Справа № 2а-176/07
Суддя: Полив'яний В.М.
Дата ухвалення: 2007-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№2a-176/07
ПОСТАНОВА Іменем України

25 жовтня 2007 року Дніпровський районний суд м. Херсона в складі

головуючої Полив'яного В.М.,

при секретареві Павленко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали
позовної заявиОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Дніпровському
районі м. Херсона про визнання протиправними дій по виплаті пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду
України в Дніпровському районі м. Херсона (надалі ПФУ) про визнання
протиправними дій по виплаті пенсії. Зазначає що на цей час він є пенсіонером,
тобто особою, яка втратила працездатність. Стверджує, що пенсія є його основним
джерелом існування, інших джерел отримання доходів він немає. За період з липня
2001р. по серпень 2004р. він отримував пенсію, розмір якої був нижче
прожиткового мінімуму, встановленого законом і не забезпечував рівень життя, не
нижчій від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

' Вказує, що
01.06.2007р.він звернувся до відповідача із заявою про перерахування його
пенсії, відповідно до ст. 4 6 Конституції України та сплати недорахованої суми
пенсії, однак відповідач надав йому відповідь з твердженням, що пенсія йому
призначена та виплачується згідно з вимогами чинного законодавства України.

З даним
твердженням позивач не погоджується і вважає такі дії ПФУ протиправними з
наступних підстав: відповідно до ст. 8 Конституції України, норми Конституції
України є нормою прямої дії, тобто норма ст. 46 Конституції України щодо
розміру мінімальної пенсії не може бути змінена ніякими іншими законами.

На підставі
викладеного, просить суд визнати дії відповідача по відмові в перерахуванні
пенсії відповідно до вимог ст. 4 6 Конституції України протиправними, відмову
відповідача у сплаті недорахованої пенсії протиправною.

В судовому засіданні представник
позивача - ОСОБА_2. позов підтримав у
повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник
відповідача - Степанец Ю.В. позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні
адміністративного позову також з причин пропущення строків звернення до суду,
відповідно до ст. 100 КАСУ.

Заслухавши
пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши
письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи
наступне.

Судом
встановлено, що позивач знаходиться на обліку у Дніпровському РУ ПФУ та отримує
пенсію за віком. З часу призначення пенсії позивач по 31.12.2003р. отримував
пенсію в максимальних розмірах, відповідно до закону України «Про пенсійне забезпечення».
З введенням в дію Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 01.01.2004р., розмір пенсії позивача
було перераховано на підставі ст. 4 3 даного Закону, за матеріалами його пенсійної
справи.

З 01.09.2004р.
урядом В.Ф. Януковича було прийняте рішення щодо встановлення пенсійних виплат
на рівні прожиткового мінімуму, встановленого на . 2004р. для осіб, які втратили працездатність, шляхом надання
щомісячної адресної допомоги до пенсії (дотації) до прожиткового мінімуму
в розмірі 284,69грн., про що пенсіонери були повідомлені відповідними районними
управліннями _ ПФУ, та завдяки публічному виступу Прем'єр-міністра України по
каналам українського телебачення.

Таким чином, суд
вважає що позивачу про встановлення мінімального розміру пенсії у розмірі
прожиткового мінімуму, встановленого законом, для осіб які втратили
працездатність, було відомо ще у вересні 2004р.

Крім цього,
з 01.01.2005р. мінімальний
розмір пенсії за
віком встановлювався у розмірі
прожиткового мінімуму, для
осіб, які втратили •
працездатність, визначеного Законом, тобто 332грн., про що позивачу було
відомо, оскільки станом на 12.01.2005р. розмір його пенсії складав
357,41грн.

2

Норми
Конституції України, як норми прямої дії, застосовуються при вирішені спору у
тих випадках, коли правовідносини не врегульовані законом. Відповідно до пункту
6 ст. 92 Конституції України, зазначено, що виключно законами України
визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Правовідносини, які виникли між сторонами у даному випадку, врегульовано
Законами України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

На підставі
викладеного, суд вважає, що пенсія була призначена, виплачувалась та виплачується
відповідачем позивачу згідно з вимогами чинного законодавства України.

Згідно ст. 99
КАСУ, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний строк, якій обчислюється з дня, коли
особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та
інтересів.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 було відомо про те, що він отримував пенсію, розмір
якої був нижче прожиткового мінімуму встановленого законом, ще в період часу з
вересня 2004р. по січень 2005р., разом з тим до суду він звернувся за захистом
своїх прав, свобод та інтересів лише 27. 0б.2007року, тобто з пропуском
звернення до адміністративного суду. Позивачем не надано доказів стосовно
поважності причин пропущення строку звернення до суду. Представник відповідача
наполягав на застосуванні судом ч. 1 ст. 100 КАСУ України.

На підставі
викладеного, суд вважає що позивачу у позові необхідно відмовити.

Керуючись
ст.ст.9, 11, 71, 72 ч.2, 161-163, 99, 100, 186 КАС України, ст.ст. 4 6, 92 Конституції України, Законами
України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 -відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20-ти днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції, або в порядку
ч.5 ст. 186 КАСУ.