Справа № 2-а-6/2008
Суддя: Ільченко О.І.
Дата ухвалення: 2008-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-6/2008
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2008
року м. Прилуки

Прилуцький
міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Ільченка О.І., при секретарі - Іценко Ю.О.,
за участю представника Прилуцької міжрайонної прокуратури, представника
ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Прилуки
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, як опікуна ОСОБА_2, до виконкому
Прилуцької міської ради, комунального підприємства Прилуцьке міжміське бюро
технічної інвентаризації, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 - на
стороні позивача, ОСОБА_4 - на стороні відповідачів про визнання недійсним та
скасування рішень виконкому і скасування державного акту на право власності на
земельну ділянку, про визнання недійсним плану розподілу земельної ділянки та
відновлення межі, -

В С Т А Н О В И
В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду
з позовною заявою, в якій просить визнати недійсним державний акт від
28.05.2004р. на передачу ОСОБА_4 у власність присадибної земельної ділянки по
АДРЕСА_1. Скасувати рішення виконкому Прилуцької міської ради № 692 від 29.12.1999 року, згідно якого видано вище
вказаний державний акт. В
обґрунтування
позову вказує, що між її сім'єю та сім'єю ОСОБА_4, як сусідами, що проживають
по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 - відповідно в м.Прилуки у березні 2003 року виник спір з приводу самовільно
збудованої господарської споруди (огорожі) ОСОБА_4
Це питання було предметом розгляду у судових інстанціях. Також вказує, що
акт обстеження та встановлення меж присадибної земельної ділянки АДРЕСА_1,
затверджений розпорядженням міського голови від 14.04.2005 року за №135 К
призвів до конфліктної ситуації, оскільки підтримав неправомірні дії ОСОБА_4,
запропонувавши йому перенести огорожу між садибами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 згідно
Державного акта. Адже таке перенесення паркану на земельну ділянку позивача
являється грубим порушенням ЦК, ЗК України, бо створюються незручності при використанні
земельної ділянки: обслуговування гаража, проходу до будинку, недоступна
частина водопровідної та електричної мережі, змінена конфігурація земельної
ділянки після чого технічні документи не відповідають розмірам земельної
ділянки в натурі. До даного часу ОСОБА_1 обмежені в отриманні земельної ділянки
у власність.

Під час
судового розгляду даної справи 15.01.2008р. ОСОБА_1 письмово збільшила позовні
вимоги, проте безпосередньо в судовому засіданні, просить не розглядати їх та
вважати такими, що не подані (а.с. 29).

В
подальшому 22.01.2008р. позивачка знову збільшила свої вимоги та просила
визнати недійсним план розподілу земельної ділянки АДРЕСА_2, затверджений
рішенням Прилуцького міськвиконкому за №733 від 27.11.2001р., оскільки є
необґрунтованим, бо не відповідає фактичним даним, технічним документам на
передачу земельної ділянки для забудови 1962 року. Позивачка, як співвласниця ½ частини будинку
АДРЕСА_2, здійснюючи повноваження від ОСОБА_2, як опікун, відкликає підпис
ОСОБА_2 в плані розподілу земельної ділянки.

Поряд із цим
просила визнати недійсним та скасувати рішення виконкому №733 від 27.11.2001р.,
яким затверджено конфігурації та площі земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_2;
відновити дійсну межу суміжних землекористувачів; стягнути з відповідачів у
солідарному порядку 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди за
погіршення стану здоров”я та 1000 грн. - матеріальної шкоди, пов”язаної з
витратами на судові процеси, на придбання ліків ОСОБА_2, визнання його
недієздатним та інше (а.с. 37-38).

У судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої
вимоги, в тому числі, і збільшені, посилаючись на викладені вище обставини,
просить такі задовольнити.

Представник Прилуцької міжрайонної прокуратури в
інтересах ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3
в суді підтримують позицію ОСОБА_1. і вважають, що позов підлягає
задоволенню.

Представники відповідача - виконкому Прилуцької міської
ради в судовому засіданні позов не визнали, оскільки всі рішення зі спірного
питання приймалися на законних підставах.

Представники КП Прилуцьке МБТІ в суд не з”явилися, але
подали письмового листа, в якому не визнають позову, оскільки при приватизації
земельної ділянки позивачем було підписано акт узгодження меж з суміжними
землекористувачами.

Представник
третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в судовому засіданні вказує на безпідставність
позову, оскільки питання визначення суміжної межі вже вирішувалось судами,
рішення яких, набрали законної сили. Також
посилається на пропуск позивачкою річного строку давності звернення до суду, а
тому - в позові просить
відмовити.

Вислухавши
пояснення сторін, позицію третіх осіб, дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання про необхідність відмовити в
позові з наступних підстав.

Судом встановлено, що третій особі по справі ОСОБА_4 на
праві власності належить земельна ділянка, площею 568 кв.м., розташована в
АДРЕСА_1 виділена в натурі із зазначенням її меж, для будівництва і
обслуговування жилого будинку та господарських споруд, що підтверджується
Державним актом, серія ЧН № 063227, виданий 28.05.2004 року за підписами
міського голови м. Прилуки та начальника Прилуцького міського відділу земельних
ресурсів (а.с. 67).

Підставою видачі
такого акту є рішення № 692 виконкому Прилуцької міської ради від 29 грудня
1999 року. Нормативного
обґрунтування неправомірності прийнятого рішення органу виконавчої влади суду
не було надано.

ОСОБА_1 не
подала суду належних
доказів, які б були підставою для визнання неправомірними план розподілу
земельної ділянки по АДРЕСА_2 та рішення виконкому Прилуцької міської ради №
733 від 27.11.2001 року, яким затверджено такий розподіл. Навпаки такий
розподіл погоджено (про що свідчать відповідні підписи) із суміжними
землекористувачами, в тому числі, і ОСОБА_2 (а.с. 65).

Факту погодження меж земельних ділянок позивач ОСОБА_1
не заперечує.

У судовому
засіданні встановлено, що ОСОБА_4 набув право власності на земельну ділянку за
рішенням виконкому Прилуцької міської ради шляхом безоплатної передачі
земельної ділянки у власність, приватизувавши таку землю, яка перебувала у його
користуванні. Порушень
порядку приватизації земельної ділянки ОСОБА_4, передбаченого ст. 118 ЗК
України в суді не було встановлено. Документ, що посвідчує право на земельну
ділянку, тобто державний акт, який був одержаний ОСОБА_4, зареєстрований у
відповідній Книзі записів за № 489 28 травня 2004 року, а значить саме з цього
моменту ОСОБА_4 набув право власності на земельну ділянку площею 568 кв.м. по
АДРЕСА_1.

Вирішуючи даний
спір суд також приймає до уваги, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду
від 20 червня 2007 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до
ОСОБА_4, ОСОБА_6, виконкому Прилуцької міської ради про знесення паркану -
межової споруди самочинно встановленої відповідачами, відновлення знищеної
огорожі встановленої позивачем на межі суміжних ділянок та стягнення
матеріальної і моральної шкоди - відмовлено. У позові ОСОБА_1 ставили також питання про визнання
недійсним план розподілу земельної ділянки по АДРЕСА_2 (а.с. 68). Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 30 серпня 2007 року рішення місцевого суду в частині
вищевказаних позивних вимог залишено без змін (а.с. 69-71).

За таких
обставин відмовляючи у
позові суд не знаходить правових підстав для задоволення позову в частині
відшкодування позивачці матеріальної та моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, главою 19 Земельного кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1, в інтересах ОСОБА_2, у
задоволенні позову до виконкому Прилуцької міської ради, комунального
підприємства Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання
недійсним та скасування рішень виконкому і скасування державного акту на право
власності на земельну ділянку, про визнання недійсним плану розподілу земельної
ділянки та відновлення меж - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного
адміністративного суду через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови
у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду має бути подана протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч.5 ст.186
КАС України.

Головуючий:
О.Ільченко

Згідно вимог ст.
99 Кодексу
адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного
суду з адміністративним позовом за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів. Проте якщо законом встановлена можливість досудового
порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то обчислення
строку звернення до адміністративного суду починається з дня, коли позивач
дізнався про рішення суб»єкта владних повноважень за результатами розгляду його
скарги на рішення, дії або бездіяльність суб»єкта владних повноважень.

В
судовому засіданні було встановлено, що сама ОСОБА_1, і в інтересах свого
чоловіка ОСОБА_2 вже неодноразово зверталася зі спірного питання як до
суб”єктів владних повноважень так і до суду. Власне про існування Державного
акта від 28.05.2004 року, яким ОСОБА_4 приватизував земельну ділянку, ОСОБА_1
дізналася 17.03.2005 року про що заявила в судовому засіданні. Тобто звернення
ОСОБА_1. до суду 04.12.2007 з даним позовом мало місце після спливу більше ніж
двох років з моменту коли вона дізналася про порушення їх прав.

Зі змісту ст.100
КАС України вбачається, що пропущення строку звернення до адміністративного
суду є підставою для відмови у задоволенні амінпозову за умови, якщо на цьому
наполягає одна із сторін.

В судовому
засіданні представник відповідача не визнаючи позов посилався на пропуск строку
звернення до суду.

Таким чином
враховуючи, що ОСОБА_1 пропустила річний строк звернення до адміністративного
суду, поважності причин пропущення такого строку суду не надала, а відповідач і
представник третьої особи наполягали на цій підставі, як відмову у задоволенні
позову, тому суд вважає за необхідне
відмовити ОСОБА_1 у її вимогах.

Відмовляючи у
позові, враховуючи положення ст.94 КАС України судові витрати позивачці не
відшкодовуються.

У Х В А Л А

20
лютого 2008 року
м. Прилуки

Прилуцький
міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Ільченка О.І., при секретарі - Іщенко Ю.О.,
за участю представника Прилуцької міжрайонної прокуратури, представника
ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Прилуки
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, як опікуна ОСОБА_2 до виконкому
Прилуцької міської ради, комунального підприємства Прилуцьке міжміське бюро
технічної інвентаризації, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 на стороні
позивача, ОСОБА_4 на стороні відповідачів про визнання недійсним та скасування
рішень виконкому і скасування державного акту на право власності на земельну
ділянку, про визнання недійсним плану розподілу земельної ділянки та
відновлення межі, -

В С Т А Н О В И
В :

Під час судового
розгляду справи в судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 заявила письмове
клопотання про призначення комплексної незалежної експертизи з фахівців у
галузі архітектури, містобудування та землевпорядчих органів.

Представник прокуратури та третя особа ОСОБА_3
підтримали дане клопотання, представник відповідача у вирішенні такого
покладається на розсуд суду.

Заслухавши думку
сторін і дослідивши матеріали справи, пов”язані з вирішенням даного клопотання,
суд не знаходить правових підстав щодо необхідності проведення землевпорядчої
експертизи, оскільки запитання на які просить дати відповідь експертів
позивачка носять матеріальний характер з приводу визначення фактичних розмірів
земельних ділянок (АДРЕСА_2, користувачем якої є ОСОБА_2 та земельної ділянки
АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_4) та відповідності таких ділянок технічній
документації. Дані
питання не є предметом спору розглядуваної справи та не доцільні при розгляді
таких в адміністративному судочинстві.

За таких обставин суд приходить до висновку, що заявлене клопотання ОСОБА_1 не підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 160 КАС
України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про призначення
комплексної експертизи - відмовити у зв”язку з безпідставністю.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї
можна подати до апеляційної скарги.

Головуючий:
О.Ільченко

В порідку ст.ст. ..... суд вважає за необхідне
проголосити вступну та резолютивну частину рішення, відклавши складання повног
рішення до