Справа № 2а-37/07
Суддя: Жилка О.М.
Дата ухвалення: 2007-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№2а-37/07
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2007 року м.Полтава

Ленінський районний суд міста
Полтави у складі:

·
головуючого -
Жилки О.М.,

·
при секретарі Матусевич І.P.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача Качалки М.М. у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду,
розглянувши цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійниїх захворювань України у м. Полтаві про
визнання дій незаконними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом з
вимогою визнати незаконними дії відповідача щодо відмови останнього призначити
йому страхові виплати та зобов'язати відповідача призначити йому належні страхові
витрати, посилаючись на те, у 1987 році з ним стався нещасний випадок.

В своєму позові та в судовому засіданні позивач зазначив,
що 16.12.1987 року з ним стався нещасний випадок на виробництві під час його
роботи на території колишньої Чехославакії, де знаходилася в/ч пп 83020
„К". Згідно архівних даних, зазначив позивач, вказана вище військова
частина в липні 1990 року була виведена на територію Росії і подальша її доля
невідома. Із відповідною заявою про призначення соціальних виплат, вказав ОСОБА_1,
в Фонд соціального страхування Російської Федерації він не звертався і ніяких
виплат там не отримував, а відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у м. Полтаві йому відмовлено у призначенні страхових виплат, оскільки
відповідач вважає, що не має правових підстав для призначення цих виплат.
Посилаючись на те, що вказані дії відповідача щодо відмови йому у призначенні
страхових виплат, є неправомірними, позивач просив суд визнати дії відповідача
незаконними щодо відмови йому у призначенні страхових виплат та зобов'язати
останнього призначити йому належні страхові виплати.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував
проти позову, посилаючись не те, що правове регулювання питань відшкодування
шкоди потерпілим, які отримали тілесні ушкодження здоров'я за межами території
України і переїхали в Українуна постійне місце проживання, і не є
застрахованими в Україні, здійснюються відповідно до міжнародних угод.

Вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши матеріали справи, надані докази та заперечення, суд вважає, що адміністративний позов
ОСОБА_1 є законним та обгрунтованим, а тому, підлягає до задоволення.

-2-

Судом встановлено, що 16.12.1987 року позивач,
перебуваючи на території колишньої Чехословакії, працюючи ІНФОРМАЦІЯ_1 у
військовій частині пп83020 „К", під час проведення робіт, отиримав
ушкодження здоров'я, про що був складений відповідний акт за формою Н-1.

Як вбачається із оголошених в
судовому засіданні виписки із акту огляду МСЕК та повідомлення головного лікаря Центра МСЕ, комісія встановила позивачу II групу
інвалідності від трудового каліцтва та 70% втрати професійної працездатності до
01.02.2008 року.

Із оголошеної в судовому засіданні заяви позивача до
відповідача вбачається, що 24.01.2007 року ОСОБА_1 звернувся до останнього з
відповідною заявою про виплату йому страхових виплат, а згідно до протоколу
засідання комісії з питань вирішення спорів та призначення соціальних послуг та
виплат при відділенні виконавчої дирекції Фонду у м. Полтаві №9/1 від
31.01.2007 року вбачається, що остання фактично розглянула заяву позивача, та
запропонувала начальнику зазначеного фонду винести рішення щодо призначення
ОСОБА_1 одноразової допомоги із зменншенням на 10 %.

Разом з тим, як вбачається із повідомлення відповідача на
ім'я ОСОБА_1 від 20.06.2007 року, останньому відмовлено у призначенні страхових
виплат за відсутністю правових підстав. Відповідач посилається на те, що
правове регулювання питань відшкодування шкоди потерпілим, які отримали
ушкодження здоров'я за межами України і переїхали в Україну на постійне місце
проживання, і не є застрахованими в Україні, здійснюється відповідно до
міжнародних угод.

Судом встановлено, що вказані вище дії відповідача щодо
відмови позивачу у виплаті йому страхових виплат є неправомірними.

Правову основу, економічний механізм та організаційну
структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до
втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, визначено
Законом України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності".

Відповідно до ч. 1 ст. 2 та ст. 8 зазначеного Закону,
його дія поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору
(контракту) на підприємствах, в установах, організаціях, незалежно від їх форми
власності та господарювання, особи, які працюють на умовах трудового договору,
підлягають обов'язковому страхуванню від нещасного випадку.

Статтею 35 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності", передбачено вичерпний
перелік документів, які є підставою для розгляду справ про страхові виплати, а
саме, акт розслідування нещасного випадку та висновок МСЕК про розмір втрати
професійної працездатності.

Як було встановлено в судовому засіданні, позивач
звернувся до відповідача з відповідною заявою та подав останньому вказані вище
документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного захворювання, пов'язанних з виконанням ними
трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного
випадку відповідно до цього Закону.

-3-

Як вбачається із повідомлення фонду соціального
страхування Російської Федерації від 31.01.2007 року, ОСОБА_1 із заявою про
призначення йому страхових виплат в зазначений фонд не звертався.

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також те, що підстав
для відмови у виплаті страхових виплат позивачу, передбачених ст. 37 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", відповідачем не зазначено і в судовому засіданні не
встановлено, суд вважає, що дії останнього є неправомірними, та вважає за
необхідне зобов'язати відповідача призначити та нарахувати ОСОБА_1, відповідні
страхові виплати у визначений ст. 36 зазначеного Закону, десятиденний строк.

На підстав викладеного, керуючись Законом України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", ст.ст. 11, 158 - 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний
позов ОСОБА_1 - задовільнити повністю. Визнати неправомірними дії Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійниїх захворювань України у м. Полтаві, щодо відмови у
призначенні ОСОБА_1 страхових виплат.

Зобов'язати Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійниїх
захворювань України у м. Полтаві призначити та нарахувати ОСОБА_1 у
десятиденний строк відповідні страхові виплати, відповідно до Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Постанову може бути оскаржено до адміністративного суду
апеляційної інстанції, через Ленінський районний суд міста Полтави, шляхом
подачі на протязі 10 днів з дня винесення рішення заяви про апеляційне
оскарження та подачі апеляційної скарги в 20-ти денний строк після подачі заяви
про апеляційне оскарження.