Справа № 2-а-111/07
Суддя: Резнікова С.С.
Дата ухвалення: 2007-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а - 111/2007
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 жовтня 2007
року Чугуївський міський суд
Харківської

області у
складі:

головуючого:
судді - Рєзнікової С.С.

за участю
секретаря судовиз засідань - Стаднік І.С.

розглянувши у відкритому судововму
засіданні в м. Чугуїві

адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1

ОСОБА_1 до
військової частини А 0704 про витребування

горошової
недовиплати та стягнення недовиплаченої
надбавки

за безперервну
службу у Збройних Силах України, -

Встановив :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:
визнати нарахування 20% надбавки з травня 2003 року по жовтень 2003 року та з
січня 2004 року по серпень 2004 року за безперервну військову службу в Збройних
силах України (в подальшому - ЗСУ) невірним. Вважати вірною надбавку за
безперервну військову службу в ЗСУ згідно Указу Президента України № 380 від
05.05.2003 року, з травня 2003 року по жовтень 2003 року і з січня 2004 року по
серпень 2004 року у розмірі 90 %.

Забов*язати військову частину А 0704 віплатити за безперервну службу у ЗСУ
в період з 01 травня 2003 року по жовтень 2003 року та з 01 січня 2004 року по
16 серпня 2004 року грошову сумму
у розмірі 7 98 7 гривень 7 0 копійок.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав в повному
обсязі, просив суд їх задовольнити, мотивуючи свою позицію наступним:

З 1975 року він підполковник запасу, проходив дійсну
військову службу. В військовій частині А 0704 службу проходив з березня 2003
року по 14 серпня 2004 року. Наказом Головнокомандуючого Військово - повітряних
сил ЗСУ № 134 від 19.06.2004 року по пункту 67, підпункту «Б» (за станом
здоровая) з правом носіння військової форми одягу. ОСОБА_1виключений зі списків
частини А 07 04 Наказом Командира військової частини А 0704 № 162 від
16.08.2004 року.

Відповідно до Указу Президента України № 38 0 від 05.05.2003 року вважає,
що має право на надбавку за безперервну вислугу років у розмірі 90 % від
грошового

забезпечення, так як стаж його служби складає понад 25 років. На момент
підписання Указу Президента безперервна вислуга у ОСОБА_1складала 27 років 11
місяців. За цей час стягнень не мав, на службі характеризувався позитивно.

Однак за спірний період часу отримував надбавку за безперервну службу у ЗСУ
у розмірі 20 %.

Спираючись на ст.ст. 2,9 Закону України «Про соціальний та правовий захист
військовослужбовців і ч.1енів їх сімей», тро те, що ніхто не має право
обмежувати військовослужбовців та ч.1енів їх сімей у правах та свободах
визначених законодавством Ураїни і Держава гарантує матеріальне та інше забезпечення
військовослужбовців у розмірах, що стимулюють заінтерисованність громадян
України у військовій службі, а його право на отримання надбавки за безперервну
службу у розмірі 90 % визначене п.1 Указу Президента України № 38 9 від
05.05.2003 року «Про надбавки військовослужбовцям Збройних сил України,
Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної
служби України та Управління державної охорони України за безперервну службу»,
в зв*язку з чим позивач вважає, що він має отримати різницю між фактично
виплаченою надбавкою за безперервну службу та надбавкою на яку він мав право на
підставі вищезазначених нормативних актів.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти заявлених позовних вимог заперечував,
вказуючи, що Указом Президента України від 05.05.2003 року № 38 9 «Про надбавки
військовослужбовцям ЗСУ, МВС України, Адміністрації Державної прикордонної
служби України та Управління державної охорони України за безперервну службу»
визначено, що право встановлювати віськовослужбовцям ЗСУ щомісячні надбавки за
безперервну військову службу в ЗС України залежно від стажу служби надано
Міністру оборони України. Крім того відповідно Указу Президента порядок і умови
виплати надбавок також визначаються Міністром Оборони України, а мінімальні
розміри надбавок в межах конкретної вислуги років даним Указом Президента
УКраїни не визначені. В п.2 вищезгаданого Указу Президента зазаначено, що
виплати надбавок з 01.05.2003 року здійснюються за рахунок коштів, передбачених
у Державному бюджеті України на утримання ЗСУ. Тому при визначенні розміру
надбавок Міністр Оборони України дотримувався бюджетного законодавства, зокрема
Закону України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Для цього
Міністром оборони України був виданий наказ від 26.05.2003 року № 14 9 «Про
затвердження Інструкції про порядок та умови виплати щомісячної надбавки за
безперервну військову службу у ЗСУ»,
зареєстрований у

Міністерстві
юстиції України за № 411/7732 28.05.2003 року, у п. 2 якого встановлено, що
розміри щомісячної надбавки за безперервну військову службу щорічно
встанолюються з наявного фонду грошового забезпечення за рішенням Міністра
оборони України.

Реалізуючи надане право Указом Президента України, як Верховного
Головнокомандуючого ЗСУ, встановлювати військовослужбовцям розміри цієї
надбавки, визначати порядок та умови виплати, Міністр оборони України
встановлював їх у межах гранічних розмірів, передбачених Указом Президента,
виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, збільшення якого можливе лише
шляхом внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України» на
відповідний рік.

Рішення Міністра оборони України про розмір надбавок за
безперервну військову службу доводилося до військ телеграмами МОУ.

Так, виходячи з виділених коштів Міністерству оборони
України на 2003 та 2004 рік, дозволялося виплачувати зазаначену надбавку за
травень - жовтень 2003 року та за січень - серпень 2004 року у розмірі 20 % від
грошового забезпечення для осіб, що мають стаж безперервної служби понад 25
років. Внаслідок проведення у ЗСУ організаційних заходів, у Міністерства
Оборони України вивільнилися кошти, які встановленим порядком були спрямовані
на виплату вищевказаної надбавки за листопад - грудень 2003 року у максимальних
розмірах 90 %.

Представник відповідача, вважає, що з боку Міністерства Оборони України
було зроблено все, щоб з одного боку діяти в межах чинного законодавства, а з
іншого - зазначену надбавку виплачувати у розмірі якомога більш наближиному до
максимального.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив:

Позивач ОСОБА_1 в період з
1975 року до серпня 2004 року перебував на службі у ЗСУ, що підтверджується
розрахунком вислуги років військовослужбовця на пенсію від 15.11.2002 року,
витягом з наказу командира військової частини А 0704 від 16.08.2004 року,
витягом з наказу Головнокомандувача Військово-Повітряних сил ЗСУ від 19.06.2004
року за № 134.

В період проходження служби з травня 2003 року по жовтень 2003 року та з
січня 2004 року по серпень 2004 року ОСОБА_1 отримав надбавку за безперервну
військову службу у розмірі 20 % від грошового забезпечення для осіб, що мають
стаж безперервної служби понад 25 років.

Данна надбавка за вказаний
період була виплачена ОСОБА_1згідно розпорядження Міністра Оборони України, що
підтверджується телеграмами від 13.11.2003 року, 16.01.2004 року (а.с. 43,44).

Згідно п.1 Указу Президента України від 05.05.2003 року № 389/2003 Міністру
оборони України надано право встановлювати військовослужбовцям Збройних сил
України щомісячні надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах
України у відсотках до грошового забезпечення, які мають високі результати у
службовій діяльності, залежно від стажу служби в таких розмірах: понад 25 років
- до 90 відсотків.

Порядок і умови виплати зазаначених надбавок визначаються Міністром Оборони
України.

П.2 вішевказаного Указу передбачає: виплату надбавок відповідно до цього
Указу здійснювати з 1 травня 2003 року за рахунок коштів, передбачених у
Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України.

П.3 данного Указу
доручається Кабінету Міністрів України передбачити під час розроблення проектів
законів про Державний бюджет України на 2004 рік та наступні роки видатки на
грошове забезпечення військьвослужбовців Збройних Сил України з урахуванням
надбавок, встановлених цим Указом.

В данному Указі
розмір гранічної мінімальної надбавки, яка повинна виплачуватися не визначена,
тому встановлена Міністром оборони України надбавка у 20 відсотків у період з
травня 2003 року по жовтень 2003 року та з січня 2004 року по серпень 2004 року
не суперечить інтересам ОСОБА_1

Таким чином, суд не вбачає обмежень прав та свобод військовослужбовця
ОСОБА_1, що
охоронюються Законом України «Про соціальний та правовий захист
військовослужбовців і ч.1енів їх сімей».

При таких обставинах, позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню,

НА підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6-10, 17, 104, 105, 121,
158-162 Кодексу адміністративного судочинства України, Указом Президента
України від 05.05.2003 року № 389 «Про надбавки військовослужбовцям ЗСУ, МВС
України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління
державної охорони України за безперервну службу», суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову
ОСОБА_1 до військової частини А 0704 - про витребування
грошової недовиплати - відмовити.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до
адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який
ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.