Справа № 2а-7722008
Суддя: Савранська Т.І.
Дата ухвалення: 2008-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МІСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
І м е н е м У к р а ї н и
“31” жовтня 2008 року м. Ялта
Ялтинський міський суд
Автономної Республіки Крим як адміністративний суд
головуючого, судді
ОСОБА_1., ОСОБА_2.
представника третьої
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ялтинського міського
суду адміністративну справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_2до Алупкінської міської ради, за участю
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_5про
визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування,
надання права на розробку проекту відведення земельної ділянки,
ОСОБА_2. і ОСОБА_1. звернулись до Ялтинського міського
суду АРК як адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом в порядку
процесуальних вимог адміністративного судочинства і просять суд :
- Визнати незаконними та скасувати
п. п. 1.1, 1.2 Рішення 26 сесії 5 скликання Алупкінської міської ради № 25 від
12 серпня 2008 року „Про відмову громадянам у дозволі на розробку проектів
землевпорядження з відведення земельних ділянок, складанні технічної
документації із землевпорядження”;
- Надати
право на розроблення проекту землевпорядження з відведення земельної ділянки
орієнтовною площею 0.10 га в районі будинку АДРЕСА_1для будівництва і
обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд з наступною
передачею у власність шляхом безоплатної приватизації.
Адміністративний позов обґрунтовується тим, що позивачі є
співвласниками будинку АДРЕСА_1 і у відповідності зі ст. 118 ЗК України
звернулись до Алупкінської міської ради із заявами про передачу безоплатно у
власність земельних ділянок в районі цього будинку, у тому числі для його
обслуговування. Рішенням № 25 від 12
серпня 2008 року Алупкінська міська рада необґрунтовано відмовила у наданні
дозволу на складання проектів відведення земельних ділянок у зв'язку з тим, що
вони необхідні для обслуговування жилого будинку, разом із тим орган місцевого
самоврядування частину земельної ділянки передав у власність ОСОБА_5.
Представник відповідача на підставі довіреності
Первенкова В.В. проти позову заперечувала з тих підстав, що будинок,
співвласниками якого є позивачі, належить також й іншій особі, і передача у
власність земельної ділянки без врахування її інтересів неможливо. Частина
земельної ділянки, яку просять передати їм у власність позивачі взагалі не є
прибудинковою територією, передано у власність іншій особі ОСОБА_5.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, також заперечувала проти позову, посилаючись на те, що
частина земельної ділянки не є прибудинковою територію будинку АДРЕСА_1, тому
не є необхідною для обслуговування
жилого будинку і правомірно передана у власність її довірителя ОСОБА_5.
Суд не залучив до участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, іншого співвласника жилого
будинку АДРЕСА_1, оскільки особи, які беруть участь у справі, не зазначили її
прізвище, ім'я та по батькові, місце постійного проживання, інші необхідні відомості.
Вирішуючи питання про судову компетенцію щодо розгляду
даної справи, суд врахував, що адміністративний позов пред'явлений не з метою
захисту суб'єктивного права не земельну ділянку або цивільного інтересу,
пов'язаного з прагненням набути таке право, а виключно на захист прав від
порушень з боку органу місцевого самоврядування при здійсненні владних
управлінських функцій, тому спір вирішується за правилами адміністративного
судочинства. З таких підстав суд уникає з'ясування обставин того, чи порушує
оскаржуваний індивідуально-правовий акт суб'єктивні права позивачів або їх
Вислухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши
обставини справи та дослідивши відповідні докази, суд дійшов висновку про
часткове задоволення адміністративної
позовної заяви з таких підстав.
Рішенням 26 сесії 5 скликання Алупкінської міської ради № 25 від 12 серпня
2008 року ОСОБА_1. і ОСОБА_2. відмовлено у наданні дозволу на розроблення
проектів відведення земельних ділянок орієнтовною площею по 0.10 га кожному в
районі будинку АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд у зв'язку з тим, що земельні ділянки належать
до прибудинкової території зазначеного будинку.

Відповідно до ст. 2 ч. 3 Кодексу адміністративного судочинства України у
справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно і
розсудливо.

Суд не оспорює права власника земельної ділянки, яким з підстав ст. 12, 83
ЗК України є територіальна громада м. Алупки в особі Алупкінської міської ради,
розпоряджатися землею у межах населеного пункту, зважаючи на те, що право
власності полягає у праві особи на майно, яке вона здійснює за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України). Такі положення
кореспондуються зі змістом ч. 7 ст. 118 ЗК України, якою передбачено, що умовою
передачі земельної ділянки безоплатно у власність громадян є згода відповідної
державної адміністрації, сільської, селищної, міської ради. Однак, відмовляючи
у наданні такої згоди, відповідний органі місцевого самоврядування зобов'язаний
добросовісно і повно обґрунтувати своє рішення.

Як вбачається з витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно
від 4 грудня 2007 року, ОСОБА_1. і ОСОБА_2. на підставі свідоцтва про право
власності від 4 грудня 2007 року є власниками відповідно 7/25 і 17/25 часток
жилого будинку АДРЕСА_1. Власником 3/25
часток цього будинку є інша особа.

За змістом ст. 89 ЗК України з метою
обслуговування та будівництва жилих будинків, що є у спільній частковій
власності, земельні ділянки надаються у спільну сумісну власність співвласників
будинку.

Статтею 118 ЗК України встановлено три підстави набуття права власності на
землю: приватизація земельних ділянок громадянами, що перебувають в їхньому
користуванні з відповідних підстав;
передача земельних ділянок безоплатно у власність працівникам державних
та комунальних сільськогосподарських підприємств та організацій, які
перебувають у користуванні цих підприємств, установ та організацій, а також
передача громадянам безоплатно у власність земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності.

Що стосується випадків безоплатної передачі земельних ділянок в порядку ч.
ч. 6-11 ст. 118 ЗК України, то статтею 121 ЗК України встановлені розміри
безоплатної передачі земельних ділянок у залежності від мети використання,
зокрема, в містах для будівництва і обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд земля надається у власність в розмірі не більше
0.10 га. За сенсом цієї норми
співвласники жилого будинку вправі одержати у спільну сумісну власність земельну
ділянку в розмірі, що не перевищує 0.10 га, а не в розмірі із розрахунку по
0.10 га окремо на кожного співвласника будинку.

При передачі земельних ділянок у власність громадян, яки перебувають в їх
користуванні на підставі титулу, зазначені норми не враховуються, проте
земельні ділянки передаються у власність громадян за розміром існуючого
землекористування.

Документами, які підтверджують виникнення права користування земельними
ділянками можуть бути як Державні акти про право постійного користування
встановленого зразка, так і інші документи згідно Цивільного кодексу УРСР 1922
р., Указу ПВР СРСР від 26 серпня 1948
року „Про право громадян на покупку і будівництво індивідуальних жилих
будинків”, Земельних кодексів УРСР 1964, 1970, 1990 рр. та ін.

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року у
справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо
відповідності Конституції України положень ст. 92 п. 6 розділу Х „Перехідні
положення” Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними
ділянками), не заборонено користування землею на визначених у законі різних
правових титулах як за правом постійного чи тимчасового користування, так й
довічного успадкованого володіння.

З урахуванням наведених правових позицій, вирішуючи питання про надання
дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки згідно оскаржуваного
рішення, Алупкінська міська рада не з'ясувала, а чи не перебуває земельна
ділянка, яку просять передати в їхню власність позивачі, в користуванні усіх
співвласників будинку на підставі будь-якого правового титулу, чи згоден інший
співвласник будинку на передачу земельної ділянки в індивідуальну власність
позивачів без врахування його інтересів, які полягають у набутті права спільної
сумісної власності на земельну ділянку як на єдиний об'єкт, за яким саме
порядком, передбаченим ст. 118 ЗК України, належить вирішувати питання про
передачу у власність земельної ділянки і відповідно, чи відповідає розмір
земельної ділянки, яку позивачі бажають одержати у власність для обслуговування
існуючого будинку, встановленим у ст. 121 ЗК України нормам.

Важливим є також з'ясування Алупкінською міською радою того, з якою метою
ОСОБА_1 . і ОСОБА_2. просять передати у власність земельні ділянки, тобто або з
метою обслуговування існуючого будинку, або з метою будівництва нових споруд
поряд з існуючим будинком АДРЕСА_1.

При прийнятті рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту
відведення земельної ділянки без обговорення Алупкінської міської ради залишено
і те, чи належить до прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 частина земельної ділянки, про передачу якої
просила третя особа по цій справі
ОСОБА_5. і у подальшому була їй
передана.

З огляду на таке оскаржуване рішення Алупкінська міська рада прийняла необґрунтовано, тобто без урахування усіх
обставин, що мають значення для його прийняття,
тому індивідуально-правовий акт підлягає скасуванню.

Обговорюючи питання про спосіб відновлення порушеного права, суд бере до
уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України він вправі з метою повного
захисту прав, свобод та інтересів сторін вийти за межі позовних вимог, і
приймає постанову про зобов'язання
відповідача розглянути заяви ОСОБА_2. і ОСОБА_1. про передачу у власність
земельних ділянок повторно із обов'язковим
врахуванням наведених висновків суду.

Задовольняючи позовні вимоги про скасування індивідуально-правового акту
органу місцевого самоврядування, суд водночас визнає безпідставними вимоги позивачів про надання їм права на
розробку проектів землевпорядження з відведення земельних ділянок і наступною
передачею у власність в порядку безоплатної приватизації. Таких висновків суд
дійшов, врахувавши, що відповідно до ст. 140 Конституції України місцеве
самоврядування є правом територіальної
громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і
законів України, за змістом ст. 83 ЗК
України територіальна громада є власником землі у межах населеного пункту, і
відповідний орган місцевого самоврядування реалізує повноваження з
розпорядження комунальною власністю за своєю волею. Суд же зобов'язаний
вирішити публічно-правовий спір, але у жодному разі не вправі втручатися у
здійснення повноважень власника майна, зокрема, надавати дозволи на розробку
проектів відведення земельних ділянок чи затверджувати такі тощо.

При цьому суд також не вправі постановити рішення про зобов'язання орган
місцевого самоврядування прийняти певне рішення, зокрема про надання дозволу на
складання проекту відводу земельної ділянки і передачу її у власність,
враховуючи, що місцева рада є колегіальним органом і відповідно до ст. 59
Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення
більшістю депутатів від загального складу ради.

Таким чином, Ялтинський міський суд, з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, дійшов висновку про часткове задоволення
адміністративної позовної заяви.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами
ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 12, 83, 118 ЗК України, ст. 59
Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, ст. ст. 2, 7-12, 17, 71,
72, 94, 122, 138, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_2до Алупкінської міської ради, за участю третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_5про визнання незаконним
та скасування рішення органу місцевого самоврядування, надання права на
розробку проекту відведення земельної ділянки -
задовольнити частково.

Визнати незаконними та скасувати п. п. 1.1, 1.2 Рішення
26 сесії 5 скликання Алупкінської міської ради № 25 від 12 серпня 2008 року
„Про відмову громадянам у дозволі на розробку проектів землевпорядження з
відведення земельних ділянок, складанні технічної документації із
землевпорядження”.

Зобов'язати Алупкінську міську раду на найближчій сесії в
порядку, передбаченому ст. 118 ЗК України, розглянути повторно заяви
ОСОБА_2 і ОСОБА_1 про передачу їм у власність
земельної ділянки.

В решті позовних вимог - відмовити.

В порядку розподілу судових витрат присудити ОСОБА_2 і ОСОБА_1 з місцевого
бюджету м. Алупка кожному суму судового збору в розмірі по шість гривень
вісімдесят копійок, стягнувши зазначену суму на їх користь.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається
до Севастопольського апеляційного адміністративного суду через Ялтинський
міський суд як адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення,
а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 ч. 3 КАС
України - з дня складання постанови в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, а також може бути
подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо скаргу
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Постанова набирає законної сили у строки та порядку, що передбачені ст. ст.
186, 254 КАС України.

СУДДЯ -