Справа № 2а-188/07
Суддя: Дрішлюк А.І.
Дата ухвалення: 2007-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-188/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„1" жовтня
2007 року місто
Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі

головуючого
судді Дрішлюка А.І., суддів Ярош А.І., Гуревського В.К. при секретарі Куліковой
О.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу
адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного
комітету України у справах національностей та міграції про визнання рішення
противоправним, зобов'язання прийняти рішення про оформлення документів для вирішення
питання про надання статусу біженця в Україні, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, та просить визнати
рішення Державного комітету України у справах національностей та міграції від
04.05.2005 року № 441 протиправним та зобов'язати відповідача прийняти рішення
про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця в
Україні. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що зазначеним рішенням
Державного комітету України у справах національностей та міграції від 4 травня
2005 року йому було відмовлено в оформленні документів для вирішення питання
щодо надання статусу біженця в України.

Представник
Державного комітету України у справах національностей та міграції позов не визнала,
вважав, що інформація надана заявником не дає підстав кваліфікувати його як
особу, яка підпадає під дію абз. 2 ст. 1 Закону України „Про біженців".

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що
підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні
обставини на підставі пояснень сторін, представлених сторонами письмових
доказів.

Рішенням
Державного комітету України у справах національностей та міграції № 441 від 4
травня 2005 року, за результатами розгляду особової справи № 04/125, ОСОБА_1
громадянину Камеруну, 1976 року народження, відмовлено в наданні статусу
біженця, відповідно до абзацу п'ятого статті 10 Закону України „Про
біженців", у зв'язку з відсутністю обгрунтованих побоювань стати жертвою
переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства
(підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань.

Відповідно до
ст. 1 Закону України „Про біженців" біженцем визнається особа, яка не є
громадянином України і внаслідок цілком обгрунтованих побоювань стати жертвою
переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства
(підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань,
перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може
користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом
внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і
перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може
чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

Із висновку
Державного комітету України у справах національностей та міграції вбачається,
що підставою у відмові у наданні статусу біженців є відсутність обґрунтованих
побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання,
національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної
групи або політичних переконань.

Разом з тим, як
вбачається з матеріалів справи позивач за національністю камерунець, за
віросповіданням християнин - православіє, є громадянином Камеруну, уродженцем
м.Кумба,

Камерун, але не може користуватися захистом цієї країни, внаслідок
побоювань стати жертвою переслідувань по причині своїх політичних переконань та
належності до певної соціальної групи. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги
тим, що в Камерунф існують етнічні та політичні проблеми. Населення Камеруну
розділено на франкомовне та англомовне. Позивач та його родина належать до
англомовної групи. Президент країни Поль
Бийя є представником франкомовної верстви населення. В зв'язку з таким
розділенням на англомовну частину населення почалися та продовжуються гоніння
та порушення прав людини. Окрім того, позивач та його батько, більшість родичів
являються членами партії соціально - демократичного фронту (SDF). Партія SDF
являється опозиційною партією щодо режиму уряду та Президента та призвана
представляти інтереси та захищати права англомовного населення. Переслідування
позивача через його політичні погляди
почалися з 1996 року. До інституту, де навчався позивач, приїжджали урядові
військові та погрожували всім членам SDF, що у разі
участі в маніфестаціях (позивач неодноразово приймав участь в маніфестаціях)
всіх буде заарештовано. Позивача було заарештовано під час маніфестації в 1996
році в м.Кумба. Позивач разом з однодумцями та членами партії протримала
декілька годин, їх було жорстоко побито та у випадку продовження політичної
діяльності, їх погрожували вбити. Батько позивача зник без вісті. Його
зникнення пов'язано з політичними переконаннями. Позивач побоювався, що його
спіткає доля батька. Таким чином, позивач має побоювання при поверненні до
Камеруну стати жертвою переслідувань за ознаками належності до певної
соціальної групи.

Суд дійшов
висновку, що за обставин нинішньої ситуації в країні походження, належність
позивача до певної соціальної групи вже сама по собі створює для нього загрозу.

Відповідачем при
ухвалені вказаного оскаржуваного рішення не враховано всіх обставин, що мали
істотне значення при його прийняті, а саме: належність позивача до певної
соціальної групи, ситуація в країні його походження, це оцінюється судом у
якості встановлення порушення п.п. 1, 2, 7 КАС України.

На підставі
вищенаведеного, суд дійшов висновку відносно того, що рішення Державного
комітету України у справах національностей та міграції є необгрунтованим, а
також прийнятим без врахування всіх обставин у справі.

Позивач був
послідовним в своїх поясненнях, в
судовому засіданні підтвердив усі пояснення, які він надавав при опитуванні.
Підстав, які перешкоджають відповідно до Закону про біженців наданню статусу
біженця позивачу, судом не встановлено.

Враховуючи, що
рішення Державного комітету України у справах національностей та міграції не
відповідає дійсним обставинам справи, порушує право особи на захист, тому є
протиправним й підлягає визнанню неправомірним. Протиправний характер
оскаржуваного рішення підтверджується тим, що таким рішенням порушуються
міжнародно-правові зобов'язання, взяті на себе державою Україною перед
міжнародним співтовариством у відповідності до Конвенції про статус біженців та
Протоколу щодо статусу біженців.

Таким чином,
внаслідок обгрунтованих побоювань позивача стати жертвою переслідувань в
країні, де існує переслідування осіб за ознаками належності до певної
соціальної групи, суд має задовольнити позов, ОСОБА_1 має отримати статус
біженця.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 69, 70,
71, 86, 159-203, 160, 163 КАС, ст. 1, 10, 16 Закону України „Про
біженців", ст. 1 А Конвенції про статус біженців від 28.07.1951 року,
Закон України „Про приєднання України до Конвенції про статус біженців та
Протоколу щодо статусу біженців" від 10.01.2002 року, СУД-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний
позов ОСОБА_1 до Державного комітету України у справах національностей та
міграції про визнання рішення неправомірним та зобов'язання надати статус
біженця - задовольнити.

Визнати рішення
Державного комітету України у справах національностей та міграції 04.05.2005
року № 441, яким позивачу, було відмовлено в наданні статусу біженця в Україні
неправомірним з моменту його прийняття.

Зобов'язати
Державний комітет України у справах національностей та міграції надати
позивачеві статус біженця в Україні.

Постанова суду може бути оскаржена шляхом подання
до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови
у повному обсязі та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після
подання постанови про апеляційне оскарження, або шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення у порядку ч. 5 ст. 186
КАС України.