Справа № 2а-220-1/07
Суддя: Оношко І.В.
Дата ухвалення: 2007-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №2а-220-1/07
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 грудня 2007р. Святошинський р
айонний суд м.Киева в складі:

головуючого - судді Оношко І
.B.
суддів Петренко Н.О., Шум Л.М.

при секретарі Полосенко Г.Л
.
розглянувши у відкритому с
удовому засіданні в м.Києві с
праву за позовом громадянина
Гани ОСОБА_1 до Державног
о Комітету України у справах
національностей та міграції
про скасування рішення , зобо
в'язання прийняти рішення пр
о оформлення документів для
вирішення питання щодо надан
ня статусу біженця,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду
з зазначеним позовом, при цьо
му посилався на те, що 18.01.2007року
він отримав рішення Держком
нацміграції №73 про відхиленн
я скарги на рішення Управлін
ня міграційної служби в м.Киє
ві про відмову в оформленні д
окументів для вирішення пита
ння щодо надання статусу біж
енця. Вважає, дане рішення нео
бгрунтованим та неправомірн
им, оскільки як і в своїй заяві
і під час співбесіди він вказ
ував, що був змушений покинут
и територію Гани через межет
нічні сутички та конфлікти з
родичами, які після смерті йо
го батька, який залишив йому в
се своє майно, почали погрожу
вати йому, вбили його матір.

Представник відповідача п
роти позову заперечував, пос
илаючись на те, що позивач пер
етнув кордон України незакон
но в вересні 2005року, до Управлі
ння міграційної служби у м.Ки
єві звернувся лише 20.09.2006р. про н
адання йому статусу біженця.
В анкеті від 20.09.2006р. зазначив , що
втікав з країни і не взяв з со
бою паспорта. На протязі року
позивач проживав в країні не
легально. В заяві про наданан
ня статусу біженця позивач в
казував, що він виїхав з країн
и, бо його хотіли вбити. Його б
атько помер, вони дали йому вл
асність, через яку хотіли йог
о вбити. В протоколі співбесі
ди від 27.09.2006р. позивач нарешті п
ояснив, що "вони" це брат батьк
а позивача, який також претен
дував на власність, яку батьк
о залишив у спадок заявнику т
а його матері. Таким чином при
чина через яку виїхав позива
ч з країни в жодному випадку н
е відповідає ознакам які заз
начені в Законі України "Про б
іженців". Оскільки позивач не
навів жодних фактів переслі
дувань або утисків на свою ад
ресу, вважає прийняте рішенн
я законним, та просить відмов
ити у задоволенні позовних в
имог.
Суд, вислухавши пояснення п
редставника позивача, предст
авника відповідача, дослідив
ши письмові докази по справі
, встановив наступне.
20.09.2006року позивач по справі з
вернувся до Управління мігра
ційної служби в м.Києві з прох
анням надати йому статус біж
енця в Україні . При цьому запо
внюючи реєстраційний листок
вказав дату нелегального пе
ретину кордону вересень 2005р. , п
ричини виїзду з постійного м
ісця проживання вказав "сіме
йні".
Відповідно до ч.2 ст.9 Закону У
країни "Про біженців" особи, як
і з наміром набути статус біж
енця намагалися незаконно пе
ретнути або незаконно перетн
ули державний кордон України
, повинні без зволікань зверн
утися до відповідного органу
внутрішніх справ із заявами
про надання їм статусу біжен
ця, а також надати посадовим о
собам Державної прикордонно
ї служби України пояснення п
ро причини спроби незаконно
перетнути або незаконного пе
ретинання державного кордон
у України.
Тобто судом достовірно вст
ановлено, що заявник на протя
зі року проживав на територі
ї України нелегально.
Наказом №599 від 10.10.2006р. Управлі
ння міграційної служби у м.Ки
єві позивачу відмовлено в оф
ормленні документів для вирі
шення питання щодо надання с
татусу біженця.

2
18.01.2007року Державним комітет
ом України у справах націона
льностей та міграції прийнят
о рішення №73 про відмову ОСО
БА_1 про відхилення скарги з
аявника на рішення Управлінн
я міграційної служби у м.Києв
і про відмову особі в оформле
нні документів для вирішення
питання щодо надання статус
у біженця в Україні. При цьому
обгрунтування рішення відсу
тність ознак переслідування
.
Згідно ст.1 Закону України "П
ро біженців" біженець-особа, я
ка не є громадянином України
, і внаслідок цілком обгрунто
ваних побоювань стати жертво
ю переслідувань за ознаками
раси, віросповідання, націон
альності, громадянства (підд
анства), належності до певної
соціальної групи або політи
чних переконань, перебуває з
а межами країни своєї громад
янської належності та не мож
е користуватися захистом ціє
ї країни або не бажає користу
ватися цим захистом внаслідо
к таких побоювань, або, не маюч
и громадянства (підданства) і
перебуваючи за межами країн
и свого попереднього постійн
ого проживання, не може чи не б
ажає повернутися до неї внас
лідок зазначених побоювань.

Суд не приймає до уваги поси
лання позивача на те, що він зм
ушений був покинути територі
ю Гани через міжетничні сути
чки та конфлікти з родичами.

В заяві про наданання стату
су біженця позивач вказував,
що він виїхав з країни, бо йог
о хотіли вбити. Його батько по
мер, вони дали йому власність
, через яку хотіли його вбити.
В протоколі співбесіди від 27.0
9.2006р. позивач нарешті пояснив,
що "вони" це брат батька позива
ча, який також претендував на
власність, яку батько залиши
в у спадок заявнику та його ма
тері. Таким чином причина чер
ез яку виїхав позивач з країн
и в жодному випадку не відпов
ідає ознакам які зазначені в
Законі України "Про біженців
".
Згідно ч.7 ст.11 Закону України
"Про біженців" до заяви про на
дання статусу біженця додают
ься документи, які посвідчую
ть особу заявника, а також док
ументи та матеріали, що можут
ь бути доказом наявності умо
в для надання статусу біженц
я.
Позивач не навів суду жодни
х доказів на підтвердження ф
актів переслідувань або утис
ків на свою адресу, або, що він
перебував в політичних, релі
гійних, військових організац
іях тощо, а також, що він був пр
ичетний до інциндентів із за
стосуванням фізичного насил
ьства, які б були пов"язані із
його расовою, національною, р
елігійною належністю, політи
чними поглядами.
З урахуванням доказів, оцін
ку яким суд дав вище, суд вважа
є, що позовні вимоги є необгру
нтованими і такими , що не підл
ягають задоволенню.
Враховуючи вищевикладене,
керуючись вимогами ст.1, ч.2 ст.9
, ч.7 ст.11 Закону України "Про біж
енців", ст.ст.158-165, 160, 167, 185, 186 КАС Украї
ни, суд-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відм
овити. Постанова може бути ос
каржена до апеляційного адмі
ністративного суду м. Києва ш
ляхом подачі заяви про апеля
ційне оскарження постанови с
уду першої інстнації протяго
м десяти днів з дня складання
її в повному обсязі, а апеляці
йна скарга на постанову суду
першої інстанції подається
протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційн
е оскарження.