Справа № 2-а-42/08
Суддя: Галич Ю.М.
Дата ухвалення: 2008-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-42, 2008 року
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03
березня 2008 року
Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого
- судді Галича
Ю. М.

при
секретарі
Данилюк Н.П..

розглянувши
у відкритому судовому засіданні, в залі суду Ставищенського районного суду Київської
області, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення Ставищенської районної державної адміністрації
Київської області про зобов'язання відповідача прийняти рішення нарахування та
виплату недоплаченої щорічної грошової допомоги учасника бойових дій
2005,2006,2007 роки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищеназваним позовом, посилаючись на те, що відповідно до ч. 5 ст. Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» (далі Закон) позивач є учасником бойових дій,
відповідно до ст.12 Закону позивачу
щорічно до 5-го травня повинна
надаватися одноразова грошова допомога у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, але у 2005,2006,2007 роках допомога виплачувалась
не у повному обсязі, оскільки розмір щорічної
допомоги виплачувався відповідно до Законів України «Про Державний бюджет
України» на відповідний рік, недоплачена сума допомоги складає 4590,30 гривень.
Просив суд стягнути з відповідача невиплачену допомогу за 2005-2007 роки.

Позивач у судовому засіданні позов
підтримав, просив суд стягнути з відповідача щорічну допомогу у сумі 4590, 30
гривень за 2005-2007 роки. До суду раніше не звертався, оскільки не цікавився
розміром допомоги, що належала до сплати.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не
визнала та пояснила, що відповідач є бюджетною
установою, отримує кошти з державного бюджету, та здійснює щорічно виплату ветеранам війни та прирівняним до них категоріям осіб
допомоги до дня Перемоги за рахунок субвенцій.
Протягом 2005-2007р.р. позивачем отримана належна йому допомога до дня Перемоги
у загальній сумі 780 гривень, тобто у розмірах,
встановлених державними бюджетами України на відповідний рік. Відповідач
зобов'язаний у своїй діяльності керуватися бюджетним законодавством, яким
визначаються видатки держави на загальносуспільні потреби, їх розмір та цільове спрямування. Крім того,
представник відповідача звертає увагу на те,
що позивачем пропущений встановлений законом річний строк для звернення до суду
з адміністративним позовом, а тому просить застосувати строк позовної
давності, встановлений КАС України.

Суд,
вислухав позивача, представника управління праці
і соціального захисту населення Ставищенської районної державної адміністрації, вивчив матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню
частково.

Так, в судовому засіданні встановлено, що
позивач являється учасником бойових дій, що
підтверджується посвідченням учасника
бойових дій серія НОМЕР_1 виданого 15 лютого
1996 року (а.с.6) і відповідно до ч.5 ст.12 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", він має право на отримання
щорічної до 5 травня разової грошової допомоги в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком..

Законодавством встановлено мінімальний
розмір пенсії за віком у 2005 році - 332 грн.; у 2006 році - 332 грн., у 2007
році - 410,06 гривень.

Таким чином, згідно зазначеної норми
Закону щорічна допомога повинна складати у 2005 році - 1660 грн.; у 2006 році - 1660 грн.; у 2007 році -2050,30 грн.

Позивачеві виплачено щорічну допомогу
відповідно до бюджетного законодавства у 2005 році -250 грн.; у 2006 році -250 грн.; у 2007 році - 280 грн., що
підтверджується відповіддю керівника
УПСЗН Ставищенської РДА (а.с.8-9) та не заперечується сторонами.

Відповідно до ст. 22 Конституції України,
норми якої є нормами прямої дії, звуження змісту та обсягу гарантованого ст. 12
ч. 5 Закону права позивача шляхом прийняття нових законів або внесення змін до
чинних законів не допускається. Зменшення Законами України про державні бюджети України на 2005-2007р.р. розміру щорічної
допомоги до дня Перемоги також суперечить ч.2, 3 ст. 2 Закону, згідно з якими права та пільги для ветеранів війни і
членів їх сімей, встановлені раніше законодавством
України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Нормативні акти органів державної
влади та органів місцевого самоврядування, які
обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є
недійсними.

Згідно ст. 17-1 ч. І Закону щорічну
виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та
соціального захисту населення..

Таким чином, суд доходить висновку, що
позивач має право на отримання від відповідача щорічної разової допомоги до дня Перемоги у розмірі, встановленому ст. 12
ч. 5 Закону. Разом з тим, відповідно до ч.І, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах
строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або
іншими законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа "дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Згідно із ч. І ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Статтею 17-1 ч.4 Закону передбачено,
що особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня
відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Таким чином, строк звернення до суду з
позовними вимогами про стягнення допомоги за 2005 рік закінчується 01 жовтня 2006 року, за 2006 рік - 01 жовтня 2007 року, тобто
позивач пропустив строк звернення з позовом до суду
про стягнення щорічної допомоги за 2005-2006 роки. Закон є нормативно-правовим актом, що був опублікований у передбаченому
законодавстві порядку, не є секретним. Розмір
мінімальної пенсії за віком встановлювався також нормативно-правовими актами, що були опубліковані у передбаченому
законом порядку, позивач пояснив, що не звертався
до суду раніше, оскільки не цікавився розміром належної йому допомоги, але
позивач повинен був знати про порушення свого права, що гарантовано
нормативно-правовими актами, які не мають секретного
характеру, тому суд вважає, що строк звернення з позовом пропущено позивачем без поважних причин, тому у задоволенні позовних вимог про стягнення допомоги за 2005
- 2006 роки, слід відмовити, за 2007 рік стягнути одноразову допомогу за виключенням вже отриманих
позивачем 280 гривень в сумі 1770, 30 гривень( 2050,30-280=1770,30).

На підставі ст. ст. 2, 12 ч.5,
17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,
керуючись ст. ст. 2, 11, 99, 100, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1
до управління праці та соціального захисту населення Ставищенської районної
державної адміністрації Київської області про зобов'язання відповідача прийняти
рішення нарахування та виплату недоплаченої щорічної грошової допомоги учасника
бойових дій 2005,2006,2007 роки, задовольнити
частково.

Стягнути з Управління праці і соціального
захисту населення Ставищенської районної державної адміністрації Київської
області на користь ОСОБА_1 щорічну
одноразову грошову допомогу за 2007 рік у сумі 1770, 30 ( одна тисяча
сімсот сімдесят) гривень 30 копійок.

Позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту
населення Ставищенської районної державної адміністрації Київської області про
зобов'язання відповідача прийняти рішення нарахування та виплату недоплаченої
щорічної грошової допомоги учасника бойових дій за 2005,2006 роки в сумі 2820 гривень відмовити за пропущенням
строку звернення до
адміністративного суду.

Постанова може
бути оскаржена в апеляційному
порядку через Ставищанський районний суд Київської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення

постанови,
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів

-апеляційної
скарги

Суддя Ю. М. Галич