Справа № 2-а-441/08
Суддя: Єфименко В.І.
Дата ухвалення: 2008-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-441/08
Постанова

іменем України

19 листопада 2008 року.

Великоновосілківський районний суд Донецької області у
складі :головуючого - судді

Єфименко В.І.,при секретарі Тахтаровой Н.П.,за участю
позивача ОСОБА_1.,представ-ників відповідачів; управління праці та соціального
захисту населення(далі УПСЗН) Ве-

ликоновосілківської райдержадміністрації-Улюри О.М. та головного управління Держав-ного
казначейства України у Донецькій області-Худякова В.В.,розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду смт Велика Новосілка справу за позовом ОСОБА_1
до Великоновосілківського УПСЗН та головного управління Державного казначества
України у Донецькій області про визнання дій неправомірними та стягнення
одноразової компенсації за шкоду,завдану здоров*ю,у зв*язку з ліквідацією
наслідків на ЧАЕС,-

встановив:

позивач ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до
відповідачів ,в якому просив визнати дії
УПСЗН Великоновосілківської райдержадміністрації неправомірними з
недорахування і невиплати йому одноразової компенсації у розмірі 30-ти
мінімальних заробітних плат на час
виплати- 29.10.2004 р. ,як постраждалому учаснику ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС 1-ої категорії і інваліду 3 групи , передбаченої ст.48 Закону України “
Про статус та соціальний захист громадяд,які постраждали внаслідок
Чорно-бильської катастрофи”(далі Закон),а всього 6920,40 грн.

Із розрахунку позивача ,враховуючи ,що розмір мінімальної заработної плати,який на
29.10.2004 р. становив 237 грн.,йому повино було сплачено 7110,00 грн.(237,00
грн х 30

мін. з/п.) .Тоді як УПСЗН
йому виплатило лише 189,60 грн.. Вважає ,що недоотримав одноразової
компенсації 6920,40 грн. ( 7110,00 грн- 189,60) .На його прохання
довипла-тити заборгованість у тому
розмірі,що встановлений вищезазначеним
Законом ,від-повідач- УПСЗН, відмовився від добровільного виконання його
вимоги.Тому він і прохає визнати дії першого відповідача у відповідності до
норм Конституції і вищезазначеного Закону неправомірними і стягнути з нього на
його користь недоплачену одноразову
компенсацію за шкоду,завдану здоров*ю,у
звя*зку з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС- 6920,40 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1.підтримав свої
вимоги.

Представник першого відповідача УПСЗН- Улюра О.М.позовні
вимоги не визнала і надала суду письмові заперечення на позовну заяву.В
обгрунтування своїх заперечень ,

відповідач посилається на постанову КМУ № 836 від
26.07.1996 року” Про компенсаційні виплати особам,які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”,в якій зазначено,

що розмір одноразової компенсації учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобиль-ськй АЕС,які стали інвалідами 3 групи,становить
189,60 грн..,що і було зроблено 29.10. 2004 року.Крім цього,просила застосувати щодо позовних вимог положення
ст.99 КАС України,відмовив позивачу в їх
задоволені,у зв*язку з пропуском ним процесуального строку на звернення за
захистом своїх прав та інтересів.

Представник другого відповідача ,держказначества-Худяков
В.В. просив справу розгля-нути у відповідності до чинного законодавства.

Заслухавши пояснення сторін,дослідивши їхню правову
позицію викладену письмово,а

також наявні докази у справі,суд дійшов висновку про
наступне.

Позивач ОСОБА_1.,є учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській ЧАЕС, постраждалим у зв*язку з цим 1-ої категорії та
інвалідом 3 групи,що підтверджується посвідченням НОМЕР_1, виданого на його
ім*я 26.11.2004 року та повторною довідкою МСЕК
серії ДОН-05 № 090863 від 13.09.2007 року.

2

Відповідно до ст.48 Закону України “ Про статус і
соціальний захист громадян,які пост-раждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” від 28.02.1991 року № 796-Х11 перед-бачена одноразова компенсація
за шкоду,завдану здорв*ю,у зв*язку з ліквідацією наслід-ків аварії на ЧАЕС у розмірі 30-ти мінімальних
заробітних плат. Розмір мінімальної заро-бітної плати визначається на момент
виплати.

Така виплата відбулась 29.10.2004 року,але УПСЗН замість
7110,40 коп.(237 грн. -розмір мінімальної зарлати на час виплати х 30 ) ,виплатило ОСОБА_1 лише
189,60 грн., ви-ходячи з вказівок про розмір компенсацій,викладених в постанові
КМУ № 836 від 26.07.

1996 року.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи місцевого самоврядування,їх посадові
особи зобов*язані діяти на підставі,в
межах повноважень та у спосіб,що
передбачені Конституцією та законам України.

Зазначеною постановою за №836 всупереч Закону №
796-Х11(який встановив розмір щорічної допомоги як величину,тридцятикратну
відносно до розміру мінімальної заробітної плати,визначеної Законом на час
здійснення виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги в твердій
грошовій сумі ,що в нашому випадку становить 189,60 грн..

З моменту прийняття
вищезазначеної постанови,якою встановлений розмір одноразової
компенсаційї за шкоду,завдану здоров*я постраждалих при ліквідації наслдків
аварії на ЧАЕС,на час її виплатиОСОБА_1,залишився незміним, як у той час Верховною Радою України неодноразово
змінювався розмір мінімальної заробітної плати, щорічно затверджувався державний бюджет.

Тому ,оскільки ні Верховна Рада України,ні КМУ в наступному будь-яких рішень із цих

питань не
приймали,то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами при вірішенні
даного спору ,підлягають
застосуванню ст.48 Зако-ну України № 796-Х11 та Закон України “Про Державний
бюджет України на 2004 рік” № 1344-1У від 27.11.2003 року, “ Про внесення змін
до Закону України “ Про Державний бюджет України на 2004 рік”№ 1801-1У від
17.06.2004 р.,а не постанова № 836 .

Крім цього,як роз*яснив Пленум Верховного Суду України у
п.5 своєї постанови від 01.11.1996 року ,№ 9 “ Про застосування Конституції
України при здійсненні правосуд-дя”,судам при розгляді справи необхідно виходити
з того,що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу(акти
Президента України,постанови Верховної Ради України,постанови і распорядження
Кабінету Міністрів України,нормативно-правові
акти Верховної Ради Автономної
Ремпубліки Крим чи рішення Ради міністрів Автоном-ної Республіки Крим,акти
органів місцевого самоврядування,накази та інструкції міні-стерств і
відомств,накази керівників підприємств,установ та організацій тощо) підля-гають
оцінці на відповідність,як Конституції,так і закону.

Тому,дії відповідача УПСЗН в частині виплати позивачу одноразової
компенсації за від-

шкодування шкоди ,завданої його здоров*ю при ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС у розмірі 189,60 грн.,сплачену йому першим відповідачем 29.10.2004 року,слід
визнати неправомірними.

Оскільки позивачу
було виплачено одноразової компенсації всього 189,60 грн,а розмір мінімальної заробітної плати згідно
Закону України №1344-1У від 27.11.2003 р.” Про Державний бюджет України на 2004
р.”,Закону України “Про внесення змін до Закону України” Про Державний бюджет
України на 2004 рік” №1801-1У від 17.06.2004 року на момент виплати
заборгованості-19.10.2004 р. , становив 237,00 грн.,то йому залишилось
доплатити ще 6920,40 грн.,що покладається
на першого відповідача за рахунок
держав-ного бюджету України.

Доводи представника відповідача про те,що позивачем
пропущені процесуальні строки на звернення за захистом своїх прав та інтересів безпідставні,оскільки
у відповідності до п.3

3

ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на
вимогу про відшкодування шкоди ,завданої каліцтвом,іншим ушкодженням здоров*ю
або смертю.В нашому випадку

позивачем заявлена вимога про відшкодування шкоди,завданої
його здоров*ю при ліквіда-ції наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно до п. 7 ст.4.Декрету КМУ “ Про державне мито”,
органи соціального забезпечення звільнені від сплати держмита.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст.158-163 КАС
України,ст.268 ЦК Укураїни, рі-шеннями Конституційного суду України за № 20-рп
від 01.12.2004 р. та № 10-рп від 22.05. 2008 року,ст.48 Закону України “ Про
статус та соціальний захист громадян,які постраж-

дали внаслідок Чорнобильської катастрофи,рішенням
Європейського Суду з прав люди-ни” Кечко проти України” від 08.11.2005 року,-

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Великоновосілківського управління праці
та со-ціального захисту населення Великоновосілківської районної державної
адміністрації та Головного управління Державного казначейства у
Донецькій області про визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої
суми одноразової компенсації у розмірі 30 - мінімальних заробітних плат на час виплати за шкоду,заподіяну його
здоров*ю,у зв*язку з виконанням ним обов*язків по ліквідації гаслідків аварії
на ЧАЕС- задовольнити в пов-ному обсязі.

Визнати неправомірною відмову Великоновосілківського управління праці та
соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної
адміністрації Донецької області в довиплатіОСОБА_1 суми одноразової компенсації
у розмірі 30-ти мінімаль-них заробітних плат на час виплати-29.10.2004 року.

Стягнути з Великоновосілківського управління праці та
соціального захисту за рахунок

Державного бюджету України(КПКВ 2501250,КЕКВ 1341,№
рахунку 01488)

на користь ОСОБА_1
недоотриману суму одноразової компенсації у розмірі 30 мінімальних заробітних плат на
час виплати за шкоду,заподіяну його здоров*ю, у зв*язку з виконанням ним
обов*язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,яка стано-вить - 6920,40
грн...

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного
адміністративного суду

через Великоновосілківський районний суд шляхом подачі в
10 денний строк з дня її

проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20

днів апеляційної скарги або в порядку ч.5 ст.186 КАС
України.

Суддя
В.І.Єфименко