Справа № 2-а-307\07
Суддя: Архангельський A.M.
Дата ухвалення: 2007-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Постанова
іменем України

27 листопада 2007 року Тетіївс
ький районний суд Київської
області в складі:
головуючого судді: Арханге
льського A.M.
при секретарі: Волошко К.В.

за участю адвоката: ОСОБА
_1 на стороні позивача,
розглянувши в відкритому с
удовому засіданні в м. Тетіїв
адміністративну справу за а
дміністративним позовом О
СОБА_2 до управління праці т
а соціального захисту населе
ння Тетіївської райдержадмі
ністрації про стягнення недо
отриманих належних сум щоріч
ної допомоги на оздоровлення
, -

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду
з названим позовом в якому вк
азує, що він є учасником лікві
дації наслідків аварії на Чо
рнобильській АЕС 2 категорії
, а тому згідно ст. 48 Закону Укр
аїни "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраж
дали внаслідок Чорнобильськ
ої катастрофи" має право на що
річну грошову допомогу на оз
доровлення в розмірі 5 мініма
льних заробітних плат, розмі
р якої визначається на момен
т виплати. Про те відповідач п
орушує вимоги закону і за 2000-2007 р
оки виплатив таку допомогу у
значно нижчому розмірі. Оскі
льки відповідач відмовляєть
ся провести доплату вказаної
грошової допомоги, то позива
ч просить суд стягнути з ньог
о недоплачену суму одноразов
ої грошової допомоги на оздо
ровлення за 2000-2007 рік в розмірі 1
7166 грн. 50 коп.3гідно доданого роз
рахунку.
В судовому засіданні предс
тавник позивача ОСОБА_1 ут
очнила позовні вимоги і прос
ив суд визнати відмову відпо
відача щодо перерахунку вказ
аної грошової допомоги непра
вомірною та стягнути з відпо
відача на користь позивача н
едоотриману суму грошової до
помоги на оздоровлення за 2000-200
7 роки, виходячи з розміру міні
мальної заробітної плати на
момент виплати. На думку пред
ставника вина відповідача в
тому, що він не здійснював пер
спективні розрахунки потреб
и коштів на забезпечення вик
онання державних програм соц
іального захисту постраждал
ого від наслідків Чорнобильс
ької катастрофи населення ра
йону та не подав їх відповідн
им органам.
Представник управління пр
аці та соціального захисту н
аселення Тетіївської райдер
жадміністрації Биховцева
Л.В. в своїх письмових та усн
их поясненнях заперечує прот
и позову посилається на те, що
одноразова допомога на оздо
ровлення ОСОБА_2 виплачув
алась у відповідності до пос
танов Кабінету Міністрів Укр
аїни та Законів України „Про
Державний бюджет України на
2000-2007 роки". Крім того ст. 62 Закону
України "Про статус і соціаль
ний захист громадян, які пост
раждали внаслідок Чорнобиль
ської катастрофи" прямо зобо
в'язує управління щорічну до
помогу на оздоровлення прово
дить в порядку визначеному К
абінетом Міністрів України,
рішення якого є обов'язковим
и для виконання міністерства
ми та іншими центральними ор
ганами виконавчої влади Укра
їни, місцевими органами держ
авної влади, всіма суб'єктами
господарювання незалежно ві
д їх відомчої підпорядковано
сті та форм власності. Управл
іння праці та соціального за
хисту населення Тетіївської
райдержадміністрації є розп
орядником коштів, а тому діюч
и відповідно постанов Кабіне
ту Міністрів України не допу
скало порушень законодавств
а, а тому позовні вимоги не обґ
рунтовані.
Суд розглянувши матеріали
справи, заслухавши поясненн
я позивача та його представн
ика адвоката ОСОБА_1 , пояс
нення представника відповід
ача,

2
дослідивши письмові доказ
и вважає, що позовні вимоги пі
длягають частковому задовол
енню.
В судовому засіданні встан
овлено, що ОСОБА_2 є учасни
ком ліквідації наслідків ава
рії на Чорнобильській АЕС 2 ка
тегорії і як ліквідатор отри
мував щорічну допомогу на оз
доровлення в таких розмірах:
за 2000 - 2004 роки - по 26, 70 грн. за кожен
рік; за 2005 -2007 роки - по 100 грн. за рік
, а всього за 8 років йому випла
чено 433, 50 гривень. Остання випл
ата за 2007 рік в розмірі 100 грн. зд
ійснена 29.01.2007 року. В червні 2007 ро
ку позивач звернувся до відп
овідача з проханням провести
до рахування та виплатити не
доотримані кошти на оздоровл
ення, про те в задоволенні вим
ог позивача було відмовлено.
Встановлені судом обставини
підтверджуються: поясненням
и представників сторін, копі
єю посвідчення НОМЕР_1, ін
формацією відповідача про от
римання коштів на оздоровлен
ня за 2001-2007 роки, копією скарги п
озивача від 21.06.2007 року, копією в
ідповіді відповідача.
Крім того в судовому засіда
нні установлено із „Положенн
я про відділ у справах захист
у населення від наслідків Чо
рнобильської катастрофи упр
авління праці та соціального
захисту населення Тетіївськ
ої райдержадміністрації"", що
основною функцією відділу є
здійснення перспективних ро
зрахунків потреби коштів Фон
ду на забезпечення виконання
державних програм соціально
го захисту постраждалого від
наслідків Чорнобильської ка
тастрофи населення району та
надання їх відповідним орга
нам.
Вимоги позивача підлягают
ь частковому задоволенню вих
одячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 48 Закону Ук
раїни "Про статус і соціальни
й захист громадян, які постра
ждали внаслідок Чорнобильсь
кої катастрофи " передбачена
щорічна допомога на оздоров
лення учасникам ліквідації н
аслідків аварії на ЧАЕС - в роз
мірі п'яти мінімальних зароб
ітних плат, розмір якої визна
чається на момент виплати. Що
річна допомога на оздоровлен
ня виплачується громадянам з
а місцем їх проживання орган
ами соціального захисту насе
лення.

постановами Кабінету Міні
стрів України від 26.07.1996 року № 836
„Про компенсаційні виплати о
собам, які постраждали внасл
ідок Чорнобильської катастр
офи" ( далі
постанова КМУ № 836) та від 12.07.2005 р
оку № 562 „Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадян, як
і постраждали внаслідок Чорн
обильської катастрофи" ( далі

постанова КМУ № 562) встановле
но щорічні виплати на оздоро
влення за період з 2000 року по 2004
рік в розмірі по 26.70 гривен, а з 20
05 року по 2007 рік по 100 гривен.
На думку суду Постанови КМУ
№ 836 та № 562 суперечать вимогам с
т. 48 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадя
н, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
та іншим Законам України.
Відповідно до Закону Украї
ни "Про встановлення мінімал
ьної заробітної плати на 2000 рі
к" розмір мінімальної заробі
тної плати встановлено з 01.07.2000 р
оку в сумі 118 гривен, який згідн
о внесень послідуючих змін д
о Державного бюджету України
зростав кожен наступний рік
.
Згідно Закону України "Про в
становлення мінімальної зар
обітної плати на 2002 рік" розмір
мінімальної заробітної плат
и встановлено з 01.01.2000 року в сум
і 140 грн., який згідно внесень по
слідуючих змін до Державного
бюджету України зростав кож
ен наступний рік.
Згідно Закону України "Про в
становлення мінімальної зар
обітної плати на 2003 рік" розмір
мінімальної заробітної плат
и встановлений 185 грн., який згі
дно внесень послідуючих змін
до Державного бюджету Украї
ни зростав кожен наступний р
ік.
Відповідно до ст. 89 Закону Ук
раїни "Про Державний бюджет У
країни на 2004 рік" з 1 січня 2004 року
розмір мінімальної заробітн
ої плати встановлений на рів
ні 205 грн. на місяць, з 1 вересня 20
04 року-237 грн. на місяць.
ст. 83 Закону України "Про Держ
авний бюджет України на 2005 рік
" установлений з 1 січня 2005 року
розмір мінімальної заробітн
ої плати 262 грн. на місяць, з 1 кві
тня 2005 року-290 грн., з 1 липня 2005 року
-310 грн., з 1 вересня 2005 року-332 грн.

Згідно ст. 82 Закону України "П
ро Державний бюджет України
на 2006 рік"

3
установлений з 1 січня 2006 рок
у розмір мінімальної заробіт
ної плати 350 грн. на місяць, з 1 ли
пня 2006 року-375 грн., з 1 грудня 2006 рок
у - 400 грн..
Відповідно до ст. 76 Закону Ук
раїни „Про державний бюджет
України на 2007 рік", установлено
з 1.04.2007 року розмір мінімальної
заробітної плати 420 грн. на міс
яць, з 1.07.2007 року 440 грн. на місяць т
а з 1.10.2007 року - 460 грн. на місяць.
Всі вказані Закони не мали ж
одних обмежень щодо застосув
ання ст. 48 Закону "Про статус і с
оціальний захист громадян, я
кі постраждали внаслідок Чор
нобильської катастрофи", яка
передбачає право позивача н
а щорічну допомогу на оздоро
влення в розмірі 5 мінімальни
х заробітних плат, а навпаки, с
т. 2 вказаного вище Закону Укра
їни "Про встановлення мініма
льної заробітної плати на 2003 р
ік" передбачено обов'язок Каб
інету Міністрів України (дал
і КМУ) здійснювати застосува
ння цих норм.
Заперечуючи позов , відпові
дач посилається на те , що згід
но ст. 62 Закону України "Про ста
тус і соціальний захист гром
адян, які постраждали внаслі
док Чорнобильської катастро
фи" - роз'яснення порядку засто
сування цього Закону України
провадиться КМУ, рішення яко
го є обов'язковими для викона
ння міністерствами та іншими
центральними органами держа
вної виконавчої влади Україн
и, місцевими органами держав
ної виконавчої влади, всіма с
уб'єктами господарювання нез
алежно від їх відомчої підпо
рядкованості та форм власнос
ті. А тому саме в розмірах, які
і визначені КМУ, виходячи з ре
альних можливостей Державно
го бюджету України згідно з б
юджетними призначеннями і вр
аховуючи вимоги ст. 95 Конститу
ції України, позивачу провед
ена виплата зазначеної допом
оги на оздоровлення.
Але з цими запереченнями ві
дповідача суд не може погоди
тися з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Консти
туції України органи державн
ої влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноваж
ень та у спосіб, що передбачен
і Конституцією та законами У
країни.
За ст. 113 Конституції України
Кабінет Міністрів України у
своїй діяльності керується
Конституцією і законами Укра
їни, актами Президента Украї
ни.
Згідно ч.1 ст. 9 КАС України су
д при вирішенні справи керує
ться принципом законності, в
ідповідно до якого органи де
ржавної влади, органи місцев
ого самоврядування, їхні пос
адові і службові особи зобов
'язані діяти лише на підставі
, в межах повноважень та у спос
іб, що передбачені Конституц
ією та законами України.
ст. 95 Конституції України, на
яку посилається представник
відповідача, передбачено, що
виключно законом про Держав
ний бюджет України визначают
ься будь-які видатки держави
на загальносуспільні потреб
и, розмір, і цільове спрямуван
ня цих видатків.
Але законами про Державний
бюджет України на відповідн
і роки розмір вказаної допом
оги не визначений, як наприкл
ад, розмір одноразової грошо
вої допомоги ветеранам війни
, на яких поширюється чинніст
ь Закону України "Про статус в
етеранів війни, гарантії їх с
оціального захисту".
Крім того, ст. 62 Закону Україн
и "Про статус і соціальний зах
ист громадян, які постраждал
и внаслідок Чорнобильської к
атастрофи", на яку також посил
ається відповідач заперечую
чи проти позову, надає КМУ пра
во визначати порядок застосу
вання цього Закону, але не дел
егує йому повноважень щодо в
изначення розміру допомоги н
а оздоровлення, встановленої
цим Законом.
Відповідно до ст. 71 Закону Ук
раїни "Про статус і соціальни
й захист громадян, які постра
ждали внаслідок Чорнобильсь
кої катастрофи" дія положень
цього Закону не може призупи
нятися іншими законами, крім
законів про внесення змін до
цього Закону.
Слід зазначити, що дію полож
ень ст. 48 вказаного Закону зуп
инено на 2006 рік в частині випла
ти компенсацій і допомог у ро
змірах відповідно до мінімал
ьної заробітної плати згідно
з Законом України від 20.12.2005 рок
у Ж3235-ІУ, до цього Верховна Рада
України ніяких законів з цих
питань не приймала.
Між тим, визначені Постанов
ою КМУ № 836 розміри щорічної до
помоги на оздоровлення залиш
алися тривалий час незмінним
и, хоча розмір мінімальної за
робітної

4
плати неодноразово змінюв
ався, а з 2005 року Постановою КМУ
№ 562 розмір цієї допомоги був з
мінений, але всупереч ст. 48 Зак
ону він також визначений у тв
ердій грошовій сумі.
Отже, оскільки закони Украї
ни мають вищу юридичну силу н
ад урядовими нормативними ак
тами, то суд вважає, що при вир
ішенні даного спору підлягаю
ть застосуванню саме положен
ня ст. 48 Закону "Про статус і соц
іальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорно
бильської катастрофи" та пол
оження зазначених вище Закон
ів про встановлення розміру
мінімальної заробітної плат
и, а не постанови КМУ № 836 та №562.

Згідно ч.4 ст. 9 КАС України у р
азі невідповідності нормати
вно-правового акта Конституц
ії України, закону України, мі
жнародному договору, згода н
а обов'язковість якого надан
а Верховною Радою України, аб
о іншому правовому акту суд з
астосовує правовий акт, який
має вищу юридичну силу.
Відповідно до ст. ст. 22 , 64 Конс
титуції України зміст і обся
г прав і свобод людини при при
йнятті нових законів або вне
сенні змін до чинних законів
не може бути звужений, а право
громадян на соціальний захи
ст , інші соціально - економічн
і права можуть бути обмежені
, у тому числі зупиненням дії з
аконів (їх окремих положень) л
ише в умовах воєнного та надз
вичайного стану на певний ст
рок .
Таким чином, враховуючи нав
едене, суд вважає, що управлін
ня праці та соціального захи
сту населення Тетіївської ра
йдержадміністрації повинно
було відповідно до свого пол
оження здійснювати перспект
ивні розрахунки потреби кошт
ів на забезпечення виконання
державних програм соціально
го захисту постраждалого від
наслідків Чорнобильської ка
тастрофи населення району та
подати їх відповідним орган
ам, а потім виплачувати позив
ачу щорічну допомогу на оздо
ровлення виходячи із розміру
мінімальної заробітної плат
и на момент виплати.
Поскільки відповідачем не
виконанні покладені законод
авством на нього обов'язки то
позов підлягає до задоволен
ня
Представник відповідача в
просить застосувати до дани
х право стосунків ст. 100 КАС Укр
аїни суд та відмовити в задов
оленні адміністративного по
зову. Суд вважає, клопотання п
редставника відповідача не м
оже бути задоволено, по скіль
ки на думку суду позивач не по
рушив встановлений ст. 99 КАС У
країни річний строк для звер
нення до адміністративного с
уду за захистом прав, свобод т
а інтересів особи. Як встанов
лено, позивач про порушення с
воїх прав дізнався отримавши
відповідь з управління прац
і та соціального захисту нас
елення Тетіївської районної
державної адміністрації від
27.08.2007 року, в якому дано офіційн
е письмове роз'яснення щодо в
иплати вказаної допомоги на
оздоровлення та відмовлено в
проведенні перерахунку цієї
допомоги всім категоріям по
терпілих, які мають право на ї
ї одержання, що стверджуєтьс
я копією зазначеного листа з
а №7/7/92 від 27.08.2007 року Крім того, як
пояснив представник позивач
а, його довірителю стало відо
мо про порушення його прав, пі
сля ознайомлення з рішеннями
Верховного Суду України та В
ищого Адміністративного Суд
у України щодо практики заст
осування законодавства, яке
регулює порядок виплати вказ
аної грошової допомоги на оз
доровлення.
Враховуючи вищевикладене,
суд приходить до висновку, що
перебіг річного строку звер
нення до суду за захистом сво
їх прав для позивача починає
ться з того часу, коли він дізн
ався про порушення його прав
, на що вказано вище в постанов
і, а не з моменту виплати вказа
ної допомоги.
Таким чином, суд вважає за м
ожливе визнати відмову відпо
відача щодо перерахунку вказ
аної грошової допомоги непра
вомірною та стягнути на кори
сть позивача з відповідача н
едоотриману суму допомоги на
оздоровлення за 2000 - 2007 роки вих
одячи із слідуючого розрахун
ку. При цьому розмір мінімаль
ного розміру заробітної плат
и визначається на момент щор
ічної виплати..
З урахуванням отриманої су
ми - 26 гривень 70 коп. та розміру м
інімальної заробітної плати
на час виплати позивачу допо
моги в 2000 році - 118 гривень на кор
исть позивача підлягає стягн
енню за 2000 рік - 563 грн. 30 коп. (118 грн.
х 5 - 26.7 грн.) ; за

5
2001 році - 563 грн.30 коп. ( 118грн.х 5-26.7); з
а 2002 році - 673.3 грн. ( 140 х 5 - 26.7), за 2003 рік -
898.3 грн. (185 х5-26.7): за 2004 рік -1025 гривен ( в
цей рік позивач не отримував
допомоги ), за 2005 рік, виплачени
х 12.05.2005 року - 1350 ( 290 х 5-100), за 2006 рік, випл
ачених 12.06.2006 року - 1650 грн. ( 350 х 5 -100), за
2007 рік, виплачених 04.07.2007 року - 2100 г
рн.( 440 х 5-100), а всього розмір з 2000 ро
ку по 2007 рік недоотриманої доп
омоги на оздоровлення визнач
ений становить в розмірі 8823.2 гр
ивен .
Поскільки позивач був звіл
ьнений від сплати судового з
бору то судові витрати у відп
овідності зі ст. 94 КАС України
підлягають стягненню з відп
овідача в доход держави. Відп
овідно ст. 88 КАС України суд вв
ажає за необхідне повністю з
вільнити Управління праці і
соціального захисту населен
ня Тетіївської районної держ
авної адміністрації від спла
ти судового збору у розмірі 51
гривня на користь держави та
к як вказаний відповідач є бю
джетною організацією та грош
ові кошти для виплати цього в
иду компенсації, що оспорюва
вся надходять з державного б
юджету
На підставі ст. 4 Декрету КМ "П
ро державне мито" позивач зві
льнений від сплати судового
збору на користь держави.
Керуючись ст. ст. 19, 22, 64, 113 Консти
туції України, ст. 48, 62, 71 Закону У
країни "Про статус і соціальн
ий захист громадян , які постр
аждали внаслідок Чорнобильс
ької катастрофи", ст. 83 Закону У
країни "Про Державний бюджет
України на 2002 - 2007 роки", ст. ст. 6, 9, 17,
89, 99, 100, 158-163, 185, 186 КАС України, Рішення
м Конституційного Суду Украї
ни від 09.07.2007 року , суд, -

постановив:

Позов ОСОБА_2 до управл
іння праці та соціального за
хисту населення Тетіївської
райдержадміністрації, голов
ного управління праці та соц
іального захисту населення К
иївської облдержадміністра
ції про стягнення недоотрима
них належних сум щорічної до
помоги на оздоровлення задов
ольнити частково.
Визнати відмову управлінн
я праці та соціального захис
ту населення Тетіївської рай
держадміністрації щодо пере
рахунку одноразової грошово
ї допомоги на оздоровлення
ОСОБА_2 виходячи з розміру м
інімальної заробітної плати
неправомірною.
Стягнути з управління прац
і та соціального захисту нас
елення Тетіївської райдержа
дміністрації на користь ОС
ОБА_2, 1949 року народження,
8823 (вісім тисяч двадцять три) г
ривень 20 коп. недоотриманої су
ми одноразової грошової допо
моги за 2000 - 2007 роки.
Стягнути з управління прац
і та соціального захисту нас
елення Тетіївської райдержа
дміністрації на користь ОС
ОБА_2 200 ( двісті ) гривень за на
дання юридичної допомоги.

Постанова може бути оскарж
ена до Київського апеляційно
го адміністративного суду че
рез Тетіївський районний суд
протягом двадцяти днів післ
я подання заяви про апеляцій
не оскарження, яка може бути п
одана до суду протягом десят
и днів з дня проголошення пос
танови.