Справа № 2а-106/08
Суддя: Попова С.А.
Дата ухвалення: 2008-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 2а-106/08
П О С Т А НО В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2008
року місто
Маріуполь

Орджонікідзевський
районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

судді Попової
С.А.,

при
секретарі Ченгал О.М.,

за
участю позивача ОСОБА_1,

- " - представника відповідача Гладишевої І.Г.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради про стягнення
недоотриманих коштів на оздоровлення за 2008 рік, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2008 року позивач звернувся до суду із
адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення
Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради про стягнення
недоотриманих коштів на оздоровлення за 2008рік. В обгрунтування заявлених
вимог посилається на наступне. ОСОБА_1 має статус громадянина, постраждалого
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії - ліквідатор наслідків Чорнобильської катастрофи, інвалід 3 групи.
Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян,
що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі за текстом - Закон)
йому, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС - інваліду 3 групи, передбачена
щорічна компенсаційна виплата за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат, розмір яких визначається на момент виплати. Проте,
в порушення вищеназваного Закону, місцеве УПСЗН за 2008 рік виплатило
компенсацію на оздоровлення не в повному обсязі - у сумі 90грн. При здійсненні
виплати відповідач, всупереч ст. 48 названого Закону, користувався іншими
підзаконними актами, що є порушенням його конституційних прав, оскільки значно
звужує право на отримання матеріальної допомоги. Внаслідок цього позивач
недоотримав щорічну компенсацію за шкоду, заподіяну здоров'ю за 2008р. в
розмірі: 2010грн. (525грн.-мінімальна заробітна плата на момент виплати х 4 -
90грн. фактично сплачених). У зв"язку з відмовою відповідача вчинити
перерахунок і доплату в добровільному порядку, позивач просив стягнути з відповідача
недоотриману суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік в сумі 2010грн.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені ним
вимоги, надав пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві.

Представник
відповідача Гладишева
І.Г., що діє за довіреністю, позовні вимоги не визнала. В
обґрунтування своїх заперечень вказувала наступне. Статтею 95 Конституції
України встановлено, що виключно Законом про Державний бюджет України
визначаються видатки держави на потреби всього суспільства, розмір та
направлення цих видатків. Розпорядники бюджетних коштів нижчого рівня, до яких
відноситься УПСЗН Орджонікідзевського району, беруть зобов"язання та
проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами
(ст. 51 Бюджетного кодексу України). Законом України "Про державний бюджет
на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від
28.12.2007р. № 107-VI були внесені зміни до Закону "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи". За положенням підпункту 11 пункту 28 розділу ІІ Закону №
107-VI у статті 48 Закону "Про статус і соціальний захист громадня, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що діяла в редакції на
момент виплати, передбачалась виплата щорічної одноразової допомоги на
оздоровлення в порядку і розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Згідно із Постановою КМУ "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 12.07.2005р. №
562, в межах бюджетних асигнувань згідно
із Паспортом бюджетної програми на 2008 рік, позивачеві виплачено кошти на
оздоровлення як ліквідатору наслідків на ЧАЕС 1 категорії, 3 групи
інвалідності, у травні поточного року в сумі 90грн. Вважала, що у зв"язку
з прийняттям рішення Конституційного
Суду України від 22.05.2008р. про визнання неконституційними деяких положень
Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007р. № 107-VI, в тому числі
і п. 28 розділу ІІ, проведення щорічної допомоги на оздоровлення в іншому
розмірі можливо лише у разі законодавчого регулювання цього питання та
збільшення видаткової частини Державного бюджету. У зв"язку з тим, що на
УПСЗН Орджонікідзевського району не покладено функції визначення розмірів
щорічної допомоги на оздоровлення громадян, здійснення перерахунків, вважала,
що дії відповідача зі спірного за позовом питання вчинені в межах повноважень і
у відповідності з діючим законодавством. Підсумовуючи викладене, просила у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню в повному обсязі з таких
підстав.

Судом встановлено,
що позивач ОСОБА_1 є громадянином, який постраждав внаслідок Чорнобильської
катастрофи, 1 категорія - учасник ліквідації наслідків на ЧАЕС, має
інвалідність 3 групи, що підтверджується копіями посвідчень, наявними в
матеріалах справи (а.с. 5).

Сторонами не оспорюється факт виплати УПСЗН
Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради ОСОБА_1 щорічної
допомоги на оздоровлення як інваліду 3 групи за 2008 рік в розмірі,
встановленому Кабінетом Міністрів України за постановою № 562 від 12.07.2005р.,
у травні поточного року у сумі 90грн.

Відмовляючи позивачу в задоволенні його вимог про виплату
допомоги в повному обсязі, відповідач посилається на ст. 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», згідно з якою передбачено підвищення Кабінетом Міністрів України
конкретних розмірів всіх доплат, пенсій і компенсацій відповідно до зміни
індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Суд не може погодитися з такими висновками відповідача з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України.

Статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно
законами України

визначаються права і свободи людини і громадянина,
гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина.

Відповідно до принципу верховенства права та законності
суд, при вирішенні справи керується принципом верховенства права,
задекларованого ст. 8 Конституції України, відповідно до якого, зокрема людина,
її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і
спрямованість держави. Крім того, як роз'яснено постановою Пленуму Верховного
суду України № 9 від 01 листопада 1996 року
«Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», судам
необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого
органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів України), підлягають оцінці на відповідність
як Конституції України, так і Закону.

Конституційний Суд України у п. 1 рішення № 6-рп2007
року у справі № 1-292007 відзначив, що
положеннями Закону України „Про Державний бюджет України” не можуть
скасовуватися чи змінюватися обсяги прав і обов'язків, пільг, компенсацій і
гарантій громадян, передбачених іншими законами України, не можуть вноситися
зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше
(додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України.

У рішенні від 14 грудня 2000 року № 15-рп/2000 (справа
про порядок виконання рішень Конституційного Суду України) Конституційний Суд
України зазначив, що «рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і
для набрання чинності не потребують підтвердження з боку будь-яких органів
державної влади. Обов'язок виконання рішення Конституційного Суду України є
вимогою Конституції України (ч.2 ст. 150)».

Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали

внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачена щорічна
допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи -
інвалідам 3 групи - в розмірі чотири мінімальні заробітні плати. Розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Згідно статті 71 Закону України «Про статус та соціальний
захист громадян, що

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», дія
положень цього Закону не може

призупинятися іншими законами, крім законів про внесення
змін до цього Закону.

Проте, пунктом 28 розділу П Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України» від 28 грудня 2007 року, законодавцем всупереч зазначеним правовим
позиціям були внесені зміни до Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за
якими щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів України, і згідно з постановою КМУ № 562 від
12.07.2005р."Про шорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначена в конкретному
розмірі, зокрема, щодо інвалідів ІІІ групи у сумі 90грн.

У зв'язку з цим,
рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року визнано
такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), деякі
положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих актів України", у тому числі і
положення п. 28 розділу П, яким були внесені
зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Пунктом 6 рішення встановлено, що Рішення Конституційного
Суду України по цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнаних неконституційними.

Відповідно до ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справ
керується принципом

законності, відповідно до якого органи державної влади,
органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та
законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти,
прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, оскільки правова норма про розмір щорічної
допомоги на оздоровлення, встановлена ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» була діючою, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над
урядовими нормативними актами, при вирішенні даного спору підлягають
застосуванню ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Закон України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року, деякі положення якого
визнані неконституційними, і постанова Кабінету Міністрів України № 562 від
12.07.2005р.

Фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію Закону
України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно до ст. 63 здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету, а виплата щорічної допомоги на оздоровлення
в розмірах, передбачених ст. 48 Закону, згідно з цією нормою Закону здійснюють
органи соціального захисту населення.

Отже, на відповідача покладений обов'язок здійснення
виплати разової грошової допомоги саме в розмірах, передбачених Законом України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи ».

Враховуюче зазначене, беручи до уваги положення ст. 92 ч.
1 п. 1 Конституції України, суд приходить до висновку, що виплата щорічної
допомоги на оздоровлення за 2008 рік, здійснена відповідачем у розмірі 90
гривень на підставі Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та
про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007р. №
107-VI, Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005р. № 562 "Про
щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", є такою, що порушує норми спеціального закону.

За таких підстав, суд вважає, що позивач правомірно звернувся
до суду із даним позовом за захистом своїх, не визнаних і оспорюваних
відповідачем, прав, у зв"язку з чим позовні вимоги щодо стягнення щорічної
допомоги на оздоровлення за 2008 рік підлягають задоволенню в повному обсязі зі
стягненням з відповідача на користь ОСОБА_1 грошових сум згідно із наступним
розрахунком.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01 квітня поточного
року становить 525грн.

Разом з тим, ОСОБА_1., замість передбачених Законом
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» чотирьох мінімальних заробітних плат, а саме
2100грн. (525х4), фактично було виплачено у травні поточного року тільки 90
гривен. Розмір недоплати який підлягає стягненню складає 2010грн. (2100 - 90).

Оскільки відповідач є державною бюджетною установою, суд
вважає можливим у

відповідності до ст. 88 КАС України звільнити його від
сплати судових витрат на користь

держави.

На підставі ст. ст. 8, 22, 92 Конституції України, ст. 48
Закону України "Про

статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 59 Закону України „Про Державний
бюджет України на 2008 рік”, Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від
01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні
правосуддя», керуючись ст. ст. 8-11, 71, 88, 159, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов
ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради за рахунок коштів Державного бюджету України на
користь ОСОБА_1 недоотриману суму коштів на оздоровлення за 2008 рік у розмірі
2010 (дві тисячі десять) гривень.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного адміністративного суду Донецької області через
Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному
обсязі та подальшої подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя __________________