Справа № 2а-864/08
Суддя: Шенцева О.П.
Дата ухвалення: 2008-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 2а -
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2008 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого cудді - Шенцевої О.П.

при секретарі - Ющенко В.В.

розглянувши в
відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Штабу Південного оперативного командування про стягнення одноразової
грошової допомоги -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до Штабу Південного оперативного командування, щодо
бездіяльності відповідача по виплаті йому одноразової грошової допомоги у
зв'язку з отриманням інвалідності другої групи під час виконання обов'язків
військової служби у розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою
посадою, згідно ч.2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
і членів їх сімей».

При цьому
посилається на те, що проходив військову службу у Збройних Силах України і
04.08.1989 року був звільнений в запас за віком. МСЕК йому було встановлено 2
групу інвалідності, внаслідок захворювання,
пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби. При зверненні до відповідача з заявою про виплату одноразової грошової
допомоги у разі інвалідності відповідно до частини 2 статті 16 Закону України
«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» йому
було відмовлено з посиланням на те, що на вказану виплату, відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України №284 від 21 лютого 2007 року, мають право
військовослужбовці у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності та
інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися тільки у 2006
році.

Вищезазначені
дії відповідача порушують його законні права та інтереси, які передбачені
Статтею 17 Конституції України, Статтями 17, 92 Конституції України, пункт 2
статті 16 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей" в редакції Закону №328-V від 03.11.2006 року. Оскільки
Постановою Кабінету Міністрів України №284 від 21.02.2007 року затверджений
„Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та
інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися тільки у 2006
році, а Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги
військовослужбовцям, що отримали інвалідність до 2006 року ні одним
нормативно-правовим актом, який повинен був відповідати вимогам пункту 2 статті 16 Закону України „Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" на
даний час не встановлений. Статтею 2 Закону України „Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлена заборона
обмежень прав військовослужбовців, ніхто не вправі обмежувати
військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством
України. Нормативно-правові акти органів державної влади та органів місцевого
самоврядування, які обмежують права і пільги військовослужбовців та членів їх
сімей, є недійсними.

Представник
позивача у судовому засіданні позов підтримала, та пояснила, що внаслідок
бездіяльності відповідача її довіритель не отримав одноразову грошову допомогу.
Також уточнила позовні вимоги та просила стягнути на користь позивача
одноразову грошову допомогу за 54 місяця в розмірі 132526,26 гривень.

Представник відповідача в судове засідання
не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю в зв'язку з
великою завантаженістю, при вирішенні спору покладається на думку суду.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов обґрунтованим
і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Право на одержання виплати одноразової
грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовця встановлене статтею 41
Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» №2232-ХII в
редакції від 01.01.2007 року, де вказано, що виплата одноразової грошової
допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців здійснюється
в порядку і на умовах, встановлених Законом України “Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України “Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону
№328-V від 03.11.2006 року у разі поранення (контузії, травми або каліцтва),
заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов'язків військової
служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби
або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення
цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в
період проходження військової служби йому виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою
в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Закону України «Про внесення
до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту
військовослужбовців» від 03.11.2006 року №328-V у прикінцевих положеннях
встановлено: Кабінету Міністрів України у шестимісячний термін з дня набрання
чинності цим Законом розробити нормативно-правові акти, що випливають із цього
Закону; привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України №284
від 21.02.2007 року (далі-Постанова КМУ №284) затверджений «Порядок та умови
призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті)
каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених
з військової служби, що сталися у 2006 році».

Порядок призначення і виплати одноразової
грошової допомоги військовослужбовцям, що отримали інвалідність до 2006 року ні
одним нормативно-правовим актом, який повинен був відповідати вимогам пункту 2
статті 16 Закону України «Про соціальний
і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на даний час не
встановлений.

Статтею 2 Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлена заборона
обмежень прав військовослужбовців, ніхто не вправі обмежувати
військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених
законодавством України.

Нормативно-правові акти органів державної
влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги військовослужбовців
та членів їх сімей є недійсні.

У відповідності до статей 1, 2 Закону
України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей» , які встановлюють гарантії соціального і правового захисту
військовослужбовців та членів їх сімей, військовослужбовці користуються усіма
правами і свободами людини і громадянина. Гарантії цих прав і свобод закріплені
в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей
встановлених цим та іншими законами. У зв'язку з особливим характером
військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям
надаються визначені законом пільги. Гарантії та компенсації, які не можуть бути
скасовані чи призупинені без їх рівноцінної заміни.

Статтею 17 Конституції України передбачено
забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на
службі у Збройних Силах України.

Статтею 16 Закону України „ Про Збройні
Сили України ” встановлено, що соціальний і правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей здійснюється відповідно до Закону України “Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та інших
нормативно-правових актів.

Право позивача на призначення та виплату
одноразової грошової допомоги встановлене пунктом 2 статті 16 Закону України
„Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей ” у
разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю
під час виконання ним обов'язків військової служби, а також інвалідності, що
настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три
місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але
внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період
проходження військової служби йому виплачується одноразова грошова допомога в
розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою.

Відповідно до статті 3 Закону України „
Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей ” сфера
дії цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами
внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, чи
внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов'язаного з
проходженням військової служби.

Позивачу, висновком МСЕК встановлено другу
групу інвалідності внаслідок захворювання пов'язаного з проходженням військової
служби.

Відповідно до «Положення про порядок
виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України»,
затвердженого наказом Міністра оборони України від 05.03.01 №75, грошове
забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового
звання, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов
військової служби. Воно складається з окладів грошового утримання та додаткових
видів грошового забезпечення.

Як інвалід 2-ої групи внаслідок
захворювання отриманого під час проходження військової служби та виконання
обов'язків військової служби, позивач має право на отримання одноразової
грошової допомоги в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою
посадою.

Підпунктом 3 пункту 2 Постанови КМУ №284
інвалідам 2 групи виплачується грошова допомога у розмірі 54-місячного
грошового забезпечення.

Судом встановлено, що згідно довідки
Одеського обласного військового комісаріату від 24.03.2008 року грошове
забезпечення позивача за останньою посадою складає 2454,19 гривні.

Отже, одноразова грошова допомога у
розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою позивача,
складає 132526,26 гривні.

Відповідно до ч.2. ст.9 Закону України
«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»
одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) каліцтва або інвалідності
військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби
належить до складу грошового забезпечення.

Суд, приймаючи до уваги вимоги ст. 16
Закону України «Про Збройні Сили України». ст. ст. 8, 17, 22, і 48 Конституції
України, вважає вимоги позивача обґрунтованими і керуючись роз'ясненням пункту
2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 1 листопада 1996 року «Про
застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» про те, що суди при
розгляді конкретних справ мають право оцінювати зміст любого закону чи іншого
нормативно-правового акту з точки зору їх відповідності Конституції України і у
всіх необхідних випадках застосовувати її як акт прямої дії, а також те, що суд
безпосередньо застосовує Конституцію України у випадку, коли закон, прийнятий
після введення в дію Конституції суперечить їй.

Керуючись статтями
17, 55, 92 Конституції України, статтею 16 Закону України „Про Збройні Сили
України" статтею 41 Закону України „Про військовий обов'язок і військову
службу" №2232-ХИ в редакції від 01,01.2007 року, статтею 1-2, 2, 3,
пунктом 2 статті 16 Закону України „Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону №328-V від
03.11,2006 „Положенням про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям
Збройних Сил України", затвердженого наказом Міністра оборони України від
05.03.01 №75, статтями, ст.ст. 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити.

Стягнути з Штабу Південного оперативного
командування на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, що належить до
складу грошового забезпечення у розмірі 132526 (сто тридцять дві тисячі
п'ятьсот дев'ять) гривень 26 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського
апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд міста Одеси
шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
проголошення постанови та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження, або в термін десяти днів з дня
проголошення, без подання попередньої заяви про оскарження.

Суддя