 400 грн.- 1125 грн. ( 400 х 3-75) ; за 2007 рік , з у
рахуванням отриманої суми 75 г
рн. та розміру мінімальної за
робітної плати на момент вип
лати в квітні 2007 року 420 грн.- 1185 гр
н. ( 420 х 3- 75) а всього розмір з 2000 по 20
07 рік недоотриманої допомоги
на оздоровлення визначений
становить 5 546.50 гривень.
Поскільки позивач був
звільнений від сплати судово
го збору , то судові витрати у
відповідності зі ст. 94 КАС Укр
аїни підлягають стягненню з
відповідача в доход держави
. Відповідно до ст. 88 КАС Україн
и суд вважає за необхідне пов
ністю звільнити Управління п
раці та соціального захисту
населення Тетіївської район
ної державної адміністрації
від сплати судового збору у р
озмірі 51 гривня на користь дер
жави , так , як вказаний відпов
ідач є бюджетною організаціє
ю та грошові кошти для виплат
и цього виду компенсації, що о
спорювався надходять з держа
вного бюджету .
На підставі ст.4 Декрету КМ
"Про державне мито" позивач зв
ільнений від сплати судового
збору на користь держави.
Керуючись ст.ст. 19, 22, 64, 113 Кон
ституції України, ст.48, 62, 71 Закон
у України "Про статус і соціал
ьний захист громадян , які пос
траждали внаслідок Чорнобил
ьської катастрофи", ст. 83 Закон
у України "Про Державний бюдж
ет України на 2002-2007 роки", ст.ст.6, 9,
17, 89, 99, 100, 158-163, 185, 186 КАС України, Рішенн
ям Конституційного Суду Укра
їни від 09.07.2007 року, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Позов ОСОБА_2 до упр
авління праці та соціального
захисту населення Тетіївськ
ої райдержадміністрації про
стягнення недоотриманих нал
ежних сум щорічної допомоги
на оздоровлення - задовольни
ти частково.
Визнати відмову управлін
ня праці та соціального захи
сту населення Тетіївської ра
йдержадміністрації щодо пер
ерахунку одноразової грошов
ої допомоги на оздоровлення
ОСОБА_2, виходячи з розміру
мінімальної заробітної плат
и неправомірною.
Стягнути з управління пра
ці та соціального захисту на
селення Тетіївської райдерж
адміністрації на користь О
СОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 5 546 (п»я
ть тисяч п»ятсот сорок шість
) гривень 50 коп. недоотриманої
суми одноразової грошової д
опомоги за 2000 - 2007 роки.
Стягнути з управління пр
аці та соціального захисту н
аселення Тетіївської райдер
жадміністрації на користь
ОСОБА_2 200 ( двісті) гривень за
надання юридичної допомоги.

Постанова може бути ос
каржена до Київського апеляц
ійного адміністративного су
ду через Тетіївський районни
й суд протягом двадцяти днів
після подання заяви про апел
яційне оскарження, яка може б
ути подана до суду протягом д
есяти днів з дня проголошенн
я постанови.