Справа № 2а-1032007
Суддя: Нікандрова C.O.
Дата ухвалення: 2007-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-103 2007 року
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02 липня 2007 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

Головуючого - судді Нікандрової C.O.

при секретарі Пастернак О.М.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василівка
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до територіального управління
головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Запорізькій
області, Головної державної інспекції на автомобільному транспорті про
оскарження дій та постанов про застосування фінансових санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом до територіального управління головної
державної інспекції на автомобільному транспорті в Запорізькій області про
оскарження дій та постанов про застосування фінансових санкцій, позов
мотивувала, тим, що 04.11.2006 року вона придбала автобус „Mersedes-Benz-308"
2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який 07.11.2006 року зареєструвала на себе в МРЕВ ДАІ
Василівського району. 17.11.2005 року вона разом з чоловіком, який має право
керування зазначеним транспортним засобом і перебував за кермом, за вказаному
автобусі їхали з м. Дніпрорудне в с. Мала Білозірка у власних справах та були зупинені працівниками ДАІ, які
перевірили документи у її чоловіка і неї, на чоловіка ОСОБА_3. склали протокол
про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП. В середині
грудня вона отримала по пошті копію постанови територіального управління головної
державної інспекції на автомобільному транспорті в Запорізькій області від
22.11.2006 року про застосування фінансових санкцій, передбачених п.3 ст.60
Закону України „Про автомобільний транспорт" в сумі 1700 грн. Позивач
вказує, що жодного протоколу чи акту про порушення відносно неї не складалося,
вона не запрошувалася для участі в розгляді питання про застосування фінансових
санкцій. 19.12.2006 року працівниками ДАІ повторно складений протокол про
адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3., передбачене ст.164 КУпАП,
після чого вона була викликана територіальним управлінням, де написала
пояснення, що належний їй автомобіль ні вона ні її чоловік не використовують з
комерційною метою, а лише в особистих цілях. 21.01.2007 року позивач отримала
по пошті постанову територіального управління головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в Запорізькій області від 27.12.2006 року про
застосування до неї фінансових санкцій, передбачених п.3 ст.60 Закону України
„Про автомобільний транспорт" в сумі 1700 грн. Вважає вищевикладені
постанови територіального управління незаконними з огляду на те, що відносно
неї не складалися протоколи про адміністративне правопорушення та акти про
порушення, протокол про адміністративне правопорушення складений відносно її
чоловіка, який здійснює керування автомобілем на підставі відповідної
довіреності. Передача на законних підставах права керування транспортним
засобом не створює для позивача відповідальність за порушення, які допущені її
чоловіком. Документи, які складені працівниками ДАІ відносно її чоловіка
ОСОБА_3. про адміністративне правопорушення містять невідповідності, зокрема: в
протоколі огляду від 17.11.2006 року за участю понятих вказано, що автомобіль
здійснював грузоперевезення, а в протоколі від 17.11.2006 року вказано, що
здійснювалися перевезення пасажирів. Оспорюванні постанови винесені щодо неї як
суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, в той час коли позивач не
займається підприємницькою діяльністю. При розгляді питання про застосування
фінансових санкцій щодо

2

позивача вона не
викликалася для дачі пояснень. Позивач не здійснювала порушення, передбачені
ст.39 Закону України „Про автомобільний транспорт" тому, що не здійснювала
перевезення пасажирів та вантажів. Крім того, позивач просить суд вирішити
питання про стягнення відповідача моральної шкоди в сумі 3000 грн. у зв'язку з
порушенням її прав.

Ухвалою Василівського районного суду від 11.04.2007 року вирішено питання
про залучення до участі у справі як відповідача Головну державну інспекцію на
автомобільному транспорті.

В
судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримали з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача - Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті та територіального управління головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в Запорізькій області, в судове засідання не
з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином,
про причини неявки не суду не сповістив, тому відповідно до ч.2 ст.128 КАС
України у зв'язку з неприбуттям в судове засідання та неповідомлення про
причини неприбуття суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого
про судовий розгляд справи судом винесена ухвала про розгляд справи без участі
представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши надані позивачем та представником відповідача документи і
матеріали, заслухавши пояснення учасників процесу, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно
оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив:

Згідно
зі ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за
позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог.

Відповідно
до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно
до п.1 ч.1 ст.17 КАС України на спори фізичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії) поширюється компетенція адміністративних судів.

Відповідно
до п.7 ч.1 ст.3 КАС України суб'єкт владних повноважень - це орган державної
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства,
в тому числі на виконання делегованих функцій.

Згідно
ч.4 ст.60 Закону України „Про автомобільний транспорт" від імені
центрального органу виконавчої влади з питань автомобільного транспорту
розглядати справи про стягнення у вигляді штрафів за порушення, викладені у цій
статті, мають право посадові особи урядового органу державного управління з
питань контролю на автомобільному транспорті.

Постановою
Кабінету Міністрів України №1190 від 08.09.2004 року утворена Головна державна
інспекція на автомобільному транспорті, яка є урядовим органом державного
управління у складі Міністерства транспорту та зв'язку України, на яку
покладені функції здійснення державного контрою за додержанням суб'єктами
господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту.

Наказом
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті №1/ТО від 28.02.2005
року на місцях створені територіальні органи Головавтоінспекції без статусу
юридичної особи. Положенням про територіальні органи Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті, затв. наказом №888 від 14.12.2005 року
Міністерства транспорту та зв'язку України, передбачені повноваження
територіальних управлінь Головної автомобільної інспекції на автомобільному
транспорті в областях, зокрема: п.5 здійснення державного контролю за
виконанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері
автомобільного транспорту загального користування, правил перевезення пасажирів
і вантажів; дотриманням вимог нормативно-правових актів, стандартів і норм, що
регулюють перевезення автомобільним транспортом.

Таким
чином, Головна державна інспекція на автомобільному транспорті та її орган -
Територіальне управління Головавтоінспекції у Запорізькій області є суб'єктом
владних повноважень.

3

Процедура
здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які
провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про
автомобільний транспорт, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток
визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті,
затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року.

Згідно п.п.15,20 Порядку під час проведення рейдової перевірки
перевіряється наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України „Про
автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюється
перевезення пасажирів, а виявлені під час перевірки порушення вимог
законодавства щодо перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті.

На
підставі п.26 Порядку справа про порушення розглядається в присутності
уповноваженої особи суб'єкта господарювання, який повідомляється про час і
місце розгляду справи про порушення під розписку чи рекомендованим листом із
повідомленням.

Відповідно
до п.27 Порядку за наявності підстав керівник органу державного контролю або
його заступник виносить постанову про застосування фінансових санкцій.

Згідно з вимогами ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно,
зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких
спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі
прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно
до ст.104 КАС України умовою визнання неправомірним рішення є порушення у
зв'язку з його прийняттям прав, свобод та охоронюваних інтересів позивача у
справі у сфері публічно-правових відносин.

4.2
ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно,
обов'язок щодо доказування правомірності постанов про застосування до позивача
фінансових санкції покладається на відповідача.

Ст.39
Закону України „Про автомобільний транспорт" передбачає, що автомобільні
перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські
перевезення, зокрема: документи на перевезення пасажирів автобусами для власних
потреб: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання
автобуса на законних підставах, список пасажирів, яких перевозять, завірений
підписом перевізника та печаткою, інші документи, передбачені законодавством
України; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні
документи на автобус, дорожній лист, список пасажирів, яких перевозять,
завірений підписом перевізника та печаткою, інші документи, передбачені
законодавством України. Наявність інших документів на здійснення перевезення
пасажирів для власних потреб, зокрема - ліцензії на право перевезення
пасажирів, законом не передбачено.

Згідно
п.2 ч.1 ст.60 Закону України „Про автомобільний транспорт" за порушення
законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються
санкції за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

П.17 ч.1
ст.1 Закону України „Про автомобільний транспорт" визначає, що
автомобільним перевізником є фізична або юридична особа, яка здійснює на
комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів
транспортними засобами.

4

Ст.1 Закону України „Про ліцензування певних видів господарської
діяльності" суб'єкт господарювання визначений як зареєстрована в
установленому законодавством порядку юридична особа незалежно від її
організаційно-правової форми та форми власності, яка провадить господарську
діяльність, крім органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а
також фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності.

В
судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_4. /згідно свідоцтва про
реєстрацію шлюбу від 08.12.2006 року на момент звернення до суду ОСОБА_1./ є
власником транспортного засобу „Mersedes-Benz-308" 2002 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, що підтверджується реєстраційним талоном на ТЗ, виданим МРЕВ ДАІ
Василівського РВ УМВС в Запорізькій області 07.11.2006 року, терміном дії до 07.11.2007
року.

17.11.2006
року зазначений транспортний засіб, в якому перебували позивач разом зі своїм
чоловіком ОСОБА_3, зупинений працівниками ДАІ та СОБНОТ Енергодарського ВПМ УПМ
ДПА у Запорізькій області стосовно ОСОБА_3 складений протокол про адміністративне
правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, де вказувалося, що він з 10.11.
по 17.11.2006 року на власному автомобілі „Mersedes-Benz-308", реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснював
перевезення пасажирів не маючи відповідних документів на право зайняття даним
видом діяльності - ліцензії на перевезення пасажирів.

При цьому будь-яких протоколів і актів на позивача
ОСОБА_4. /ОСОБА_1/ не складалося.

Постановою про застосування до суб'єкта підприємницької діяльності
фінансових санкцій №036793 від 22.11.2006 року начальник територіального
управління Головавтоінспекції в Запорізькій області ОСОБА_5 розглянув матеріали
справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та застосував до
ОСОБА_4 фінансові санкції, передбачені абз.3 ст.60 Закону України „Про
автомобільний транспорт" в сумі 1700 грн.

Постановою
про застосування до суб'єкта підприємницької діяльності фінансових санкцій
№000673 від 22.11.2006 року в.о. начальника територіального управління
Головавтоінспекції в Запорізькій області ОСОБА_6. розглянув матеріали справи
про порушення законодавства про автомобільний транспорт та застосував до
ОСОБА_4 фінансові санкції, передбачені абз.3 ст.60 Закону України „Про
автомобільний транспорт" в сумі 1700 грн.

Відповідно
довідки з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності станом на 06.03.2007 року позивач ОСОБА_4.
/ОСОБА_1/, ідентифікаційний код НОМЕР_1, як суб'єкт підприємницької діяльності
не зареєстрована.

На
підставі частин 4,6 ст.71 КАС України суб'єкт владних повноважень повинен
надати всі наявні у нього документи та матеріали, у разі невиконання цього
обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали, а у разі ненадання
доказів на пропозицію суду, справа вирішується на підставі наявних в ній доказів.
При ухваленні постанови у справі суд обмежився лише доказами, наданими
позивачем, оскільки матеріали перевірки щодо ОСОБА_1 на запит суду відповідачем
не надані. Таким чином, відповідач мав можливість неодноразово реалізувати свої
процесуальні права з надання доказів в обґрунтування своїх заперечень проти
позову. Небажання відповідача подавати докази в обґрунтування своїх заперечень,
надає суду право при розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем.

Проаналізувавши
матеріали справи, пояснення учасників судового розгляду, вимоги чинного
законодавства, суд прийшов до висновку, що незважаючи на не, що оспорюванні
постанови прийняті відповідно до визначених законом повноважень територіальних
управлінь Головавтоінспекції, позовні вимоги в частині скасування постанов про
застосування до суб'єкта підприємницької діяльності фінансових санкцій №036793
від 22.11.2006 року, №000673 від 22.11.2006 року відносно ОСОБА_4. /ОСОБА_1/
підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження
що позивач є суб'єктом підприємницької діяльності, здійснює господарську
діяльності в сфері автомобільних перевезень, та нею порушено законодавство про
автомобільний транспорт, крім того, чинним законодавством не передбачено
необхідність отримання ліцензії на здійснення перевезень для власних потреб.
Зважаючи на викладене, застосування до позивача фінансових санкцій,
передбачених п.2 ч.1 ст.60 Закону України „Про автомобільний транспорт", є
необґрунтованим, тобто прийнятим без урахування обставин, що мали значення для
прийняття

5

рішення про застосування фінансових санкцій, у зв'язку з цим зазначені
постанови порушують права та охоронювані законом інтереси позивача.

Згідно
статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок
держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади,
органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні
ними своїх повноважень.

Відповідно
до ст.23 ЦК
України особа має право на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болі
та стражданнях у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; душевних
стражданнях, спричинених протиправною поведінкою відносно самої особи, членів
її сім'ї або близьких родичів, тощо; душевних стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі,
гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Вирішуючи
питання про обґрунтованість вимог про стягнення моральної шкоди на користь
позивача, суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині,
оскільки в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що у зв'язку з
винесенням відносно позивача оспорюваних постанов вона зазнала моральної шкоди.

Відповідно до ст.90 КАС України заявлені вимоги про стягнення з державного
бюджету суми сплачених позивачем витрат на правову допомогу не підлягають
задоволенню, оскільки граничний розмір компенсації на правову допомогу не
встановлений законом.

Відповідно
до ст.94 КАС України витрати, пов'язані з розглядом справи відносяться за
рахунок держави.

Керуючись ст. 19,65 Конституції України, Законом України „Про автомобільний
транспорт", ст.ст.11,71,94,99,100,104,160-163,167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов
ОСОБА_1 до територіального управління головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в Запорізькій області, Головної державної інспекції
на автомобільному транспорті про оскарження дій та постанов про застосування
фінансових санкцій -задовольнити.

Визнати
дії начальника територіального управління Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в Запорізькій області щодо застосування фінансових
санкцій до позивача неправомірними.

Постанову
територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті в Запорізькій області №036793 від 22.11.2006 року про застосування
фінансових санкцій до ОСОБА_4. в розмірі 1700 гривень - скасувати.

Постанову
територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті в Запорізькій області №000673 від 27.12.2006 року про застосування
фінансових санкцій до ОСОБА_4. в розмірі 1700 гривень - скасувати.

Стягнути
з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 3,40 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова складена і підписана в повному обсязі 6 липня
2007 року.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження подано не було.

Постанова
суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через
Василівський районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження
протягом десяти днів з дати її проголошення і поданням після цього апеляційної
скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, з
подачею її копії до апеляційного суду або в порядку ч.5 ст.186 КАС України.