Справа № 2А-329/2008
Суддя: Падалка В.О.
Дата ухвалення: 2008-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2А-329/2008р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

25
листопада 2008 року
Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі:
головуючого - судді Падалка В.О.

при секретарі - Олексієнко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області справу в
порядку адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську Миколаївської області про поновлення
пропущеного строку для звернення до Адміністративного суду та стягнення
недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "Дітям війни"
за 2006-2008 роки та її подальшої щомісячної виплати,

В С Т А
Н О В И В :

29.09.2008 року ОСОБА_1. звернулася до суду з позовною заявою до
Управління Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську про поновлення
пропущеного строку для звернення до Адміністративного суду та стягнення
недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "Дітям війни"
за 2006-2008 роки та її подальшої щомісячної виплати.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що
відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»,
є дитиною війни. Згідно ст. 6
зазначеного Закону, з 1 січня 2006 року, їй мало виплачуватись щомісячне підвищення
до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Але протягом 2006-2007 років таке підвищення їй не
виплачувалась взагалі, а у 2008 році виплачувалась у значно меншому розмірі.
Таку невиплату щомісячного підвищення до пенсії Управління Пенсійного фонду
України в м. Южноукраїнську обґрунтовувало тим, що положеннями Законів України
"Про Державний бюджет на 2006 рік" та "Про Державний бюджет на
2007 рік" дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей
війни" було зупинено. Вважає, що
такі дії Пенсійного Фонду України в м. Южноукраїнську є протиправними та
такими, що суперечать Конституції та Законам України, оскільки рішенням
Конституційного суду України №6-рп/2007 від 09 липня 2007 року, вищезазначені
положення Законів України "Про Державний бюджет на 2006-2007р.р."
визнані неконституційними. Про порушення своїх прав дізналася лише після
висвітлення зазначених подій засобами масової інформації у листопаді 2007 року.
Тому, просить суд, відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом
порушених прав, свобод та інтересів, визнати дії Управління Пенсійного фонду
України в м. Южноукраїнську неправомірними та, з урахуванням розмірів
мінімальної пенсії за віком, що існували протягом 2006-2008 років, згідно
Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", стягнути з відповідача на її користь недоплачену, як дитині
війни, щомісячну грошову допомогу у
вигляді підвищення до пенсії за період з 01.01.2006 року по 01.10.2008 року в
сумі 3602 гривні 70 копійок.

В судове засідання позивачка не з'явилася, про причини своєї неявки суд не
повідомила, хоча про час і місце розгляду справи була своєчасно належним чином
повідомлена судом.

В судове засідання представник суб'єкта владних повноважень - Управління
Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську Миколаївської області не з'явився,
направивши до суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у
відсутність їх представника. В своїх письмових запереченнях на позов ОСОБА_1.,
Управління Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську позов не визнало
посилаючись на те, що протягом 2006-2007 років, щомісячне підвищення до пенсії
дітям війни, Управлінням Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську не
нараховувалась і не виплачувалась, на підставі Законів України «Про Державний бюджет України
на 2006 рік» та «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими дію ст. 6
Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено. З 01.01.2008
року, на підставі Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік"
та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту", Управління Пенсійного
фонду України в м. Южноукраїнську, нараховувало та виплачувало особам
віднесеним до категорії дітей війни, підвищення до пенсії, щомісячного
довічного грошового утримання чи
соціальної допомоги, розміром 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Такий розрахунок було зроблено з погляду на те, що
Законом України "Про соціальний захист дітей війни" не передбачено
розміру пенсії за віком з якої має обчислюватися 30-ти відсоткове підвищення до
пенсії дітям війни, а норми Закону України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" щодо встановлення мінімального розміру
пенсії за віком, застосовуються виключно для визначення розмірів пенсій, що
призначаються згідно з цим Законом. Крім того, пенсія за віком виплачується за
рахунок коштів Пенсійного фонду України, які використовувати на інші цілі
забороняється цим же Законом. В той же час, Законом України "Про
соціальний захист дітей війни" передбачається фінансування встановлених
ним державних соціальних гарантій за рахунок коштів Державного бюджету України,
до якого кошти Пенсійного фонду України не включаються. Вважає, що підстав для
поновлення пропущеного позивачкою строку для звернення до суду за захистом
своїх прав немає та просить відмовити в задоволенні її позову.

Суд, вивчивши подану позовну заяву
та заперечення щодо неї Управління Пенсійного фонду України в м.
Южноукраїнську, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1.
підлягають повному задоволенню за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»
№2195-IV від 18 листопада 2004 року, позивачка ОСОБА_1. має статус дитини
війни, що не заперечує й представник відповідача, а тому, згідно ч. 3 ст. 72
КАС України, ця обставина може не доказуватись перед судом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з
01 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання
чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на
30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Однак, у 2006-2007 роках, Управління
Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську, не виплачувало позивачці, передбаченого
Законом України «Про соціальний захист дітей війни», підвищення до пенсії в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. В своїх діях посилається на
Закони України «Про державний бюджет України» відповідних років, якими дію ст.
6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено.

В той же час, погодитись з таким посиланням представника відповідача
неможна оскільки, зі змісту положень Конституції України та Бюджетного Кодексу
України вбачається, що Закон про Державний бюджет України, як правовий акт,
чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання
фінансових ресурсів, має особливий предмет регулювання, відмінний від інших
законів України - він стосується виключно встановлення доходів та видатків
держави на загальносуспільні потреби, зокрема і видатків на соціальний захист і
соціальне забезпечення, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинятися
дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове
регулювання відносин, що є предметом інших Законів України.

Метою і особливістю Законів про Державний бюджет України є забезпечення
належних умов для реалізації положень інших законів України, які передбачають
фінансові зобов'язання держави перед громадянами, спрямовані на їх соціальний
захист, у тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій. Отже, при
прийнятті Законів про Державний бюджет України мають буди дотримані принципи
соціальної, правової держави, верховенства права, забезпечена соціальна
стабільність, а також збережені пільги, компенсації і гарантії, заробітна плата
та пенсії для забезпечення права кожного на достатній життєвий рівень. Оскільки
предмет Закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції
України, Бюджетному Кодексі, то цей закон не може скасовувати чи змінювати
обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими
Законами України.

Саме з наведених вище підстав, рішенням Конституційного Суду України від
09.07.2007 р. у справі N 1-29/2007 за
конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності
Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої
статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9,
12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103,
111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа
про соціальні гарантії громадян) зазначене вище положення Закону України “Про
Державний бюджет України на 2007 рік” визнано таким, що не відповідає Конституції
України -є неконституційним.

Таким чином, судом встановлено, що позивачка, яка має статус «дитини
війни», має право на щомісячне
підвищення до пенсії в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком.

Визначаючи суму заборгованості Управління Пенсійного фонду України в м.
Южноукраїнську, суд виходить з положень ч. 3 ст. 99 КАС України, яка
передбачає, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та
іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до
адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли
особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Таким чином, судовому захисту, на підставі ст. 257 ЦК України, підлягають
права позивачки на отримання щомісячної грошової допомоги за 2006-2008 роки.

При цьому, суд враховує положення абзацу 8 ч. 2 ст. 5 Закону України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" №1058 від 09.07.2003 року, оскільки
виключно цим Законом визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Абзацом 1
ч. 1 ст. 28 цього Закону визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. Частина 3 цієї ж статті встановлює, що мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті,
застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з
цим Законом.

Враховуючи викладене, суд вважає доводи представника відповідача про те, що
порядок визначення розміру мінімальної пенсії за віком, встановлений Законом
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", не
може застосовуватися до визначення розміру підвищення пенсії, передбаченого ст.
6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", безпідставними,
оскільки пенсію позивачці вже призначено згідно з Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а ст. 6 передбачає не призначення нової, а підвищення
раніше призначеної пенсії. З викладеного
слідує, що абзац 1 ч. 1 ст. 28 та ч. 3
ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не конкурують між собою
і для визначення підвищення пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" має застосовуватися абзац 1 ч. 1 ст. 28 цього Закону.

Статтею 65 Закону України "Про Державний бюджет на 2006
рік" для осіб, які втратили працездатність затверджено прожитковий мінімум
на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі:
з 1 січня - 350 гривень, з 1 квітня - 359 гривень, з 1 жовтня - 366
гривень.

Статтею 62 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік” для
осіб, які втратили працездатність затверджено прожитковий мінімум на одну особу
в розрахунку на місяць у розмірі: з 1 січня -
380 гривень, з 01 квітня 2007 року - 406 гривень, з 01 жовтня 2007 року
- 411 гривень та установлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за
віком відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" застосовується
прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом
п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток.

Таким чином, розмір мінімальної пенсії за віком у період з 01 січня 2007
року по 01 квітня 2007 року складав 380
грн., з 01 квітня 2007 року по 01 жовтня
2007 року - 410 грн. 06 коп. (406х1%+406), а з 01 жовтня 2007 року - 415 грн.
11 коп. (411х1%+411).

Статтею 58 Закону України "Про
Державний бюджет на 2008 рік" для осіб, які втратили працездатність
затверджено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі:
з 1 січня -
470 гривень, з 1 квітня - 481 гривня, з 1 липня - 482 гривні, з 1 жовтня - 498
гривень.

Таким чином, розмір підвищення пенсії позивачці має становити у 2006 році:
з 01 січня по 01 квітня - 105 грн. (350х30%), з 01 квітня по 01 жовтня - 107,70
грн. (359х30%), з 01 жовтня по 01 січня наступного року - 109,80 грн.
(366х30%); у 2007 році: з 01 січня по 01 квітня - 114,00 грн. (380,00х30%), з
01 квітня по 01 жовтня - 123,02 грн.
(410,06х30%), з 01 жовтня по 01 січня наступного року - 124,53 грн.
(415,11х30%); у 2008 році: з 01 січня по 01 квітня - 141 грн., з 01 квітня по
01 липня - 144, 30 грн., з 01 липня по 01 жовтня - 144,60 грн.

Оскільки, позивачці у 2008 році Управлінням Пенсійного фонду України в м.
Южноукраїнську виплачено підвищення до пенсії розміром 10 відсотків
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то розмір
недоплаченого підвищення до пенсії становитиме з 01 січня по 01 квітня - 94
грн., з 01 квітня по 01 липня -96,20 грн., з 01 липня по 01 жовтня - 96,40 грн.

Отже, загальна сума не отриманого підвищення до пенсії, що підлягає
стягненню з відповідача на користь позивачки становить: за 2006 рік - 1290
гривень 60 копійок, за 2007 рік - 1453 гривні 71 копійка, за 2008 рік - 859
гривень 80 копійок, а всього - 3604 гривні 11 копійок.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування
практики Європейського Суду з прав людини”, суди України застосовують при
розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі -
Конвенція) та протоколи до неї і практику Європейського Суду - як джерело
права.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції “Кожна фізична особа має
право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї
власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного права”. Розглядаючи борги у сенсі поняття
“власності”, яке міститься у ч. 1 ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції і яке не
обмежене лише власністю на фізичні речі та не залежить від формальної
класифікації у національному законодавстві, борги, що становлять майно, можуть
також розглядатися як “майнові права” і, таким чином, як “власність”.

Виходячи з цього, при розгляді справи “ОСОБА_2 проти України” (заява
№63134/00) Європейський суд з прав людини зауважив, що у межах свободи дій
держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам із державного
бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчувати виплату таких
надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство, однак, якщо чинне правове
положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні
для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих випадках,
доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення суду).

У зв'язку з цим, Європейський Суд не прийняв до уваги позицію уряду України
про колізію двох нормативних актів - закону України, відповідно якому
встановлено надбавки з бюджету і які є діючими,
та Закону України “Про державний бюджет” на відповідний рік, де
положення останнього Закону, на думку Уряду України, превалювали як lex
specialis.

Крім того, суд не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як
на причину невиконання своїх зобов'язань (п. 26 рішення суду).

Виходячи з наведеного, відмова відповідача здійснити підвищення до пенсії
позивачці відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей
війни" є незаконною, а вимоги останньої такими, що підлягають повному
задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 94 КАС України та п. "б" ст. 3
Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від 30 квітня 1993 року N 43-93, стягненню з
відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 03 гривні 40
копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9-12, 15, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т
А Н О В И В :

ОСОБА_1
поновити пропущений строк для звернення до Адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Позов
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську
Миколаївської області про поновлення пропущеного строку для звернення до
Адміністративного суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги "Дітям війни" за 2006-2008 роки та її подальшої
щомісячної виплати - задовольнити повністю.

Визнати
дії Управління Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську щодо відмови у здійсненні
підвищення до пенсії особам, що мають статус "діти війни" -
неправомірними.

Зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську Миколаївської області
виплатити ОСОБА_1, недоплачене як дитині війни підвищення до пенсії за період з
01.01.2006 року по 01.10.2008 року, розміром - 3604 (три тисячі шістсот чотири)
гривні 11 копійок.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську
Миколаївської області в подальшому здійснювати виплату ОСОБА_3, підвищення до
пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України “Про соціальний захист дітей війни”
№2195-IV від 18.11.2004 року, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
встановленої Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058 від 09.07.2003
року, розмір якого з 01 жовтня 2008 року до наступного підвищення мінімальної
пенсії за віком становить 149 гривень 40 копійок щомісячно.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську
Миколаївської області державне мито на користь держави розміром - 3 (три)
гривні 40 копійок.

Постанову може бути оскаржено до апеляційного адміністративного суду
Одеського апеляційного округу через Южноукраїнський міський суд Миколаївської
області протягом двадцяти днів з дня подання заяви про її оскарження, що має
бути поданою протягом десяти днів з дня складання постанови у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви
про її оскарження, у разі подання цієї заяви - після закінчення строку на
подання апеляційної скарги на постанову, а у разі подання апеляційної скарги -
відразу після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанову у повному обсязі складено
25 листопада 2008 року.

Суддя -