Справа № 2-а-181/07
Суддя: Гуменний З.І.
Дата ухвалення: 2007-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-181
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 жовтня 2007 року Чугуївський міський суд Харківської
області

у складі: головуючого - судді Гуменного
З.1., при секретарі Гамоліній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві
цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до в/ч
А-2467 м. Чугуїв про стягнення невиплаченої компенсації за
продовольче забезпечення,

встановив :

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до в/ч А-2467 м. Чугуїв про
стягнення невиплаченої компенсації за продовольче забезпечення.

В заяві позивач вказав, що він проходив військову службу
в в/ч А-2467 м. Чугуєва та був звільнений 12.09.2004 року. Під час проходження
служби він повинен був отримувати за рахунок держави продовольчий пайок, або
грошову компенсацію. Однак з 11.03.2000 року він не отримував ані продовольчого
пайку, а ні грошову компенсацію за них. Грошова компенсація за не отримане
продовольче забезпечення з 11.03.2000 року по 12.09.2004 року з урахуванням
компенсації становить 19927,46 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні
вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 з
позовними вимогами не погодився та просив відмовити в їх задоволенні,
посилаючись на те, що згідно п. 2 Закону України «Про деякі заходи щодо
економії бюджетних коштів», з 11.03.2000 року, призупинено дію ч 2 ст. 9 Закону
України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та ч.1енів їх
сімей», щодо одержання генералами, адміралами, офіцерами, прапорщиками,
мічманами та військовослужбовцями, що проходять службу за контрактом,
продовольчих пайків за нормою № 7, що призвело до втрати військовослужбовцями
права отримувати продукти харчування або грошову компенсацію замість них.
Законами України «Про державний бюджет України « на 2001 -2007 роки, витрати на
придбання продуктів харчування за нормою № 7 або компенсації замість них не
передбачені, тому МО
України з державного бюджету кошти на вказані цілі не
виділяються. До того ж в/ч А-2467 не має свого рахунку по забезпеченню
продовольством, а перебуває на забезпеченні в в/ч А-0501, господарська
діяльність в/ч А-2467 по продовольчій службі ведеться як підрозділом в/ч
А-0501.

Вислухавши сторони, дослідивши докази, що містяться в
матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково як такий,
що знайшов своє часткове підтвердження в процесі розгляду справи з наступних
підстав.

Як вбачається з наданої суду копії витягу з наказу
командира військової частини А-2467 від 12.09.2004 року № 422, позивач був
звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу
частини ( а.с. 6 )

Відповідно до повідомлення Головного управління
статистики у Харківській області за № 25/1-7/589 від 16.08. 2007 року суду
представлені середні споживчі ціни по

області на деякі товари у період з березня 2000 року по
вересень 2004 року (а.с. 10-15 ), також суду надані індекси інфляції за даними
Держкомітету статистики України (а.с. 16 )та рекомендації Верховного Суду
України щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ
від 4.04.1997 року (а.с. 17-19 )

Відповідно
до доданих до позовної заяви розрахунків, вартість компенсації набору продуктів
за нормою № 1 становить - 12777,42 грн, сума інфляції- 7150,04 грн, розрахунок
боргу з урахуванням індексі інфляції- 19927,46 грн (а.с. 20 -25 )

Згідно ч 2 ст. 17 Конституції України «Держава забезпечує
соціальний захист громадян України, які знаходяться на службі в Збройних силах
України і інших військових формувань, а також ч.1енів їх сімей», згідно ч 2 ст.
9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
ч.1енів їх сімей», який був чинним до 1.01.2007 року, свідчить, що
військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також
речове майно і продовольчі пайки або, за їх бажанням, грошову компенсацію».
Згідно ж ст. 9 ч 4 цього ж Закону, порядок і розміри грошового й матеріального
забезпечення військовослужбовців і компенсації замість продовольчих пайків
встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта грошових
доходів.

На вимогу вищезгаданих законів із метою раціонального
забезпечення військовослужбовців продовольством Кабінетом Міністрів України
була прийнята Постанова № 316 від 12.03.1996 р «Про норми забезпечення
продовольчими пайками військовослужбовців Збройних сил України та інших
військових формувань», відповідно до якої до 10.03.2000 року позивач
забезпечувався пайком за нормою № 7.

11.03.2000 року Законом України «Про деякі заходи щодо
економії бюджетних засобів» від 17.02.2000 року, була призупинена дія ч 2 ст. 9
Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та ч.1енів
їх сімей" у частині отримання військовослужбовцями продовольчих пайків і
речового майна або, за їх бажанням, грошової компенсації, але цей пункт не
відміняє ч 1 ст. 9 даного закону, який гарантує матеріальне, продовольче і інші
види забезпечення військовослужбовців. Відповідно до ст. ст. 21, 22 Конституції
України, ніхто не має права обмежувати права військовослужбовців та ч.1енів їх
сімей як громадян України в правах і свободах, встановлених законодавством.

У рішенні Конституційного суду № 8-рп/2005 від 11.10.2005
року щодо цього питання сказано : „Правова позиція Конституційного суду України
з питань обмеження пільг, компенсації і гарантій військовослужбовцям,
працівникам правоохоронних органів полягає в тому, що комплекс
організаційно-правових і економічних заходів, скерованих на забезпечення їх
соціального захисту і ч.1енів їх сімей, обумовлені особливостями професійних
обов'язків, пов'язаних із ризиком для життя і здоров'я, жорстокими вимогами до
дисципліни, професійної придатності, визначеним обмеженням конституційних прав
і свобод".

Отже, у зв'язку з тим, що дія норми № 7 постанови
Кабінету Міністрів України припинена, позивача повинні були перевести на іншу
норму продовольчого забезпечення - № 1 (загальновійськову) за ст. 0430
„Продовольче забезпечення" за програмою 2101050 „Тилове забезпечення
Збройних сил України", оскільки вона має найменшу вартість з усіх цих
норм.

Згідно зі ст. 16 Закону України „Про збройні сили
України" в редакції від 5.10.2000 року вказано, що держава забезпечує
соціальний та правовий захист військовослужбовців і осіб, звільнених у запас, а
також гарантує отримання за рахунок держави фінансового, речового, продовольчого
та інших видів забезпечення, що в черговий раз підтверджує гарантоване державою
право на забезпечення позивача продовольчим пайком, однак відповідач ані
продовольчим пайком № 1, ані грошовою компенсацією замість нього не забезпечив.

На забезпечення вимог ст. 16 Закону України „Про збройні сили України" та
Постанови Кабінету Міністрів № 426 від 29.03.2002 року були затверджені норми
харчування військовослужбовців та інших військових формувань.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача законні
та обгрунтовані, оскільки діями командування в/ч А-2467 порушено конституційне право позивача, передбачене ст. 22
Конституції України, а саме : „При прийнятті нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та
свобод", тому позовні вимоги на підставі Закону України « Про компенсацію
громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх
виплати» і постанови KM України № 159 від 21.02.2001 року « Про затвердження
порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати" підлягають задоволенню в частині стягнення
суми боргу без урахування суми індексації, та як продовольче забезпечення не
являється грошовим забезпеченням.

Також аргументи представника відповідача проте, що їх
військова частина не може бути відповідачем безпідставні, та як позивач
проходив службу у відповідача і частина зобов'язана виконувати закон і
забезпечувати продовольчим пайком.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 6,
17, 19, 104-106 КАСУ, ст. ст.17, 21, 22, 24, 25 Конституції України, ст. 16
Закону України „Про збройні сили України", ст. 9 Закону України „Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та ч.1енів їх сімей" від
19.12.1991 року зі змінами та доповненнями, Законом України « Про збройні сили
України» від 6.12.1991 року зі змінами та доповненнями , Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів
їх виплати» від 19.10.2000 року зі змінами та доповненнями, Постанови Кабінету
Міністрів № 159 від 21.02. 2001 року «Про затвердження Порядку проведення
компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати», Постанови Кабінету Міністрів № 426 від 29.03.2002 року
«Про норми харчування військовослужбовців Збройних сил, інших військових
формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів
цивільного захисту», суд -

Постановив :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії командування військової частини А-2467 м.
Чугуїв неправомірними та незаконними.

Стягнути з військової частини А-2467, розташованої за
адресою м. Чугуїв-3 Харківської області на користь ОСОБА_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_1, грошову компенсацію за не
отримане продовольче забезпечення з 11.03.2000 року по 12.09.2004 року у сумі
12777 ( дванадцять тисяч сімсот сімдесят сім ) грн 42 коп.

Стягнути з в/ч А-2467 м. Чугуїв державне мито в прибуток
держави у сумі 127 ( сто двадцять сім ) грн 77 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до
Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.