Справа № 2а-2200/07
Суддя: Ярош С.В.
Дата ухвалення: 2007-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2а-2200/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада 2007 року Приморський районний суд
міста Одеси

у складі .головуючого судді Ярош С. В.

при секретарі Жуковської Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за позовом
ОСОБА_1 до Штабу Ордена Червоного Прапора Південного оперативного
командування, про визнання права та
стягнення одноразової грошової допомоги,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом до Штабу Ордена Червоного Прапора Південного
оперативного командування про визнання права на отримання одноразової грошової
допомоги у складі грошового забезпечення визначеного ч.2. ст. 9 Закону України
„Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх
сімей", та стягнення з відповідача
відповідної одноразової грошової допомоги обґрунтовуючи свої позовні вимоги
тим, що він проходив військову службу у
Збройних Силах України. Наказом начальника штабу Одеського військового округу
виключеній зі списків особового складу управління з 17.07.1997 року, у зв'язку зі звільненням з військової служби
за пунктом 65, підпункт „в" (за
станом здоров'я). Після звільнення з військової служби, 01.11.06 року, позивачу встановлена друга група інвалідності
з причин захворювання, пов'язаного з
виконанням обов'язків військової служби при виконанні інтернаціонального
обов'язку. Частиною 2. ст. 16 Закону України „Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців і членів їх сімей" військовослужбовцю визначено
право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі до п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою посадою,
у разі поранення (контузії,
травми або каліцтва), заподіяного
під час виконання ним обов'язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової
служби або не пізніше ніж через три місяця після звільнення зі служби чи після
закінчення цього строку, але внаслідок
захворювання або нещасного випадку, що
мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати
працездатності, в порядку та на
умовах, визначених Кабінетом Міністрів
України. На виконання вимог вищезазначеного Закону України Кабінетом Міністрів
України була прийнята

Постанова від
21.02.2007 р. №284 в який затверджений порядок та умови призначення і виплати
відповідної одноразової допомоги. Позивач звернувся до відповідача з заявою про
розрахунок та виплату одноразової грошової допомоги у складі грошового
забезпечення, передбаченого ч.2. ст. 9
Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів
їх сімей", однак в цьому праві йому
було відмовлено, посилаючись на то, що виплата проводиться у порядку та на умовах
затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 року
№284, у розмірі передбаченому ч.3
Постанови.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник
відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити в його
задоволенні, посилаючись на Постанову
КМУ від 21.02.2007 року №284, частиною 3
якою, передбачений розмір грошової
допомоги визначений відповідно до грошового забезпечення у складі посадового
окладу, окладу за військове звання, відсоткової надбавки за вислугу років та
100-відсоткової надбавки, передбаченої
Указами Президента України від 4 жовтня 1996р. №925 та від 23 лютого 2002 року
№173 і постановою КМУ від 22 травня 2000 №829 за останньою посадою, яку військовослужбовець займав на день втрати
працездатності, а особа, звільнена з військової служби, - на день звільнення.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення
позивача, представника відповідача суд
вважає, що позов підлягає задоволенню.

Дійсно, як встановлено у суді частиною 3 ст. 41
Закону України „ Про загальний військовий обов'язок і військову службу" у
редакції на 04.04.2006 p., було передбачено і гарантовано
право на виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцю в розмірі від
трирічного до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в
порядку та на умовах, визначених
Кабінетом Міністрів України, у разі
каліцтва, заподіяного військовослужбовцю
під час виконання службових обов'язків,
а також інвалідності, що настала
в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці
після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного
випадку, що мали місце в період
проходження військової служби, залежно
від ступеня втрати працездатності.

В редакції
Закону №328-V від 03.11.2006р., стаття 41 Закону
України „ Про загальний військовий обов'язок і військову службу", передбачає виплату одноразової грошової
допомоги у порядку і на умовах,
встановлених Законом України „Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей". Цій порядок та умови визначені у
статті 16 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
і членів їх сімей". У разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час
виконання ним обов'язків військової служби,
а також інвалідності, що настала
в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяця
після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного
випадку, що мали місце в період
проходження військової служби, залежно
від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога
в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку
та на умовах, визначених Кабінетом
Міністрів України, передбачено ч.2 ст. 16 Закону. Таким чином, право на виплату відповідної одноразової
грошової допомоги в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення визнано ст.
41 Закону

України „ Про загальний військовий обов'язок і військову
службу" та ст. 16 Закону України „Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців і членів їх сімей".

Постановою Кабінету Міністрів
України від 21 лютого 2007 року №284 був затверджений порядок та умови
призначення і виплати одноразової грошової допомоги. Відповідно п.3 ч.2
Постанови, військовослужбовцям та
особам, звільненим з військової
служби, у разі настання інвалідності
внаслідок виконання обов'язків військової служби, інвалідам 2-ої групи, виплачується грошова допомога у розмірі
54-місячного грошового забезпечення.

Дійсно позивач проходив військову
службу у Збройних Силах України і є інвалідом війни 2-ї групи. Наказом
Заступника МО України
- командуючого сухопутними військами по особовому складу від 21 червня 1997
року №048 був звільнений з військової служби у запас за пунктом 65, підпункт „в" (за станом здоров'я), з правом носіння військової форми одягу.
Наказом начальника штабу Одеського військового округу від 10.07.1997 року №0134
по стройовій частини виключеній зі списків особового складу управління з
17.07.1997 року. Згідно Довідці Обласної Медико-соціальної експертної комісії
№1 (МСЄК №1) в м. Одесі від 01.11.06р.
позивачу встановлена друга група інвалідності з причин захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків
військової служби при виконанні інтернаціонального обов'язку.

Як визначається у п.3 Прикінцевих
положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України
з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні)
та спеціальні збори, і деяких інших
осіб" від 3 листопада 2006р. №328-V, який набрав чинності з 1 січня 2007р., і яким були внесені зміні до Закону України
„Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей", а саме визначені статтею 16 Закону права на
виплату одноразової грошової допомоги у розмірі до п'ятирічного грошового
забезпечення , Кабінет Міністрів України
повинен був розробити нормативно-правові акти,
що випливають із цього Закону і привести свої нормативно-правові акти у
відповідальність із цим Законом.

Але встановлені Постановою Кабінету
Міністрів України від 21 лютого 2007 року №284 обмеження, що стосуються виплати одноразової грошової
допомоги у розмірі встановленому ч.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 21
лютого 2007 року №284, який зменшує
склад грошового забезпечення, а саме і
розмір грошової допомоги, обмежує права
військовослужбовців і порушує ч. 2 ст.
16 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і
членів їх сімей", яка передбачає
виплату одноразової грошової допомога в розмірі до п'ятирічного грошового
забезпечення.

До складу грошового
забезпечення, відповідно до ч.2. ст. 9
Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів
їх сімей", входять посадовий оклад,
оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (підвищення посадового окладу,
надбавки, доплати, винагороди,
які мають постійний характер,
премія), одноразові додаткові
види грошового забезпечення. Грошове забезпечення, відповідно п.1.11 Положення „Про порядок
виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України"
(затвердженого наказом Міністра оборони України за №75 від 05.03.2001 p., зареєстрованого в МЮ України 20.03.2001р. №
251/5442) складається з окладів грошового утримання, до яких належать оклади за військовим званням
та посадові оклади та додаткових видів грошового забезпечення, які включають підвищення посадового
окладу, надбавки, доплати,
одноразові й щомісячні винагороди,
морське грошове забезпечення,
матеріальні та грошові допомоги і премію.

Крим того, постановою не можуть встановлюватися
права, це виключно прерогатива
Законів, у відповідності до п. 1. ст. 92 Конституції України, якою передбачено, що права людини і громадянина, гарантії цих прав визначаються виключно
Законами України. Так виключно статтями
ст. ст. 1; 1-2; 9;ч. 2 ст. 16 Закону України „Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей", ст.
ст. 40;41 Закону України „ Про загальний військовий обов'язок і
військову службу" визначено та гарантовано право на виплату відповідної
одноразової грошової допомоги у розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення.

Закон у порівнянні з постановою
Кабінету Міністрів України має вищу юридичну силу, у зв'язку з чим належить застосовувати норми
Закону.

Нормативно - правові акти органів
державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги
військовослужбовців та членів їх сімей,
є недійсними, передбачено
ч.3 ст.
1-2 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
і членів їх сімей". Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та
членів їх сімей у правах і свободах визначених законодавством України ( ст. 2
Закону).

Таким чином, як військовослужбовець, інвалідність 2-ої групи якого встановлена у
2006 році з причин захворювання,
пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби, позивач має законне право на отримання
одноразової грошової допомоги у розмірі 54-місячного грошового забезпечення за
останньою посадою на день звільнення з військової служби, на підставі
ст. 41 Закону України „ Про
загальний військовий обов'язок і військову службу"; ч. 2 ст. 16 Закону України „Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей", , п.3 ч.2 Постанови Кабінету Міністрів України
від 21 лютого 2007 року №284, у складі
грошового забезпечення визначеного ч.2. ст. 9 Закону України „Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей".

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 17; 64; п.1. ст. 92 Конституції України, ст. ст.
1; 1-2; 2; 9; ч.2. ст. 16 Закону України „Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей";
ст. ст. 40; 41 Закону України „
Про загальний військовий обов'язок і військову службу", Постановою КМУ від 21 лютого 2007 році №284;
Наказом Міноборони, Мінфіну „Про
додаткові заходи щодо погашення заборгованості з грошового забезпечення та інших
соціальних виплат у Збройних Силах України" від 27.09.1999р.
№297/225, Листом Державної Податкової
Адміністрації України від
10.11.2006р.№
12762/5/17-0716, п.1.11 Положення „Про порядок виплати грошового забезпечення

військовослужбовцям
Збройних Сил України" (затвердженого наказом Міністра оборони України за
№75 від 05.03.2001 p., зареєстрованого в МЮ України 20.03.2001р. №
251/5442), ст. ст. 6; 11; 69; 104; 159-163 КАС України, СУД-

постановив:

Адміністративний
позов ОСОБА_1 до Штабу Ордена Червоного Прапора Південного оперативного
командування про визнання права та стягнення одноразової грошової допомоги -
задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1 право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі
54-місячного грошового забезпечення за останньою посадою на день звільнення з
військової служби - 17.07.1997 р., у складі грошового забезпечення, визначеного ч.2. ст. 9 Закону України „Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей".
ОСОБА_1

Стягнути
з Штабу Ордена Червоного Прапора Південного оперативного командування на
користь ОСОБА_1 одноразову грошову виплату у розмірі 54-місячного грошового
забезпечення за останньою посадою на день звільнення з військової служби -
17.07.1997р., у складі грошового
забезпечення, визначеного ч.2. ст. 9
Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів
їх сімей" з урахуванням раніше виплаченої суми.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Приморський
районний суд м. Одеси шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.