Справа № 10/25
Суддя: Ковзель П.О.
Дата ухвалення: 2007-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

вул. Десятинна, 4/6
№ 10/25
Генеральна прокуратура України
про визнання протиправним дій
Суддя Ковзель П.О.
Судді : Кротюк О.В.
Цвіркун Ю.І. Секретар
справи:
звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати протиправною
бездіяльність відповідача, що полягає у незадоволенні запитів позивача, а саме
-у ненаданні інформації на запити позивача; визнати протиправними дії
відповідача щодо відмови у наданні інформації на запити позивача; зобов'язати
відповідача протягом 15 календарних днів з дати набрання чинності судовим
рішенням у цій справі надати позивачу запитувану письмову інформацію, а саме:
щодо кількості порушених кримінальних справ за статтями 140-145, 115 КК України
(показники 2005 року та першої половини 2006 року), щодо кількості осіб, яким
пред'явлено обвинувачення за частинами 3, 4 ст. 126 КК України (показники 2005
року та першої половини 2006 року), щодо кількості скарг на насильницькі дії
працівників правоохоронних органів під час перебування підозрюваного під вартою
(показники 2005 року та 2006 року), щодо кількості порушених кримінальних справ
за статтями КК України про навмисні вбивства (показники 2007 року); зобов'язати
відповідача в подальшому при розгляді запитів позивача про кількісні показники
діяльності органів прокуратури та/чи показники злочинності керуватися тим, що
ст. 37 Закону України «Про інформацію»не є підставою для незадоволення таких
запитів; зобов'язати відповідача в подальшому при отриманні запитів позивача
письмово повідомляти останнього протягом 10 днів про те, чи буде задоволено
його запит, у відповідності до ст. 33 Закону України «Про інформацію».

Представник
відповідача надав письмове заперечення на позов, в якому проти задоволення
позовних вимог заперечив.

На підставі
ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 16.10.2007 о 09 год. 35 хв.
проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у
повному обсязі відкладено на 19.10.2007 на 10 год. 00 хв., про що повідомлено
сторонам після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому
засіданні з урахуванням вимог ч. 4 ст. 167 КАС України.

Ознайомившись
з матеріалами справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
восени 2006 року, відповідно до ст. 40 Конституції України та Закону України
«Про інформацію», надіслав на адресу відповідача запити з проханням надати
письмову інформацію щодо кількості порушених кримінальних справ за статтями
140-145, 115 КК України, щодо кількості осіб, яким пред'явлено обвинувачення за
частинами 3, 4 ст. 126 КК України, щодо кількості скарг на насильницькі дії
працівників правоохоронних органів під час перебування підозрюваного під
вартою.

Влітку 2007
року позивач звернувся до відповідача із запитом про надання письмової
інформації щодо кількості порушених кримінальних справ за статтями КК України
про навмисні вбивства.

Частиною 2
ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно ст.
40 Конституції України усі мають право
направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто
звертатися до органів державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і службових
осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений
законом строк.

Статтею 9
Закону України «Про інформацію»передбачено, що всі громадяни України, юридичні
особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість
вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей,
необхідних їм для реалізації ними
своїх прав, свобод і законних
інтересів, здійснення завдань і функцій. Реалізація права на інформацію
громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні,
соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших
громадян, права та інтереси юридичних осіб. Кожному громадянину забезпечується вільний доступ до
інформації, яка стосується його
особисто, крім випадків, передбачених законами України.

Відповідно
до ст. 10 Закону України «Про інформацію»право на інформацію забезпечується:
обов'язком органів державної влади, а також органів місцевого і регіонального
самоврядування інформувати про свою діяльність та прийняті рішення; створенням
у державних органах спеціальних
інформаційних служб або систем, що
забезпечували б у встановленому
порядку доступ до інформації; вільним
доступом суб'єктів інформаційних
відносин до статистичних даних,
архівних, бібліотечних і музейних фондів; обмеження цього доступу зумовлюються
лише специфікою цінностей та особливими
умовами їх схоронності, що визначаються законодавством; створенням механізму
здійснення права на інформацію; здійсненням державного контролю за
додержанням законодавства про
інформацію; встановленням відповідальності за порушення законодавства про
інформацію.

Згідно ст.
19 Закону України «Про інформацію»статистична інформація - це офіційна документована
державна інформація, яка дає кількісну характеристику масових явищ та процесів, що відбуваються в економічній,
соціальній, культурній та інших сферах життя. Державна статистична інформація
підлягає систематичному відкритому публікуванню. Забезпечується відкритий
доступ громадян, наукових установ,
заінтересованих організацій до неопублікованих статистичних даних, які
не підпадають під дію обмежень,
установлених цим Законом, а також Законом України "Про
державну статистику"
Система статистичної інформації, її джерела і режим визначаються
Законом України "Про державну статистику" та іншими правовими актами
в цій галузі.

Відповідно
до ст. 29 Закону України
«Про інформацію»доступ
до відкритої інформації забезпечується шляхом: систематичної публікації її в
офіційних друкованих виданнях (бюлетенях, збірниках); поширення
її засобами масової комунікації;
безпосереднього її надання заінтересованим громадянам, державним органам та
юридичним особам. Порядок і умови надання громадянам, державним органам, юридичним особам
і представникам громадськості
відомостей за запитами
встановлюються цим Законом або договорами (угодами), якщо надання інформації
здійснюється на договірній основі. Обмеження
права на одержання
відкритої інформації забороняється
законом. Переважним правом
на одержання інформації
користуються громадяни, яким ця
інформація необхідна для
виконання своїх професійних
обов'язків.

Згідно ст.
32 Закону України
«Про інформацію»під
інформаційним запитом (надалі - запитом) щодо доступу до офіційних
документів у цьому Законі розуміється
звернення з вимогою про
надання можливості ознайомлення з
офіційними документами. Запит може бути індивідуальним або колективним. Він
подається у письмовій формі. Громадянин
має право звернутися
до державних органів і вимагати надання будь-якого
офіційного документа, незалежно від того, стосується цей документ його
особисто чи ні, крім випадків обмеження
доступу, передбачених цим Законом. Під запитом щодо надання письмової або усної
інформації у цьому Законі розуміється
звернення з вимогою надати письмову або усну інформацію про діяльність органів
законодавчої, виконавчої та судової влади України, їх посадових осіб з окремих
питань. Громадяни України, державні органи, організації і об'єднання громадян
(надалі - запитувачі) подають запит
відповідному органу законодавчої,
виконавчої та судової влади, його посадовим особам. У запиті повинно бути зазначено прізвище,
ім'я та по батькові запитувача,
документ, письмова або
усна інформація, що його
цікавить, та адреса, за якою він бажає одержати відповідь. Органи законодавчої,
виконавчої та судової влади України, їх
посадові особи зобов'язані надавати інформацію, що стосується
їх діяльності, письмово, усно, по телефону чи використовуючи публічні
виступи своїх посадових осіб.

Статтею 33 Закону України «Про
інформацію»визначено, що термін вивчення запиту на предмет можливості його
задоволення не повинен перевищувати десяти календарних днів. Протягом вказаного терміну державна установа письмово доводить до відома
запитувача, що його запит буде
задоволено або що запитуваний
документ не підлягає наданню для ознайомлення. Задоволення запиту здійснюється
протягом місяця, якщо інше не передбачено законом. Аналогічний термін розгляду
встановлюється і щодо запиту про надання
письмової інформації.

Згідно
ч.ч.1, 2 ст. 34 Закону України «Про інформацію»відмова в задоволенні запиту
доводиться до відома запитувача у письмовій формі з роз'ясненням порядку оскарження
прийнятого рішення. У відмові має бути зазначено: 1) посадову особу
державної установи, яка відмовляє у
задоволенні запиту; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови.

Відповідно
до ст. 37 Закону України «Про інформацію»не підлягають обов'язковому
наданню для ознайомлення
за інформаційними запитами офіційні документи, які містять у собі:
інформацію, визнану у
встановленому порядку державною
таємницею; конфіденційну інформацію; інформацію
про оперативну і слідчу роботу органів прокуратури, МВС,
СБУ, роботу органів дізнання
та суду у тих
випадках, коли її розголошення може зашкодити оперативним заходам,
розслідуванню чи дізнанню, порушити право людини на
справедливий та об'єктивний судовий розгляд її справи, створити загрозу
життю або здоров'ю будь-якої особи; інформацію, що стосується особистого
життя громадян; документи, що становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію
(доповідні записки, переписка між
підрозділами та інше), якщо
вони пов'язані з
розробкою напряму діяльності установи,
процесом прийняття рішень і передують їх прийняттю; інформацію, що не
підлягає розголошенню згідно
з іншими законодавчими або нормативними актами. Установа, до якої
звернуто запит, може не надавати
для ознайомлення документ,
якщо він містить інформацію, яка не підлягає розголошенню на підставі нормативного акта
іншої державної установи, а та державна установа, яка
розглядає запит, не має права вирішувати
питання щодо її розсекречення; інформацію фінансових установ,
підготовлену для контрольно-фінансових відомств.

Як видно з
матеріалів справи, відповідач листами від 15.11.2006 №06/2/1-1826-06 та від
02.07.2007 №06/2-1826-06 у відповідь на запити позивача роз'яснив останньому,
що відповідно до ст. 37 Закону України «Про інформацію»не підлягають
обов'язковому наданню для ознайомлення офіційні документи, які містять у собі:
інформацію про оперативну і слідчу роботу органів прокуратури, міністерства
внутрішніх справ, роботу органів дізнання; запитаної інформації позивачу не
надав.

Разом з тим,
Законом України «Про прокуратуру»не передбачено обов'язку органів прокуратури
щодо надання загальної статистичної інформації на запити громадян, зокрема,
такої, яку запросив позивач.

Пунктом 1
Інструкції із складання статистичного звіту про роботу органів досудового
слідства та дізнання, ведення первинного обліку роботи слідчого та органів
дізнання, затверджена Наказом Генерального прокурора України від 16.03.2004
№32/12-ок (далі -Інструкція) передбачено, що статистична звітність про роботу
органів досудового слідства та дізнання передбачає відображення статистичних даних про
результати розслідування кримінальних справ слідчими прокуратури, органів
внутрішніх справ, служби безпеки, податкової міліції органів державної
податкової служби України (далі податкова міліція), а також органами
дізнання відповідних органів, у тому числі про протокольну форму досудової підготовки матеріалів. Форма N 1 СЛ
статистичного звіту про роботу органів
досудового слідства та дізнання затверджена наказом Генерального прокурора
України від 16 березня 2004 року N 32/12 ок.
Звіт форми N 1 СЛ є поштово-квартальним для органів прокуратури,
включаючи військові, органів внутрішніх справ, Служби безпеки і податкової міліції. Форма СЛМ є поштово-місячною і складається
наростаючим підсумком щомісяця, за
винятком квартальних, піврічних і
річного звітних періодів.

Згідно п. 3
Інструкції звіт форми N 1 СЛ про роботу органів слідства та дізнання є державною статистичною звітністю.
Органам прокуратури, внутрішніх справ,
Служби безпеки, податкової міліції на місцях забороняється змінювати
передбачений цією Інструкцією порядок обліку і формування показників роботи слідства та дізнання. Генеральна
прокуратура України за підсумками кожного року надсилає до Держкомстату України копії зведених звітів
форми N 1 СЛ по Україні по кожному відомству, і окремо копію звіту про роботу слідства військових прокуратур.

Відповідно
до п. 6 Інструкції звіти
складаються на бланках
встановленого зразка. Внесення до них змін
здійснюється лише за погодженням
з Генеральною прокуратурою України,
Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України та
Державною податковою адміністрацією України. Якщо показник звітності відсутній,
то відповідна клітинка не заповнюється.

Відповідачем
на вимогу суду наданий бланк звіту форми N 1 СЛ, який залучений до матеріалів
справи. З вказаного бланку видно, що органами прокуратури не ведеться збір
статистичної інформації у вигляді запитаному позивачем, а тому відповідач не
має можливості надати таку інформацію.

З огляду на
викладене, суд приходить до висновку, що відповідач, хоч і порушив вимоги
Закону України «Про інформацію»щодо строків вивчення запиту та неправильно
послався на ст. 37 вказаного Закону, як на підставу відмови в задоволенні
запиту, проте з урахуванням норм Закону України «Про прокуратуру»та Інструкції
із складання статистичного звіту про роботу органів досудового слідства та
дізнання, ведення первинного обліку роботи слідчого та органів дізнання,
затверджена Наказом Генерального прокурора України від 16.03.2004 №32/12-ок,
відповідач не міг і не був зобов'язаний надавати позивачу запитувану останнім
інформацію, оскільки у нього відсутні такі дані.

Суд вважає
необхідним зазначити, що право позивача на інформацію, ніким не заперечується,
позивач не позбавлений можливості реалізувати його, звернувшись до органів, які
мають та можуть надати запитувану позивачем інформацію.

За таких
обставин позовні вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими,
що задоволенню не підлягають.

Керуючись
ст.ст. 9, 69-71, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У
задоволенні позову відмовити.

Постанова
відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом,
якщо таку заяву не було подано.

Постанова
може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її
складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС
України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне
оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий
суддя

П.О.
Ковзель

судді

О.В.
Кротюк

Ю.І.
Цвіркун