Справа № 2-а-96/2008
Суддя: Міланіч А.М.
Дата ухвалення: 2008-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-96/2008
П О С Т А Н О В А

4 грудня 2008 року Бородянський
районний суд

Київської
області в складі : головуючої - судді Міланіч А.М.

при секретарі
- Рассказовій М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
в смт.Бородянка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації
Київської області про стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на
оздоровлення,

в с т а
н о в и в:

В
серпні 2008 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС першої категорії, якому встановлено 2 групу інвалідності і відповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат.
Однак, за 2001-2007 роки він отримував допомогу
на оздоровлення в значно меншому розмірі, ніж передбачено вказаним законом.

Тому просив стягнути з відповідача недоплачені суми
одноразової грошової допомоги
на оздоровлення за 2001
- 2007
роки в розмірі 10008,20
гривень.

В судовому засіданні позивач позов підтримав і
викладене підтвердив.

Представник
управління праці та соціального захисту населення Бородянської райдержадміністрації
Краснощок В.В. позов не визнав, вважав, що позивачу правомірно, згідно діючого
законодавства були нараховані та виплачені суми грошової допомоги, до того ж,
позивачем пропущено річний термін звернення до суду з адміністративним позовом.

Вислухавши пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії,
якому встановлено 2 групу інвалідності, про що йому видане відповідне
посвідчення а.с.8,43.

Як
вбачається з оглянутої в судовому засіданні особової справи, що і підтверджено
сторонами, позивач отримує на підставі ст.48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» відповідні кошти на оздоровлення, розмір яких встановлений
Постановою КМ України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чонобильської катастрофи» від 26 липня 1996 року № 836 та Постановою
«Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 562 від 12 липня 2005 року.

Вказана
допомога на оздоровлення позивачу виплачувалась з 2001 по 2004 рік в розмірі 26
грн. 70 коп., а з 2005 по 2007 рік - в розмірі 120 грн.

Відповідно
до ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» інвалідам 1 та 2 групи
виплачується щорічна допомога на оздоровлення в розмірі п»яти мінімальних
заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент
виплати.

Зміст
законів України, якими встановлюються розміри мінімальних заробітних плат,
свідчить про відсутність будь-яких обмежень щодо можливостей застосування
розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми ст.48 Закону
України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постанова
Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не
передбачає умови, розміри та порядок виплат щорічної допомоги потерпілим
внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, тому посилання відповідача на вказану
постанову є безпідставним. Крім того, Закон України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має вищу
юридичну силу і при вирішенні позовних вимог слід керуватися вимогами ст.48
вказаного Закону, який передбачає право позивача на щорічну допомогу на
оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Оскільки ні Верховна Рада
України, ні Кабінет Міністрів України в подальшому будь-яких рішень із цих
питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над
урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають
застосуванню положення ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням
розміру мінімальної плати на момент виплати.

Розмір
мінімальної заробітної плати окремим Законом України встановлювався до 2004
року. При цьому, положення щодо неможливості застосувати встановлений розмір
мінімальної заробітної плати востаннє міститься у Законі України «Про встановлення
розміру мінімальної заробітної плати на 2002 рік». На 2003 рік такої
законодавчо встановленої заборони немає.

З 2004
року розмір мінімальної заробітної плати встановлювався Законом України «Про
Державний бюджет України» на відповідний рік. Положення Законів «Про
Державний бюджет України» також не містить обмежень щодо можливості
застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми
ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На 2006
та 2007 роки дію ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо виплати
компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати
зупинено згідно із Законом № 3235-ІV від 20 грудня 2005 року та № 489-V від 19 грудня 2006 року.

У
відповідності до рішення Конституційного Суду України № 6 від 9 липня 2007
року, положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» щодо
зупинення дії абзацу четвертого частини четвертої ст.48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати визнано неконституційним, тобто таким, що не
відповідає Конституції України.

Положення
Закону України № 3235-ІV від 20 грудня 2005 року щодо зупинення на 2006 рік дії
ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» на відповідність Конституції України не
перевірялося у встановленому порядку, а тому підлягає застосуванню при
вирішенні даного спору і в цій частині в позові необхідно відмовити.

За
таких обставин та з урахуванням вимог ст.48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» відповідач повинен виплатити позивачу допомогу на оздоровлення за
2007 рік, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на момент
здійснення виплати.

Одночасно
слід зазначити, що вимоги позивача про стягнення допомоги за 2001, 2002, 2003,
2004 роки не підлягають задоволенню, оскільки на момент, коли позивач дізнався
про порушення свого права квітень 2001-2004 року строк позовної давності був
встановлений Цивільним кодексом України і складав три роки, тобто позивачем
пропущений строк звернення до суду щодо стягнення сум щорічної допомоги на
оздоровлення за 2001-2004 роки, що дає підстави суду для відмови в задоволені
позову в цій частині.

Відповідно
до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк і згідно ст.100
вказаного Кодексу пропущення строку звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на
цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи
викладене та клопотання відповідача про застосування до спірних правовідносин
річного строку звернення до суду, суд вважає за необхідне відмовити в позові і
в частині вимог позивача про стягнення допомоги за 2005 рік.

Таким
чином, на користь позивача з управління праці та соціального захисту населення
Бородянської райдержадміністрації Київської області з врахуванням виплаченої за
2007 рік суми в 120 грн., встановленого законодавчо на момент виплати розміру
мінімальної заробітної плати з 1 квітня 2007 року - 420 грн., підлягає
стягненню 1980 грн. 420 грн. х 5 - 120 грн..

При
цьому суд вважає, що позивачем позов по вимогах виплати допомоги за 2007 рік
подано в межах річного строку звернення до суду, оскільки йому було відмовлено
в перерахунку даних виплат лише листом відповідача від 4 серпня 2008 року
а.с.9.

Керуючись
ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.11, 99, 100, 159-163 КАС України, суд

в и р і
ш и в :

Позов
ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Бородянської
районної державної адміністрації Київської області про стягнення недоотриманих
сум одноразової допомоги на оздоровлення задовольнити частково.

Стягнути
з управління праці та соціального захисту населення Бородянської
райдержадміністрації Київської області на користь ОСОБА_1 недоплачену суму
одноразової допомоги на оздоровлення за 2007 рік в розмірі 1980 одна тисяча
дев»ятсот вісімдесят гривень.

В іншій
частині в позові відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом десяти днів
з дня її складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження
до Київського апеляційного адміністративного суду через Бородянський районний
суд Київської області.

Головуюча-суддя Міланіч
А.М.