Справа № 2а-318/07
Суддя: Лила В.М.
Дата ухвалення: 2007-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№2a-318/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 серпня 2007
року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого Лили
В.М.

секретаря Зурак
А. А.

представників
позивача ОСОБА_2.,
ОСОБА_3.

представника
відповідача Леонової
І.В.

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду
справу за позовом ОСОБА_1до військової частини А-1214 про визнання протиправною
бездіяльність суб'єкта владних повноважень та стягнення заборгованості за
продовольче забезпечення, -

встановив:

позивач
ОСОБА_1., звернувся з позовом до
військової частини А-1214 про визнання протиправною бездіяльність суб'єкта
владних повноважень та стягнення заборгованості по продовольчому забезпеченню, мотивуючи тим, що він наказом Голови Адміністрації Державної
спеціальної служби транспорту № 9 від 30 жовтня 2004 року був призначений на
посаду заступника начальника кафедри військової підготовки Дніпропетровського
державного технічного університету залізничного транспорту у військовому званні
«підполковник», яка дислокується в
м. Дніпропетровськ та стояв на
продовольчому забезпеченні у військовій частині А-0246. Відповідно до Указу
Президента України № 46/2003 від 27.01.2003 р. та розпорядження Кабінету
Міністрів України № 389-р від 17.06.2004 p., позивач направлений для проходження
військової служби до Державної спеціальної служби транспорту з виключенням із
списків особового складу Збройних Сил України. На підставі наказу Командувача
військ ордена Червоного прапора Південного оперативного командування № 53 від
11.11.2004 р. правонаступником з фінансових питань для військових частин А-0246
і А-0730 визначено військову частину А-1214,
що дислокується в смт. Черкаське
Новомосковського району Дніпропетровської області. З 11.03.2000 р. Законом
України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 p., було призупинено дію ч. 2 ст. 9
Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів
їх сімей» в частині отримання військовослужбовцями продовольчих пайків і
речового майна або, за їх бажанням, грошової компенсації. Але цей пункт не
відмінив дію ч. 1 ст. 9 вказаного Закону, якою гарантується матеріальне, продовольче і інші види забезпечення
військовослужбовців. Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів
їх сімей в правах та свободах,
встановлених законодавством.
Таким чином, у зв'язку з тим, що діють норми № 7 постанови Кабінету
Міністрів України № 316 від 12.03.1996 р. було призупинено позивача повинні
були забезпечувати за іншою нормою продовольчого забезпечення. Так як найменшу
вартість із всіх норм продовольчого забезпечення, має норма № 1 (загальновійськова), то його повинні були забезпечувати за цією
нормою. На усні звернення до відповідача про виконання дій та сплати йому
заборгованості, йому було відмовлено.
Таким чином відповідач своєю бездіяльністю порушив його право на отримання
грошової компенсації, довідки про
заборгованість та розрахунку також не надав. Просить стягнути заборгованість
грошової компенсації за продовольче забезпечення в сумі 21 535, 24 грн., яку він зробив самостійно, та судові витрати у вигляді сплаченого ним
судового збору 17 грн.

Представники
позивача ОСОБА_2., ОСОБА_3. в
судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсягу.

Представник
відповідача - військової частини А-1214 Леонова І.В. в судовому засіданні позов
визнала.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази в підтвердження та
заперечення позову вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що позивач наказом Голови Адміністрації
Державної спеціальної служби транспорту
№ 9 від
30 жовтня 2004
року був

призначений
на посаду заступника начальника кафедри військової підготовки
Дніпропетровського державного технічного університету залізничного транспорту у
військовому званні «підполковник», та
31.10.2004 р. був знятий з продовольчого забезпечення у військовій частині
А-0246, правонаступником якої з
фінансових визначено військову частину А-1214,
згідно довідки позивач перебував на продовольчому забезпеченні у
військовій частині А-0246, під час
проходження військової служби в період з 10.03.2000 р. продовольчим пайком не
забезпечувався, позивач надав розрахунок
щодо середньої ціни на продовольчі товари у торговий мережі по Дніпропетровській
області з 2000 р. по 2004 p., відповідні розрахунку компенсації за продовольче
забезпечення з 11.03.2000р. по 31.10.2004 р. позивачу не виплачено 21 535, 24
грн. Згідно зі ст. 22 Конституції України при прийнятті нових
законів або внесення змін до існуючих прав і свобод недопустимо звуження обсягу
прав і свобод. Закон України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів»
звужує обсяг прав військовослужбовців в частині отримання продовольчих пайків
або грошової компенсації замість них. Відповідно до ст. 8
Конституції України закони та інші нормативно-правові акти повинні відповідати
Конституції України. З метою упорядкування продовольчого забезпечення ЗСУ на
мирний час та організації раціонального харчування військовослужбовців згідно
нормами, затвердженими «Постановою КМУ
№426», Міністром оборони видано наказ
№402 від 09.12.2002 р. «Про затвердження Положення про продовольче забезпечення
ЗСУ на мирний час». Згідно з п. 2.3 ст.
2 «Положення» у ЗСУ забезпечення харчуванням військовослужбовців та інших
категорій за встановленими нормами здійснюється за рахунок держави.
Військовослужбовцям та іншим категоріям норми харчування видаються через
відповідні їдальні або грошова компенсація у розмірі вартості цих норм.

На
підставі ст. 94 КАС України на користь позивача
ОСОБА_1., як сторони, що не є суб'єктом владних повноважень суд
присуджує документально підтверджені судові витрати 17 грн. як судовий збір, з Державного бюджету У країни.

На
підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 8, 22 Конституції України, ст.
16 Закону України «Про Збройні сили України», ст. 9
Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів
їх сімей», ст. 9, 10,
94, 159,
161 КАС України, суд -

постановив:

позов
ОСОБА_1до військової частини А-1214 - задовольнити, визнати незаконною бездіяльність командування
військової частини А-1214 в не нарахуванні та не виплаті грошової компенсації
за продовольче забезпечення та стягнути з військової частини А-1214 на користь
ОСОБА_1. грошову компенсацію за невидане продовольче забезпечення в сумі 21 535
грн. 24 коп.

Стягнути
з Державного бюджету України судові витрати - судовий збір 17 грн. на користь
позивача ОСОБА_1..

постанова
може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської обл. шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня оголошення
постанови, та на нього може бути подано
апеляційну скаргу протягом двадцяти днів з дня подання заяви про апеляційне
оскарження.