Справа № 2а-172/07/17
Суддя: Губська Я.В.
Дата ухвалення: 2007-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2a-172/07/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2007 року Київський районний суд м. Харкова
у складі:

головуючого - судді Губській
Я.В.

при
секретарі Плотниковій
К.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківської
митниці про оспорювання незаконної відмови Харківської митниці в митному
оформленні автомобіля, поновлення
немайнових прав та відшкодування моральної шкоди , -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2007 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з адміністративним позовом до

Харківської
митниці про оспорювання незаконної відмови Харківської митниці в митному

оформленні
автомобіля, поновлення немайнових прав
та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування
своїх позовних вимог посилалася на те,
що в Україні вона знаходиться по статусу біженця, т.ч. на тимчасовому проживанні, з 25.12.2006 року набула право отримання
довідки про постійне місце проживання. Володіє на праві приватної власності
автомобілем BMW -318, 1994
р.в., зареєстрований за місцем її
постійного проживання в м. Цхінвалі
Південної Осетії, але до теперішнього
часу цей автомобіль на території України не зареєстрований. При зверненні до
Харківської митниці для митного оформлення автомобіля їй було відмовлено, крім того,
її оголосили порушником митних правил. Незаконними діями Харківської митниці їй спричинена моральна
шкода, яку вона оцінює в розмірі 10 тисяч грн.

В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та пояснила, що в 2005 році її сестра ввезла спірний
автомобіль, який належить їй на праві
приватної власності на територію України і після цього автомобіль має право
знаходитись на території У країни до закінчення строку тимчасового ввозу. Вона
неодноразово зверталась до митниці для оформлення автомобіля, але їй було відмовлено. Також зазначала, що в Україні знаходиться за статусом
біженця, набула право на отримання
довідки про постійне місце проживання,
але цим правом скористатися не бажає,
т.я. колись повернеться на батьківщину,
або в якусь-іншу країну.

Представник
відповідача проти позову заперечував,
вважаючи його необгрунтованим та таким,
що не підлягає задоволенню. Він посилався на те, що відповідно до ст.
ст. 19, 68 Конституції
України, ст. . 96 МК України , Закону України від 06.07.2005 року „ Про
деякі питання ввезення на митну територію транспортних засобів" Харківська митниця не має права санкціонувати
юридичне закріплення митного контролю легкового автомобіля, який виготовлений або експлуатувався більше
ніж 8 років. Крім того, зазначав, що кордон України на зазначеному автомобілі
перетинався не позивачкою, митне
оформлення ввезення автомобіля взагалі не проводилось. ОСОБА_1 проживаючи на території України з
1992 року та безперервно на Україні протягом трьох років з дня надання їй
статусу біженця має право на отримання дозволу на імміграцію, має постійне місце проживання в Україні і
являється громадянином-резидентом. Також
зазначав, що при перетину кордону
автомобіль перебував у власності ОСОБА_1 менше одного року.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає,
що позов не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 71
КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Як встановлено в
судовому засіданні та не заперечується сторонами , спірний автомобіль BMW-318 був
ввезений на митну територію України 29.06.2005 року не позивачкою, а її сестрою громадянкою Російської Федерації
ОСОБА_2 під зобов'язання зворотного вивезення
(а.с. 55).

Позивачка
ОСОБА_1проживає з 1992 року на території України, рішенням Державного комітету України у
справах національностей та міграції № 590 від 25.12.2003 року ОСОБА_1 отримала
статус біженця. Як біженець, після
безперервного проживання на території України протягом трьох років набула право
на отримання дозволу на імміграцію ( постійне місце проживання), але цим правом до теперішнього часу не
скористалася.

Також сама
позивачка ОСОБА_1 стверджує, що місцем
її постійного проживання є Осетія, там
де вона відповідним образом зареєстрована і Україну не вважає місцем свого
постійного проживання.

В грудні 2004
році позивачка ОСОБА_1 в Південній Осетії,
вже маючи статус біженця в Україні придбала зазначений автомобіль у
своїй сестри ОСОБА_2. В червні 2005 році
сестрою позивачки, якій раніше
належав автомобіль він був ввезений на
територію України тимчасово. Митне оформлення транспортного засобу з моменту
ввезення до теперішнього часу не
проводилось.

Відповідно
до ст.
252 МК України товари, які
ввозяться громадянами на митну територію України, підлягають оподаткуванню в порядку та на
умовах, визначених законами України. Дія
цієї статті не поширюється на предмети особистого користування, що тимчасово ввозяться громадянами-нерезидентами
на митну територію України під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення
та предмети, що ввозяться у разі
переселення громадян на постійне місце проживання в Україну.

Відповідно до ст. . 1 Закону України „ Про деякі
питання ввезення на митну територію України транспортних засобів"
забороняється ввезення на митну територію України для постійного користування
легкових автомобілів, які на момент
ввезення виготовлені та/або експлуатувалися більш ніж 8 років.

Згідно ст. 8
Закону України від 13.09.2001 року „ Про порядок ввезення (пересилання) в
Україну, митного оформлення й
оподаткування особистих речей, товарів
та транспортних засобів, що ввозяться
громадянами на митну територію України" дозволяється ввезення у разі
переселення на постійне місце проживання на кожного повнолітнього громадянина
автомобіля за умови, що він є власником
такого автомобіля не менше року, та за
умови перебування такого транспортного засобу на обліку в країні постійного
місця попереднього проживання не менше року.

Ні Законом України „ Про біженців" , ні Законом України „ Про імміграцію" не
передбачено пільгового ввезення транспортних засобів такими особами, як позивачка ОСОБА_1 на територію України.

Згідно ст. 19
Закону України „ Про біженців" особи,
яким надано статус біженця в Україні користуються тими ж правами і
свободами, а також несуть такі самі
обов'язки, як і громадяни України.

При таких
обставинах, суд вважає , що відповідачем не порушені права позивачки
щодо відмови зареєструвати належний їй
автомобіль, який був ввезений в державу
Україна іншою особою і у суду немає підстав для зобов'язання Харківську митницю
здійснити митне оформлення та реєстрацію
автомобіля BMW -318, 1994 р.в.
ОСОБА_1, який був ввезений на територію
України її сестрою - ОСОБА_2.

Оскільки
суд не визнає, що діями відповідача
порушені права ОСОБА_1, то відсутні і
підстави для задоволення вимог позивачки про відшкодування моральної (
немайнової) шкоди в розмірі 10 тисяч грн.

На підставі
викладеного, керуючись ст.
ст. 4, 8, 11, 51, 69, 71, 86, 94,
160-163, 167 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до Харківської митниці про оспорювання незаконної
відмови Харківської митниці в митному оформленні автомобіля, поновлення немайнових прав та відшкодування
моральної шкоди - відмовити.

постанова може
бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного
адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.5 ст.
186 КАС України.