Справа № 2-а-982007
Суддя: Селіщева Л.І.
Дата ухвалення: 2007-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-98
ПОСТАНОВА

Іменем України

«04» жовтня 2007
p. Корабельний
районний суд м. Миколаєва у складі
головуючого по справі судді - Селіщевої Л.І.,

при секретарі -
Грицюк О.П., за участю представника позивача - ОСОБА_1., та представника відповідача - Кравчук
О.І., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві, адміністративну справу за позовом ОСОБА_2до першого
заступника начальника державної податкової інспекції у Корабельному районі
м. Миколаєва про оскарження дій суб'єкта владних
повноважень - Сологуб Валентина Анатолійовича,
-

встановив:

В квітні
2007 року позивач - ОСОБА_2
звернувся до суду із адміністративним позовом про оскарження дій суб'єкта
владних повноважень, в обґрунтування
якого вказав, що 13.03.2007 р.
постановою першого заступника начальника державної податкової інспекції в
Корабельному районі м. Миколаєва Сологуб
В.А. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164-1 КпАП України та накладено
адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн.

Дані дії
відповідача позивач вважає протиправними та просить скасувати постанову про
накладення адміністративне адміністративного стягнення від 13.03.07 р. та
закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення через те, що:

постанова була
винесена відповідачем із
порушенням його компетенції;

в діях позивача
була відсутня подія та склад адміністративного правопорушення;

спливли строки
для притягнення його
до адміністративної
відповідальності.

Крім
цього позивач просив поновити йому строк для оскарження даної постанови через
те, що він отримав копію постанови
пізніше -16.03.07 р. і не зміг подати даний позов в передбачений законом
10-денний строк через складні погодні умови.

В
судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з
підстав, вказаних в позовній заяві та
просили суд їх задовольнити.

Відповідач
та його представник в судовому засіданні позов не визнали через те, що вважають накладене на позивача
адміністративне стягнення і дії відповідача правомірними і такими,

що відповідають
вимогам чинного законодавства. Тому просили суд відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши
докази, надані сторонами, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_2. є приватним
підприємцем.

Відповідно
до п.6 ст. 128 ГК України
громадяни-підприємці зобов'язані вести облік результатів своєї підприємницької
діяльності відповідно до вимог законодавства.

За
період з 01.01.2004 р. по 31.12.2006 року з відома позивача, працівниками ДПІ в Корабельному районі
м. Миколаєва проводилась виїзна планова
документальна перевірка позивача з питань дотримання ним вимог податкового
законодавства. За результатами цієї перевірки був складений акт від 06.03.2007
р. за № 475-17-00-, яким були
виявлені порушення законодавства, в тому
числі:

· неналежне
ведення обліку доходів та витрат в порушення
ст. 13 Декрету КМУ «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.1992 p.,
яке виразилось у тому,
що ОСОБА_2. завищив
сум валового доходу за 3 квартали 2004 року,
та занижено валовий дохід за 4 квартал 2004 року (пункт 3.1.1 Акту);

· порушення
п.6 ст. 128 Господарського Кодексу
України щодо неналежного ведення обліку доходів та витрат.

Копію
даного Акту позивач отримав 06.03.2007 року,
про що свідчить його підпис, дане
підтверджується наявною у справі копією Акту. Відповідно до ч.3 ст.
256 КпАП України, позивач своїх
заперечень до ДПІ позивач не подавав.

Даних
про недійсність чи недостовірність цього Акту судом не здобуто.

Частина 1 статті
164-1 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність за неналежне
ведення обліку доходів і витрат,
для яких законами України
встановлено обов'язкову форму обліку.

Наказом
ДПА України № 490 від 16.10.2003 р. «Про затвердження форми обліку доходів і
витрат платника податку з доходів фізичних осіб та Порядку ведення на додану
вартість було затверджено форму ведення Книги обліку доходів і витрат суб'єктів
підприємницької діяльності.

Враховуючи
вищевикладене суд знаходить необгрунтованими доводи позивача про відсутність в
його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч.1
ст. 234-2 КпАП
України - органи
державної податкової служби
України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з ухиленням від подання декларації про доходи ( ст.
164-1 КпАП).

Частина
2 цієї статті визначає, що від імені
органів державної податкової служби України розглядати справи і накладати
адміністративні стягнення мають право посадові особи державної податкової
інспекції, в тому числі начальники
державних податкових інспекцій районів у містах та їх заступники. Відповідач - Сологуб В. А. є першим
заступником начальника державної податкової інспекції у Корабельному районі
м. Миколаєва. Тому дії відповідача щодо
винесення постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача були
правомірними і не виходили за межі його компетенції.

Стосовно
доводів позивача щодо спливу строків для притягнення його до адміністративної
відповідальності, суд знаходить їх
безпідставними, так як відповідно
до ст. 38 КпАП України адміністративне
стягнення може бути накладено не пізніше 2 місяців з дня вчинення
правопорушення, а при триваючому
правопорушенні не пізніше двох місяців з дня його виявлення.

Враховуючи
те, що правопорушення було триваючим і
виявлено під час планової перевірки, та
згідно п.1.3. Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо
дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами підприємницької
діяльності - фізичними особами (затвердженого наказом ДПА України від
11.06.2004 р. №326), який визначає, що датою закінчення перевірки є дата
підписання акта перевірки - з цього виходить,
що правопорушення було виявлено 06.03.2007 року. В цей же день був
складений протокол про адміністративне правопорушення, а

постанова
була винесена 13.03.2007 р.

Відповідно
до ч.1 ст. 277 КпАп України - справа про адміністративне
правопорушення розглядається в 15-денний строк з дня одержання органом, правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення
та інших матеріалів справи.

Про час
та місце розгляду справи позивач був повідомлений письмово, про що є відповідний підпис позивача на копії
протоколу. Позивач та його представник в судовому засіданні це не оспорювали.

Таким
чином строки та порядок притягнення позивача до адміністративної
відповідальності відповідачем не порушувались.

З
урахуванням вищенаведеного, суд дійшов
висновку, що в задоволенні позову слід
відмовити.

Оскільки
позивач при подачі адміністративного позову був звільнений від сплати судового
збору на підставі ч.4 ст. 288 КпАП
України, і в задоволенні позову йому
відмовлено, судові витрати в такому
випадку відповідно до ч.5 ст. 94 КАС
України - компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.
ст. 8-12, 15, 17, 26, 41,
158-161, 163, 167, 256 КАС України, ст. ст. 33, 38, 234-2, 254, 256 КпАп
України, ст. 19 Конституції
України, суд -

Постановив :

В задоволенні
адміністративного позову - відмовити.

Постанова
може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження та подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 5 ст.
186 КАС України.