Справа № 2-а-680/2008
Суддя: Копейка Т.О.
Дата ухвалення: 2008-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2008 року Баштанський районний
суд Миколаївської області

в складі судді КОПЕЙКА
Т.О.

при секретарі КОРОЛЬОВІЙ
І.О.

розглянувши у порядку
письмового провадження у судовому засіданні в місті Баштанка адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1до Управління Пенсійного фонду України в Баштанському
районі про визнання неправомірними дій і зобов'язання нарахувати та виплатити
підвищення до пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в
Баштанському районі Миколаївської
області, яким просив зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в Баштанському районі перерахувати
та виплатити підвищення до пенсії в сумі 2733 грн.30 коп., а саме в розмірі 30
% мінімальної пенсії за віком, за період з 1.01.2006 року до 31.12.2007 року,
відповідно до ст. 6 ЗУ « Про соціальний захист дітей війни», посилаючись на рішення Конституційного Суду України
№ 6-рп/2007 рік від 9 липня 2007 року, оскільки вважає, дії та
бездіяльність відповідача щодо невиконання вищезазначеного закону та рішення
Конституційного Суду України неправомірним.
Просив поновити строк для звернення до суду, оскільки про грубе
порушення своїх прав йому стало відомо лише зараз з засобів масової інформації.

В судове засідання позивач не з'явився, надавши
заяву про розгляд справи у його відсутність і підтримання позовних вимог.

Представник Управління пенсійного
фонду України в Баштанському районі Миколаївської області
в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у їх
відсутність і невизнання позову, через відсутність законодавчого
врегулювання розміру мінімальної пенсії за віком для обчислення
доплати за статусом «діти війни», а також
наполягають на відмові в задоволенні позову, через пропуск на їх думку
позивачем строку звернення до суду.

Дослідивши
наявні у справі докази, суд вважає, заявлені позовні вимоги такими, що
підлягають частковому задоволенню за наступних обставин:

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач,
відповідно до абз.1 ч.І ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей
війни», має статус дитини війни, що підтверджується наявною в матеріалах справи
копією пенсійного посвідчення та відповідною відміткою в ньому.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.1 Закону
України ”Про соціальний захист дітей війни”, дитиною війни визнається особа,
яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року)
Другої світової війни було менше 18 років.

Згідно ст. 6 Закону України № 2195-ІУ (в редакції до 28 грудня 2007року)
дітям війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Дія ст. 6 Закону України № 2195-ІУ була призупинена п.12 ст. 71 та ст. 111
Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік».

Рішенням Конституційного суду України № 6-рп від 09 липня 2007 року
положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» щодо
призупинення дії положення ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей
війни « № 2195-ІУ визнані
неконституційними.

Тобто після прийняття Конституційним Судом України рішення № 6-рп від 09
липня 2007 року, відповідач повинен був здійснити перерахунок пенсії позивача
та здійснити виплати у розмірах, передбачених Законом.

Рішенням Конституційного суду України № 10-рп, від 22 травня 2008 року,
положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» щодо внесення
змін до ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни « № 2195-ІУ(
ред.. від 28.12.2007 року) визнані
неконституційними.

Заперечення відповідача проти
позову, щодо законодавчого не врегулювання
розміру мінімальної пенсії за віком, яка підлягає
застосуванню для обчислення розміру доплати, порядку виплат та джерел фінансування та про пропуск позивачем строку звернення до суду з
позовом суд не приймає, оскільки відсутність механізму не може бути підставою
для позбавлення можливості реалізації громадянином прав, що передбачені
законами України.

В той же час, суд вважає, що позовні вимоги в частині
зобов'язання відповідача виплатити йому недоплачену суму підвищення пенсії в
розмірі 2733 грн. 30 коп. не підлягають задоволенню, оскільки питання про
розрахунок розміру такого роду виплат відносяться до компетенції Управління
Пенсійного фонду.

До цього
часу Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів України законодавчо не
врегульований розмір мінімальної пенсії за віком для обчислення підвищень до
пенсії особам, яким встановлено статус « дитина « війни. Наявність декількох
визначених нормативними актами розмірів мінімальної пенсії за віком для певних
категорій осіб, серед яких відсутня така категорія, як «діти війни» потребує
визначення такого розміру для зазначеної категорії осіб, на законодавчому рівні.

Похилий вік позивача і його юридичну необізнаність в
сукупності суд вважає поважними причинами пропуску строку звернення до суду і зазначене є підставою для розгляду
і вирішення справи по суті.

Керуючись рішенням Конституційного Суду
України № 6-рп2007 рік, від 09.07.2007 року у справі №1-292007, ст. 6 Закону України „Про соціальний
захист дітей війни, ст. 70-73,86,
122 ч.3, 158 - 163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1задовольнити частково.

Визнати бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Баштанському
районі Миколаївської області щодо непроведення перерахунку підвищення пенсії
ОСОБА_1 в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6
Закону України « Про соціальний захист дітей війни « № 2195-ІУ - неправомірною.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Баштанському районі
Миколаївської області провести перерахунок підвищення пенсії ОСОБА_1 в розмірі
30 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону України «
Про соціальний захист дітей війни « № 2195-ІУ
за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 р.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду може бути подана протягом десяти днів
з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ: