Справа № 2а-274/2007
Суддя: Зємцов В.В.
Дата ухвалення: 2007-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа: № 2а-274/2007р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 листопада
2007 р. Автозаводський
районний суд м. Кременчука Полтавської

області в складі: головуючого
судді - Зємцова В.В.

при секретарі -Галайчук
Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Кременчуці адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука,
Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської
обласної державної адміністрації про стягнення недоотриманих сум одноразової
допомоги на оздоровлення , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду, з позовом до Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука про стягнення недоотриманих сум
одноразової допомоги на оздоровлення,
посилаючись, що вона евакуйована
із зони відчуження в 1986 році та має посвідчення громадянина, евакуйованої у 1986 році із зони відчуження
категорії 2.

Просила суд стягнути з Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука недоплачені суми одноразової
грошової допомоги на оздоровлення за 2003,
2004, 2005 роки в розмірі 2563, 6
грн.

Під час судового розгляду справи позивач збільшила свої
позовні вимоги та просила стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення недоплачені суми одноразової допомоги на оздоровлення за 2001, 2002,
2003, 2004, 2005,
2006, в розмірі 4617, 20 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача - Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука проти позову заперечував, посилаючись на обставини, викладені у запереченнях на позовну заяву.

Представник другого відповідача - Головного управління
праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної
адміністрації в судове засідання не прибув. Про час та місце проведення
судового засідання були повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Позивач є евакуйованою із зони відчуження в 1986 році у
зв'язку з аварією на Чорнобильській АЕС 1986р. 2 категорії.

В 2007 року позивач дізналася, що згідно Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" їй невірно нараховували
допомогу на оздоровлення.

На заяву позивача до Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука про перерахунок та

виплату недонарахованих сум відповідно до
ст. 48 вищевказаного Закону, отримала відмову в проведення доплат по
допомозі на оздоровлення.

Позивачу, як
евакуйованій із зони відчуження у 1986 році другої категорії згідно Закону
України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильські
катастрофи" нараховували і виплачували щорічну допомогу на оздоровлення в
розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за 2001 -2004 p.p., відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року по 15, 7
грн., а за 2005 -2006 роки відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2006 року по 75
грн., всього за період 2001- 2006 року
виплатили 212, 8 грн.

Згідно ч.2
ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

ст. 48 Закону України „Про соціальний статус
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення
евакуйованим із зони відчуження у 1986 році виплачується в розмірі трьох
мінімальних зарплат.

Згідно ч.7
ст. 48 вищенаведеного закону
розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Зі змісту законів України про встановлення розмірів
мінімальних заробітних плат на 1999-2005 роки не вбачається будь-яких обмежень
щодо можливості застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою
реалізації норми ст. 48 Закону України „Про соціальний статус
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Слід зазначити, що
встановлений ще в 1996 році постановою КМУ № 386 розмір щорічної допомоги на
оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не відповідає
розміру, встановленому іншими законами
України. Оскільки ні Верховна Рада України,
ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань
не приймали, то виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні
даного спору, застосуванню підлягає
саме ст.
48 „Про соціальний статус громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та
законодавство щодо розмірів мінімальних заробітних плат на 1999-2005 роки, а не

постанова Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року за № 836.

За таких обставин та з урахуванням вимог ст. 48
Закону України „Про соціальний статус громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідач по справі - Управління праці та
соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради
м. Кременчука повинен виплатити позивачу
щорічну допомогу із сум мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Відповідно до Законів України розмір мінімальної
заробітної на момент виплати грошової допомоги позивачу склав у 2002р. - 140
грн., 2003р. - 185 грн., 2004р. - 205 грн., 2005р. - 332 грн., 2006р. - 375 грн.

З урахуванням наведених розмірів мінімальної заробітної
плати у 1999-2005 роках, недовиплачені
суми компенсації на оздоровлення повинні бути розраховані наступним чином:

2001р. 140 грн. хЗ = 420
-15, 7 = 404, 30 грн. 2002р. 205 грн. х 3 = 615 -15, 70 = 599, 30 грн. 2003р.
205 грн. х 3 = 615 -15, 70 = 599, 30 грн. 2004р. 205 грн. х 3 = 615 -15, 70 =
599, 30 грн. 2005р. 332 гри. х 3 = 1310 - 75 = 921 грн. 2006р. 375 гри. х 3 =
1125 - 75 = 1050 грн.

Таким чином за вищевказаний період недовиплачено 4173, 20
гривень.

Посилання відповідача на пропущений позивачем строку
звернення до суду не заслуговують на увагу,
виходячи з того, що ст. 99
КАС України набрала чинності з 01.09.2005 року,
в той час, як спірні
правовідносини стосуються періоду до 01.09.2005 року, протягом якого зазначена норма не діяла.

Отже, слід дійти
висновку, про часткове задоволення
позовних вимог та прийняття постанови з урахуванням всіх обставин у справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 10, 160-163 КАС України, ст.
48, Закону України „Про соціальний
статус громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука на користь ОСОБА_1 - 4173, 20 грн. недоплаченої суми щорічної допомоги
на оздоровлення за 2001 - 2006 роки.

постанова суду може бути оскаржена до адміністративного
суду апеляційної інстанції шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови
суду протягом 10 днів з дня проголошення через Автозаводський районний суд
м. Кременчука. Апеляційна скарга на
постанову суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.