Справа № 2а-2274/07
Суддя: Ярош С.В.
Дата ухвалення: 2007-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-2274/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2007 року Приморський
районний суд міста Одеси

в складі: головуючого судді Ярош С. В.

при секретарі Жуковської Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до
Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про визнання права та
стягнення одноразової грошової допомоги,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним
позовом до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про
визнання права на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі до
п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою, згідно ч.2.
ст. 16 Закону України „Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей" та стягнення з відповідача
відповідної одноразової грошової допомоги,
обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим ,
що він проходив військову службу у Збройних Силах України. Наказом по
стройовий частині виключеній зі списків особового складу 30 квітня 2002 року, у зв'язку зі звільненням з військової служби
за пунктом 67, підпункт „б" (за
станом здоров'я). Після звільнення з військової служби, 23.04.2003р.,
позивачу встановлена третя група інвалідності з причини захворювання від
травми, пов'язаної з виконанням
обов'язків військової служби. Законодавством України, а саме
ст. 41 Закону України „ Про
загальний військовий обов'язок і військову службу", ч.2
ст. 16 Закону України „Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей" військовослужбовцям визначено право
на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі до п'ятирічного грошового
забезпечення за останньою посадою, у
разі поранення (контузії, травми або
каліцтва), заподіяного під час виконання
ним обов'язків військової служби, а
також інвалідності, що настала в період
проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяця після
звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного
випадку, що мали місце в період проходження
військової служби, залежно від ступеня
втрати працездатності в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом міністрів України. Позивач звернувся до
відповідача, з заявою про виплату
одноразової грошової допомоги, згідно
законодавства, однак в цьому праві було
відповідачем відмовлено, посилаючись на
то, що це право передбачено тільки для
військовослужбовців у разі загибелі (смерті),
каліцтва або інвалідності та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, як вказано у Постанові КМУ від 21 лютого 2007
року №284.

В судовому
засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд
задовольнити позов, пояснів, що проходив військову службу у Збройних Силах
України. Наказом Міністра оборони України по особовому складу 11.04.2002 року
№149 був звільнений з військової служби у запас за пунктом 67, підпункт „б" (за станом здоров'я), з правом носіння військової форми одягу з
30.04.2002р. Згідно Довідці виданої Обласної Медико-соціальної експертної
комісії №1 (МСЄК №1) в м. Одесі від
23.04.2003 року про результати визначення ступня втрати професійної
працездатності у відсотках, йому
встановлена третя група інвалідності з причин травми, пов'язаної з виконанням обов'язків військової
служби. У Свідоцтві про хворобу ВЛК при 411 ЦВКГ від 11.03.2002року, був встановлений діагноз: „непридатний до
військової служби у мирний час, обмежено
здатний у воєнний час", у наслідок
захворювання від травми, що пов'язана з
виконанням обов'язків військової служби. Відповідно до ст. 41
Закону України „ Про загальний військовий обов'язок і військову службу"
, ст.
ст. 3; 16 Закону України „Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей" має законне право на отримання
одноразової грошової допомоги.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, сповіщався, причин неявки суду не відомі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню..

Дійсно, як встановлено у суді позивач є інвалідом 3-ї
групи, яка встановлена після звільнення
з військової служби внаслідок травми що мала місце в період проходження
військової служби під час виконання службових обов'язків. Пунктом першим статті
92 Конституції України передбачено, що
права людини і громадянина, гарантії цих
прав визначаються виключно Законами України. Так, частиною 3
ст. 41 Закону України „ Про
загальний військовий обов'язок і військову службу" (в редакції Закону
України від 04.04.2006р. №3597- IV) було визначено право військовослужбовцю на виплату
одноразової грошової допомоги у разі каліцтва,
заподіяного військовослужбовцю під час виконання службових
обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження військової
служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після
закінчення цього строку, але внаслідок
захворювання або нещасного випадку, що
мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності в
розмірі від трирічного до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів України. Як визначається у ст. 8
Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про
загальний військовий обов'язок і військову службу" від 04.04.2006р. №3597-
IV,
який набрав чинності з дня його опублікування, Кабінет Міністрів України в шестимісячний
термін з дня набрання чинності цього Закону повинен був розробити
нормативно-правові акти, передбачені цим
Законом, привести свої нормативно-правові
акти у відповідальність із цим Законом.

В редакції
Закону №328-V від 03.11.2006р., стаття 41 Закону
України „ Про загальний військовий обов'язок і військову службу", передбачає виплату одноразової грошової
допомоги у порядку і на умовах, встановлених
Законом України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів
їх сімей". Цій порядок та умови визначені у статті 16 Закону України „Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей". У
разі поранення (контузії, травми або
каліцтва), заподіяного
військовослужбовцю під час виконання ним обов'язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової
служби або не пізніше ніж через три місяця після звільнення зі служби чи після закінчення
цього строку, але внаслідок захворювання
або нещасного випадку, що мали місце в
період проходження військової служби,
залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова
грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за
останньою посадою, передбачено ч.2
ст. 16 Закону України
„Про соціальний і
правовий захист

військовослужбовців
і членів їх сімей". Сфера дії цього Закону, у відповідності до п.2 ч.1 ст. 3 вищезазначеного закону, поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок
захворювання, пов'язаного з проходженням
військової служби, чи внаслідок
захворювання після звільнення їх з військової служби, пов'язаного з проходженням військової
служби, та членів їх сімей, а також членів сімей
військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісті.

Таким
чином, право на виплату відповідної
одноразової грошової допомоги визнано
ст. 41 Закону України „ Про
загальний військовий обов'язок і військову службу" та ст.
ст. 3; 16 Закону України „Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей".

Позивач, як інвалід 3-ї групи, інвалідність якого настала після звільнення з
військової служби внаслідок травми що мала місце в період проходження
військової служби під час виконання службових обов'язків, починаючи з 04.04.2006 року, має законне право на виплату одноразової
грошової допомоги в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою
посадою, на підставі ст. 41
Закону України „ Про загальний військовий обов'язок і військову службу". З
01.01.2007 року право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі до
п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою, передбачено п.2 ч. 1 ст. 3; ч.2.
ст. 16 Закону України „Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей".

Оскільки, відповідачем порушено право позивача на
виплату одноразової грошової допомоги,
передбаченого ст. 41 Закону України „ Про загальний військовий
обов'язок і військову службу", п.2
ч.1 ст. 3; ч.2. ст. 16 Закону України „Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей", що також є порушенням ст. 2 Закону України „Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей", ст. ст.
17; 22; 64 Конституції України - позов підлягає задоволенню і права позивача
мають бути поновлені шляхом стягнення з відповідача відповідної одноразової
грошової допомоги, яка визначена
позивачем у розмірі трирічного грошового забезпечення за останньою
посадою, виходячи із ч.2. ст. 16 Закону України „Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей".

На
підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 17; 64; п.1. ст. 92
Конституції України, ст. ст. 1; 1-2; 2; 9; ч.2. ст. 16 Закону України
„Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх
сімей"; ст. ст. 40; 41 Закону України „ Про загальний
військовий обов'язок і військову службу",
п.1.11 Положення „Про порядок виплати грошового забезпечення
військовослужбовцям Збройних Сил України" (затвердженого наказом Міністра
оборони України за №75 від 05.03.2001 p., зареєстрованого в МЮ України 20.03.2001р. №
251/5442), ст. ст. 6; 11; 69; 104; 159-163 КАС України, СУД-

постановив:

Адміністративний
позов ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про
визнання права та стягнення одноразової грошової допомоги - задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1 право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі до
п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою, як військовослужбовця інвалідність 3-ої групи
якого настала після звільнення з військової служби внаслідок травми що мала
місце в період проходження військової служби під час виконання службових обов'язків, згідно
ст. 41 Закону України „ Про
загальний військовий обов'язок і військову службу", ч.2. ст. 16 Закону України „Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" у складі грошового
забезпечення, визначеного ч.2. ст. 9
Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів
їх сімей" .

Стягнути
з Військово-медичного клінічного центру Південного регіону на користь ОСОБА_1
одноразову грошову виплату, у розмірі
трирічного грошового забезпечення за останньою посадою на день звільнення - 30
квітня 2002 року, у складі грошового
забезпечення, визначеного ч.2. ст. 9
Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів
їх сімей" з урахуванням раніше виплаченої суми.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Приморський
районний суд м. Одеси шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.