Справа № 21-712во06
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2007-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2007 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Кривенка В.В.,

суддів: Гусака М.Б.,
Маринченка В.Л., Панталієнка П.В.,

Самсіна І.Л.,
Терлецького О.О., Тітова Ю.Г., -

розглянувши справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення Управління Пенсійного
фонду України у Ворошиловському районі м. Донецька (далі - Управління Пенсійного
фонду) про відмову у проведенні перерахунку пенсії,

в с т а н о в и л а:

5 вересня 2003 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою
на рішення Управління Пенсійного фонду, в якій просив суд визнати це рішення
неправомірним і зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії .

Ворошиловський районний суд м. Донецька рішенням від 17 жовтня 2003 року,
залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 25 грудня
2003 року, в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовив із посиланням на її безпідставність.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 7 грудня 2006 року касаційну
скаргу ОСОБА_1 на зазначені судові рішення задоволено.

У скарзі за винятковими обставинами Управління Пенсійного фонду порушило
питання про перегляд та скасування постанови Вищого адміністративного суду
України від 7 грудня 2006 року, якою винагорода за винахід була включена у
заробіток для призначення пенсії.

При ухваленні цієї постанови суд касаційної інстанції додатково застосував
правові норми, що не були застосовані ним при вирішенні аналогічної справи, що
призвело до різного вирішення цих справ по суті.

На обґрунтування скарги до неї була додана ухвала Вищого адміністративного
суду України від 29 листопада 2006 року, якою суд відмовив працівнику того
самого підприємства у включенні винагороди за винахід у заробіток для
призначення пенсії, пославшись на статтю 23 Закону України “Про наукову і
науково-технічну діяльність”, статті 1, 22, 27 Закону України “Про оплату
праці”.

Дослідивши за матеріалами справи доводи скаржника,
колегія суддів визнає, що неоднакове застосування касаційним судом норм права,
на яке послалось Управлінням Пенсійного фонду, підпадає під поняття підстави
для провадження за винятковими обставинами, встановленої пунктом 1 частини 1
статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно із цією нормою
судові рішення в адміністративних справах можуть бути переглянуті Верховним
Судом України за винятковими обставинами, якщо вони оскаржені з мотивів
неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї й тієї самої норми
права.

Водночас, визнавши доведеним неоднакове застосування
судом касаційної інстанції однієї й тієї самої норми права, колегія суддів
доходить висновку про необґрунтованість скарги Управлінням Пенсійного фонду,
законність судового рішення, постановленого касаційним судом у цій справі.

Частиною 2 статті 23 Закону “Про наукову і
науково-технічну діяльність” установлено, що заробітна плата наукових працівників складається з
посадових окладів (ставок), премій, доплати за наукові ступені, вчені звання,
надбавки за стаж наукової (науково-педагогічної) роботи та інших надбавок,
доплат і винагород за наукову (науково-педагогічну) діяльність, передбачених
законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 66 Закону
України “Про пенсійне забезпечення” до заробітку для обчислення
пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на таке страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески
(збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку
(виплат, доходу).

Статтею 2 Закону “Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування” передбачено, що об'єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктами 1 і 2 частини 1
статті 1 цього Закону є фактичні витрати на
оплату праці працівників, які включають витрати на виплату основної та
додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у
тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до Закону "Про оплату праці".

Згідно зі статтею 2 Закону "Про оплату праці" заробітна
плата складається з основної, додаткової та інших заохочувальних і
компенсаційних виплат.

Додаткова заробітна плата - винагорода за
працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за
особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні та
компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з
виконанням виробничих завдань і функцій. Тобто винагорода за винахідливість
входить до складу заробітної плати.

Статтею 22 цього ж Закону встановлено, що
суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку
приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені
законодавством, угодами і колективними договорами.

Перелік видів оплати праці та інших виплат, на які не
нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та які не
враховуються при обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення
пенсій, затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 18 травня 1998 року
№ 697, виключає ненарахування цього збору на додаткову заробітну плату,
зокрема на винагороду за трудові успіхи та винахідливість.

Таким чином, висновок касаційного суду про обґрунтованість
скарги ОСОБА_1 на рішення про відмову Управління Пенсійного фонду у
проведенні перерахунку пенсії є
правильним і підстав для задоволення скарги
відповідача про перегляд постанови касаційного суду за винятковими обставинами
немає.

Керуючись статтями 241-244 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах
Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні скарги Управління Пенсійного фонду України у Ворошиловському
районі м. Донецька відмовити.

Постанову Вищого адміністративного суду України від 7 грудня 2006 року
залишити без змін.

Постанова є остаточною і не може бути оскаржена, крім випадку,
передбаченого пунктом 2 частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий В.В. Кривенко

Судді
М.Б. Гусак

В.Л. Маринченко

П.В. Панталієнко

І.Л. Самсін

О.О.
Терлецький

Ю.Г.Тітов