Справа № 2-а-112008
Суддя: Бондаренко Н.О.
Дата ухвалення: 2008-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-11 2008
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2008 року
Стахановський міський суд Луганської області,

у складі:
головуючого судді Бондаренко Н.О.

при секретарі
Полтавської А.К. розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Стаханова, Луганської
області цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення виконавчого комітету Стахановської міської
Ради, Головного управління Державного Казначейства України в Луганській області
про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень незаконною та стягнення
недоплаченої щорічної одноразової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування
своїх позовних вимог позивач вказав, що він є ветераном війни - учасником
бойових дій і має пільги встановлені законодавством України для ветеранів
війни-учасників бойових дій, що доводить його посвідчення НОМЕР_1, виданого
14.07.1997 року Стахановським міським військовим комісаріатом.

Відповідно до ч.
5 ст. 12 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантіях її соціального
захисту, учасникам бойових дій щорічно до 5 травня сплачується щорічна допомога
у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до
ч.3 ст. 46 Конституції України пенсії повинні забезпечувати рівень життя не
нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до
ч.1 ст. 28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» розмір мінімальної пенсії за віком встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб втративши працездатність, встановленого законом.

У 2004 році
розмір прожиткового мінімуму для осіб, втративши працездатність складав 284,69
грн., відповідно Закону України від 11.05.2004 року № 1704-IV. Тобто одноразова
щорічна допомога за 2004 рік повинна складати йому як учаснику бойових дій - 1423,45
/5 х 284,69/. Фактично ж він отримав 120 грн. Недоплата склала 1303,45грн
/1423,45-120/.

У 2005 році
розмір прожиткового мінімуму для осіб, втративши працездатність склав 332 грн.
відповідно до Закону України від 23.12.2004 року № 2285-IV.Тобто
одноразова щорічна допомога за 2005 рік повинна складати йому як учаснику
бойових дій 1,660грн /5х332грн/.Фактично він отримав тільки 250 грн. Недоплата
склала 1410 грн. /1660-250/.

У 2006 році
розмір прожиткового мінімуму для осіб, втративши х працездатність складав /
станом на 05 травня 2006 року/ 359 грн. відповідно Закону України від
20.12.2005 року № 3235-IV. Тобто одноразова
щорічна допомога за 2006 рік повинна складати йому як учаснику бойових дій 1795
грн. /5х 359/. Фактично ж йому було
виплачено лише 250 грн. Недоплата склала 1545грн. /1 795-250/.

В 2007 році
розмір прожиткового мінімуму для осіб, втративши працездатність складав /станом
на 05 травня 2007 року/ 406 грн. відповідно ст.62 Закону України від 19.12.2006
року №489-V/ з врахуванням змін, внесених Законом України від
15.03.2007 року № 749-V/.

Крім того,
відповідно ч.3 ст. 62 вказаного Закону України від 19.12.2006 року № 489-V з
1.04.2007 року для визначення мінімального розміру пенсій за віком
застосовується прожитковий мінімум для осіб, втративши працездатність,
збільшений на 1 відсоток. Тому з 01.04.2007 року мінімальний розмір пенсії за
віком складав 410,06 грн/406гр+1%/.

Тобто одноразова
щорічна допомога за 2007 рік повинна складати йому як учаснику бойових дій
2050,30грн./5х410,06/.Фактично ж було сплачено лише 280 грн. Недоплата склала
1770,30грн /2050,30-280/.

Таким чином, за
період 2004-2007 року він недоотримав одноразової щорічної допомоги на суму
6028,75 грн/1303,45+1410+1545+1770,30/. Всі виплати йому проводило управління
труда та соціального захисту населення виконавчого комітету Стахановської
міської Ради.

Відповідно до
ст. 17-1 Закону про ветеранів щорічну виплату разової грошової

допомоги до 5
травня у розмірах, встановлених статтями 12-16 цього Закону про ізводять

органи праці та
соціального захисту населення.

Вказані виплати
йому було проведено по 120 грн в 2004 році, по 250 грн в 2005 році і в 2006
році по 280 грн в 2007 році з тих підстав, що Законами України про Державний
бюджет України відповідно на 2004-2007 рік було встановлено, що одноразова
щорічна допомога ветеранам війни-учасникам бойових дій до 5 травня сплачується
у вказаних розмірах.

Проте вказані
положення згаданих законів про Державні бюджети України суперечать ст. 22
Конституції України, згідно якої не допускається звуження змісту і об'єму
існуючих прав і свобод при ухвалені нових законів або внесення змін в діючі
закони.

Позивач просить
суд визнати незаконною бездіяльність управління праці та соціального захисту
населення Стахановської міської Ради по недоврахуванню та невиплаті у 2004-2007
році щорічної одноразової допомоги, перебач енної ч. 5 ст. 12 Закону України «
Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту» йому як учаснику
бойових дій, визнати незаконною бездіяльність Головного Управління Державного
Казначейства України в Луганській області по не перечислению управлінню праці і соціального
захисту населення Стахановської міської Ради грошових коштів для здійснення
виплат у 2004-2007 року щорічної одноразової грошової допомоги йому як учаснику
бойових дій в розмірах, передбачених ч.5 ст. 12 Закону України про статус
ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту., стягнути з управління
праці, соціального захисту населення Стахановської міської Ради на його користь
недоплачену щорічну грошову допомогу, передбачену ч.5 ст. 12 Закону про
ветеранів, за 2004-2007 роки у сумі 6028,75 грн., зобов'язати Головне
Управління Державного Казначейства України в Луганській області перерахувати
Управлінню праці та соціального захисту населення Стахановської міської Ради
кошти у сумі 6028,75 грн/ для виплати йому недоплаченої щорічної допомоги,
передбаченої ч.5 ст. 12 Закону України про ветеранів за 2004-2007 роки.

Позивач просить
справу розглядати у його відсутність , на позовних вимогах наполягає.

Представник
позивача ОСОБА_2 у судовому
засіданні наполягав на задоволенні вимог ОСОБА_1з підстав , вказаних в
уточненому адміністративному позові від 30 червня 2007 року, надав письмову
заяву в якій просить суд продовжувати розгляд справи у його відсутність.

Представник
відповідача Управління праці та соціального захисту населення Стахановської
міської Ради адміністративний позов не визнає, надав письмові заперечення в
яких вказав, що, не заперечує того факту, що, дійсно позивач має статус
учасника бойових дій і у 2004 році отримав одноразової допомоги у розмірі
120.00грн., у 2005 р.,2006 році по 250 грн, у 2007 році 280грн.Вказані сумі
були виплачені відповідно до Законів України про державний бюджет України на відповідний рік відповідно до їх положень. Відповідно до п.5
ст. 51 Бюджетного Кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання тільки
у межах бюджетних інвестицій,
встановлених кошторисом витрат на відповідний рік. Кошторис витрат,
затверджений начальником Головного управління праці та соціального захисту
населення, передбачаючи щорічну виплату одноразової допомоги управлінням,
відповідно ст. 12-16 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантіях їх
соціального захисту» склав:

-у 2004
році-298814 грн.

-у 2005 році-934950
грн.

-у 2006
році-83337655грн.

-у2007
році-791041грн.

Тому у випадку
призначення і виплати ОСОБА_1 суми , вказаної у адміністративному позові,
будуть порушені положення статей 4,51 Бюджетного Кодексу, ст.. 44 Закону
України» Про Державний бюджет на 2004 рік», ст.. 30 Закону України « Про державний бюджет на 2005 рік», ст.. 30 Закону
України « Про державний бюджет на 2006 рік»,ст.. 13 Закону України « про статус
ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту», ст.. 24 Конституції
України, якої передбачено, що, громадяни мають рівні Конституційні права та
свободи і є рівними перед законом , а також буде роздана заборгованість цих
видів виплат перед іншими громадянами, яки претендують на щорічну одноразову
допомогу до 5 травня.

Крім того,
відповідно п.2 ст. 99 Кодексу Адміністративного судочинства, для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів, встановлюється
строк в один рік, тому, вимоги позивача щодо стягнення одноразової щорічної
допомоги, призначену і виплачену в період до 2007 року не можуть бути
пред'явлені, у зв'язку зі скінченням строку надання позовної заяви до
адміністративного суду.

Представник
відповідача Головного Управління державного Казначейства України у Луганській
області вважає, що, притягнення його у якості відповідача є безпідставно.
Головне управління ніяких до процесуальних зв'язків з позивачем не мало.
Позивач не представив фактів порушення законодавства з боку органів
казначейства, і відповідно ні яких підстав, згідно ст.. 11 ЦК України для
виникнення цивільних прав і обов'язків немає. Більш того, ні якими діями або
бездіяльністю законні права і інтереси по відношенню до позивача з боку
Головного управління Державного казначейства України у Луганській області
порушені не були.

Згідно до ст.. 19 Конституції
України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що,
передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст.. 48 Бюджетного
Кодексу України Казначейство здійснює розрахунково-касове обслуговування
розпорядників бюджетних коштів

Головне
управління, як юридична особа, самостійно відповідає своїми зобов'язаннями,
прав та охороні ванних законом інтересів позивача не порушувало головне
управління, згідно діючого законодавства, позовні вимоги позивача задовольнити
не може, так як Державне Казначейство України є урядовим органом державного
управління , що діє, у складі Мінфіну і йому підпорядковується. Казначейство є
учасником системи електронних платежів Національного Банку. Основними
завданнями Казначейства є: забезпечення казначейського обслуговування
державного та місцевих бюджетів на основі введення єдиного казначейського
рахунка. Головне призначення казначейської системи - сприяття оптимальному управлінню
доходами та витратами бюджету, здійснення функцій контролю за цільовим
спрямуванням коштів Державного Бюджету/ Постанова Кабінету Міністрів України
від 21 грудня 2005 року № 1232/. Бюджетним Кодексом встановлено, що
повноваження на здійснення платежів з конкретною метою в процесі виконання
бюджету надаються розпоряднику бюджетних коштів відповідно до бюджетного
призначення. Згідно з ч. 2 ст. 21 Бюджетного Кодексу України кошти бюджету, які
отримують фізичні особи надаються їм лише через розпорядника бюджетних коштів.
Міністерство праці та соціальної політики України є головним органом у системі
центральних органів виконавчої влади із забезпечення реалізації державної
політики у сфері соціального захисту населення, соціального обслуговування
населення та згідно ст. 22 Бюджетного Кодексу України - головним розпорядником
бюджетних коштів. Отже, обов'язок по виплаті разової грошової допомоги
покладається на Мінпраці України, яке перераховує виділенні кошти місцевим
органам праці та соціального захисту населення. Згідно ст.. 48 Бюджетного
Кодексу України Казначейство здійснює лише розрахунково-касове обслуговування
розпорядників бюджетних коштів. Враховуючи викладені заперечення просять суд
залишити без задоволення позовні вимоги у частині стягнення з Головного
Управління Державного Казначейства у Луганській області утворену заборгованість
за неналежну виплату щорічної грошової допомоги до 5 травня у 2004-2007 роках,
як ветерану війни-учаснику бойових дій, у розмірі 6028,.75 грн. Головне
управління , згідно діючого законодавства, позовні вимоги позивача задовольнити
не може, так як Державне Казначейство України є урядовим органом державного
управління, що діє у складі Мінфіну і йому підпорядковується. Казначейство є
учасником системи електронних платежів Національного Банку .Основними
завданнями Казначейства є забезпечення казначейського обслуговування державного
та місцевих бюджетів на основі введення єдиного казначейського рахунка. Головне
призначення казначейської системи-сприяти оптимальному управлінню доходами та
витратами бюджету, здійснення функцій контролю за цільовим спрямуванням коштів
державного бюджету/Постанова КМУ від 21 грудня 2005 року № 1232/.

Бюджетним
Кодексом встановлено, що, повноваження на здійснення платежів з конкретною
метою в процесі виконання бюджету надаються розпоряднику бюджетних коштів
відповідно до бюджетного призначення. Згідно з ч. 2 ст. 21 Бюджетного Кодексу
України кошти бюджету, які отримують фізичні особи надаються їм лише через
розпорядника бюджетних коштів. Міністерство праці та соціальної політики
України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади із
забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту
населення, соціального обслуговування населення та згідно ст.. 22 Бюджетного Кодексу
України -головним розпорядником бюджетних коштів. Отже, обов'язок по виплаті
разової грошової допомоги покладається на Мінпраці України,, яке перераховує
виділенні кошти місцевим органам праці та соціального захисту населення. Згідно
ст.. 48
Бюджетного Кодексу України казначейство здійснює лише розрахунково-касове
обслуговування розпорядників бюджетних коштів.

Вислухавши
сторони, розглянувши матеріали справи, суд вважає позов таким що, підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено,
що, позивач є ветераном - учасником бойових дій, у зв'язку з чим та відповідно
до вимог ч.5 ст.12 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» має право на отримання одноразової грошової допомоги в
розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

В 2004 році
мінімальна пенсія складала 92,45грн згідно з Законом України № 1058 від

09.07.2003 року.

В 2005 році
мінімальна пенсія складала 332 грн. згідно з Законом України № 2505 від
25.03.2005 року.

В 2006 році
мінімальна пенсія складала 359 грн. згідно з Законом України № 2235 від
20.12.2005 року.

В 2007 році
мінімальна пенсія на 5.05.2007 році складала 406 грн. згідно ст.. 62 Законом
України № 489 від 19.12.2006 року.

Фактично позивач
від управління праці та соціального захисту населення Стахановської міської
Ради: у 2004 році-120 грн, в 2005 році-250 грн, у 2006 році-250 грн., у 2007
році -280грн.При цьому відповідач керувався положеннями ст.. 44 Закону
України « Про державний бюджет України на 2005 рік» ст..30 Закону
України « Про державний бюджет України
на 2006 рік» ст.. 29
Закону України « про державний бюджет України на 2007 рік». У відповідності до
« Закону України про бюджет на 2004 рік»/ Положення статті 44 втрачає чинність,
як таке , що визнане неконституційним на підставі Рішення Конституційного Суду
№ 20-рп/2004 /у020р710-04/ від 01.12.2004 /

Стаття
44.Встановити, що у 2004 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до
Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
/3551-12/ здійснюється у таких розмірах: інвалідам війни 1 групи-195 грн.,
інвалідам війни 2 групи -160 грн., інвалідам війни 3 групи-130 грн., учасникам
бойовий дій -120 грн., особам які мають особливі перед батьківщиною,-195 грн.,
членам сімей загиблих та дружинам / чоловікам/ померлих учасників бойових дій і
учасників війни, визнаних за життя інвалідами, - 65 грн.

У відповідності
до Закону України про бюджет на 2005 рік стаття 34. Встановити , що у 2005 році
виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України « Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» / 3551-12/ / Відомості
Верховної Ради України, 1993 р. № 45, ст.. 425, 2000р.,3 14-16, ст.. 121, 2001 p., №
2-3, ст.. 10,2002р., №12-13, ст. 92, 2003,р., №10-11, ст. 86, 2004р,
№17-18,ст.. 250/ здійснюється у таких розмірах: інвалідам війни 1 групи-400
грн., інвалідам війни 2 групи - 330 грн., інвалідам війни 3 групи - 270,
учасникам бойових дій - 250 грн., особам, які мають особливі заслуги перед
Батьківщиною - 400 грн., членам сімей загиблих та дружинам /чоловікам/померлих
учасників бойових дій і учасників війни, визнаних за життя інвалідами,-130
грн., учасникам війни-50 грн.

У відповідності
до « Закону України про бюджет на 2005 рік» стаття 30 Установила, що у 2006
році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України « Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» / відомості Верховної
Ради України, 1993 р.,№ 45, ст.. 425,2000р.№ 14-15-16, ст.. 121,2001 p. № 2-3,
ст.. 10,2002Р. № 12-13, ст..92,2003 p. № 10-11, ст.. 86,2004р.,№17-18,
ст.. 250,2005р. №7-8, ст. 162, №№ 17-19,ст. 267/ здійснюється у таких розмірах:
інвалідам війни 1 групи-400 грн, інвалідам війни 2 групи 330 грн., інвалідам
війни 3 групи-270 грн., учасникам бойових дій-250 грн, особам, які мають особливі
заслуги перед Батьківщиною, -400 грн, членам сімей загиблих та дружинам
/чоловікам/ померлих учасників бойових дій і учасникам війни, визнаних за життя
інвалідами,-130 грн, учасникам війни-50 грн.

У відповідності
до Закону України про бюджет на 2007 рік положення статті 29 втратило чинність,
як таке, що визнане неконституційним на підставі Рішення Конституційного Суду №
6-рп/2007 від 09.07.2007 року.

Стаття 29
Встановити, що у 2007 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до
законів України « Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального
захисту»/3551-12/ та « Про жертви нациських переслідувань» / 1584-14/
здійснюється у таких розмірах: інвалідам 1 групи-450 грн., інвалідам 2
групи-360 грн., інвалідам 3 групи -300 грн., учасникам бойових дій та колишнім
неповнолітнім в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового
тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового
тримання їх батьків,-280 грн., особам які мають особливі заслуги перед
Батьківщиною, -450 грн., членам сімей загиблих та дружинам /чоловікам/ померлих
учасників бойових дій, учасників війни і жертв нациських переслідувань,
визнаних за життя інвалідами,-150 грн., учасникам війни та колишнім в»ягням
концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, особам, які
були насильно вивезені на примусові

роботи, дітям
партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з націонал-соціалістським

режимом у тилу
ворога - 55 грн.

Положення ст. 44
Закону України « Про Державний бюджет на 2004 рік» визнане неконституційним на
підставі рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2004 /у020р710-04/ від
01.12.2004 року, також рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007
року № 6-рп визнано неконституційним положення ст.. 29,71 п.
13 Закону України «Про
державний бюджет України
на 2007 рік» в частині зменшення розміру виплат ветеранам війни.

Таким чином,
неправомірність дій відповідача по недоплаті позивачу щорічної грошової
допомоги до 9 травня протягом 2004 року в розмірі 342,25грн/92,45х5-12,
встановлених ст. 44 Закону України « Про державний бюджет на 2004 рік», та
недоплату суми щорічної допомоги
за 2007 рік, встановлених законом
України від 19.12.2006 року, в сумі 1750 грн. /406x5-280/ є очевидною.

Проте ст. 34
Закону України « Про державний бюджет України на 2005 рік», ст. 30 Закону
України « Про державний бюджет України на 2006 рік» до теперішнього часу не
визнані неконституційними Конституційним судом України. За таких обставин
твердження позивачів про їх невідповідність Конституції України є передчасними,
бо це є прерогативою саме Конституційного Суду України. Тому не можна
стверджувати, що дії відповідача в цій частині були протиправними.

За відсутності
визнання таких законів про бюджет неконституційними , у суду немає правових
підстав визнавати дії відповідача протиправними, бо, відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Таким чином на
користь позивача потрібно стягнути невиплачену допомогу за 2004 рік у сумі
342,25грн, та за 2007 рік у сумі 1750 грн., а всього 2092грн 25 коп.

Дії відповідача
порушили права позивача на отримання щорічної разової допомоги, і суд вважає за
можливе задовольнити його позов і поновити строк звернення до суду, бо вважає,
що причини пропуску цього строку заслуговують на увагу і є поважними.

В задоволені
інших позовних вимог треба відмовити.

Керуючись ст.
ст. 6,9,10,11,12,159,160,163 Кодексу адміністративного судочинства України,
суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 до управління праці, соціального захисту населення Стахановської
міської Ради, Головного управління Державного Казначейства України в Луганській
області, про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень незаконною та
стягнення недоплаченої щорічної допомоги, - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1
строк звернення до суду.

Стягнути з
Управління праці та соціального захисту населення Стахановської міської Ради на
користь ОСОБА_1 2092грн 25 коп. за рахунок коштів державного бюджету України.

У задоволені
решти позовних вимог позивача-відмовити.

Постанова може
бути оскаржена в Донецький апеляційний адміністративний суд через Стахановський
міський суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду першої
інстанції, протягом 10 днів з дня його проголошення.

Апеляційна
скарга на постанову суду подається протягом 20 днів після подачі заяви про
апеляційне оскарження.