Справа № 2-а-51/07
Суддя: Пахоменко О.Г.
Дата ухвалення: 2007-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-51 2007р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
вересня 2007 року Енергодарський
міський суд

Запорізької
області

у складі
головуючого судді: Пахоменко О.Г.,

при
секретарі: Живогляд
Ю.В.,

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в м.
Енергодар адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до апеляційного суду
Дніпропетровської області, про визнання
неправомірними дій суб'єкта владних повноважень та його зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

20.03.2005
року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду України зі скаргою на неправомірні
дії апеляційного суду Дніпропетровської області (т.1 а.с. 74-76).

Зазначена
скарга 04.05.2005 року Верховним Судом України направлена до Енергодарського
міського суду Запорізької області для вирішення питання про прийняття та її
розгляду (т.1 а.с. 4).

В скарзі
ОСОБА_1 зазначала, що 07.03.2005 року
вона звернулася до судової палати з кримінальних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області зі скаргою на дії прокуратури Дніпропетровської
області, прокуратури м. Дніпропетровськ та прокуратури Жовтневого
району м. Дніпропетровськ, які вона вважала корупційними та злочинними
(т.1 а.с. 25-30).

Але на
свою скаргу ОСОБА_1 отримала супроводжувальний лист за підписом виконуючої
обов'язки голови судової палати з кримінальних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області Некрасової Л.Я. про повернення її скарги з доданими
документами, де зазначалось, що розгляд скарги не належить до компетенції
апеляційного суду (т.1 а.с. 24).

Вважаючи
ці дії незаконними, ОСОБА_1 просила суд
визнати дії апеляційного суду Дніпропетровської області неправомірними, а відмову у прийнятті скарги -безпідставною.
Просила також зобов'язати апеляційний суд Дніпропетровської області усунути
допущене порушення її конституційного права та прийняття її вищезазначеної
скарги від 07.03.2005 року до розгляду.

Постановою
Енергодарського міського суду Запорізької області від 19.12.2005 року скаргу
ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірними дії апеляційного суду
Дніпропетровської області щодо повернення скарги ОСОБА_1. супроводжувальним
листом. Зобов'язано апеляційний суд
Дніпропетровської області прийняти скаргу ОСОБА_1 на неправомірні корупційні
дії органів прокуратури м.
Дніпропетровськ для прийняття рішення відповідно до вимог ст. 97 КПК України (т.1 а.с. 174).

Постановою
колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області
від 12.04.2006 року апеляційна скарга апеляційного суду Дніпропетровської
області задоволена і скасована постанова по цій справі Енергодарського міського
суду Запорізької області від 19.12.2005 року. Крім того, цією ж постановою апеляційного суду
Запорізької області ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_1. в задоволені
заявлених вимог (т.1 а.с. 247, 267).

Ухвалою
колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 21.03.2007 року, касаційна скарга ОСОБА_1 задоволена
частково, скасовано постанови
Енергодарського міського суду Запорізької області від 19.12.2005 року та
апеляційного суду Запорізької області
від 12.04.2006 року і справу за скаргою ОСОБА_1

З урахуванням
вимог по зазначеній вище ухвалі Вищого адміністративного суду України, ухвалою від 16.07.2007 року Енергодарський
міським судом запропоновано ОСОБА_1. уточнити свої вимоги відповідно до вимог ст.
ст. 3, 17, 106 КАС України (т.2 а.с. 1).

На
попередні судові засідання, призначені
на 27.07.2007р., 10.08.2007р. та
22.08.2007р., а також на судові
засідання від 07.09.2007р. і 20.09.2007р.,
сторони по справі не з'явилися,
надсилаючи заяви про перенесення попереднього судового засідання та про
розгляд справи у їх відсутність (т.2 а.с. 7-13,
29, 31, 36).

Крім
того, 07.08.2007 року до Енергодарського
міського суду Запорізької області від заявника ОСОБА_1 надійшов уточнюючий
адміністративний позов (т.2 а.с. 14) на неправомірні дії апеляційного суду
Дніпропетровської області, згідно до
яких заявник просила:

1.
Визнати дії апеляційного суду Дніпропетровської області
неправомірними в частині безпідставної відмови в прийнятті скарги ОСОБА_1, поданої у порядку звернення за судовим
захистом, на неправомірні корупційні
діяння органів прокуратури Дніпропетровської області, міста Дніпропетровськ та Жовтневого району
м. Дніпропетровськ до судового розгляду
та безпідставного повернення матеріалів скарги необгрунтованим формальним листом
- відпискою № 11-3813 від 16.03.2005р.,
яку не можна визнати мотивованою ухвалою суду.

2.
Визнати, що
апеляційним судом Дніпропетровської області не дотримано процедури
реагування, передбаченої ст.
ст. 123, 132, п.7
ст. 136, 248-4 ЦПК України 1963
року (на момент звернення до суду), на
скаргу ОСОБА_1, оскільки апеляційний суд
не направив скаргу за підсудністю до будь-якого місцевого суду у порядку ЦПК
(прокуратура Жовтневого району - Жовтневий районний суд, прокуратура міста Дніпропетровськ -
Бабушкінський райсуд, прокуратура Дніпропетровської області -Жовтневий районний
суд).

3.
Визнати, що
апеляційним судом Дніпропетровської області не дотримано процедури
реагування, передбаченої ст. 97 КПК України, на скаргу ОСОБА_1, оскільки апеляційний суд і сам не прийняв
скаргу до провадження, і не направив до
правоохоронних органів.

4.
Визнати, що
апеляційним судом Дніпропетровської області не дотримано процедури
реагування, передбаченої ст. 10 Закону України „Про боротьбу з
корупцією", на скаргу ОСОБА_1, оскільки апеляційний суд не спрямував цю
скаргу за належністю.

5.
Визнати відповідь з апеляційного суду Дніпропетровської
області № 11-3813 від 16.03.2005р.,
надану на скаргу, подану до суду
у порядку звернення за судовим захистом,
необгрунтованою, „куцою" та
такою, що не відповідає:

·
Рішенню Конституційного Суду. України від 7 травня 2002
року № 8-рп/2002;

·
ст. 15 Закону
України „Про звернення громадян";

* п.2 Указу Президента „Про
додаткові заходи щодо забезпечення реалізації

громадянами конституційного права на звернення" від 13 серпня 2002
року № 700/2002.

6. Зобов'язати апеляційний суд
Дніпропетровської області усунути допущене

порушення конституційного права ОСОБА_1 на звернення за судовим захистом,

прийняти скаргу від 07.03.2005р. на неправомірні корупційні діяння органів
прокуратури

Дніпропетровської області, міста
Дніпропетровськ та Жовтневого району м.

Дніпропетровськ та спрямувати цю скаргу до правоохоронних органів для
здійснення

перевірки наведених в скарзі відомостей та вжиття у подальшому відповідних
заходів

реагування (т.2 а.с. 14).

У
обгрунтування своїх вимог заявник ОСОБА_1 зазначила, що 07.03.2005 року вона звернулася до судової
палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області зі
скаргою на корупційні діяння органів прокуратури Дніпропетровської
області, прокуратури м. Дніпропетровськ та прокуратури Жовтневого
району м. Дніпропетровськ. Вважає, що фактично нею подана скарга є повідомленням
про скоєння злочину.

18.03.2005
року вона одержала листа № 11-3813 від 16.03.2005 року за підписом виконуючої
на той час обов'язки заступника голови апеляційного суду Дніпропетровської

3

Вважає, що саме таку управлінську дію - повернення її
(ОСОБА_1) скарги, посадова особа
апеляційного суду Дніпропетровської області,
як органу державної судової влади,
Некрасова Л.Я.
мотивувала тим, що розгляд питань щодо
неправомірних корупційних діянь органів прокуратури' не належить до компетенції
апеляційного суду Дніпропетровської області.

Вважає, що оскаржувана відповідь № 11-3813 від
16.03.2005 року за підписом Некрасової Л.Я. - не судді, а особи,
вповноваженої виконувати управлінські функції, ущемляла її права та законні інтереси і
суперечила статтям 124, 22, 64, 55
Конституції України, статтям 4, 132 ч.1 ЦПК України 1963 року, статті 1, 2,
10 Закону України „Про боротьбу з корупцією", не відповідала Рішенню Конституційного Суду
України від 07.05.2002 року № 8-рн/2002,
статтям 7, 14, 15, 24
Закону України „Про звернення громадян",
пункту 2 Указу Президента України від 13.08.2002 року № 700/2002 „Про
додаткові заходи щодо забезпечення реалізації громадянами конституційного права
на звернення".

На думку
ОСОБА_1, зазначеними порушеннями
посадова особа Некрасова
Л.Я., як виконуюча обов'язки голови
судової палати апеляційного суду, своїм
листом перешкоджала в реалізації її (ОСОБА_1) права доступу до суду та
відповідно унеможливлювала оскарження процесуального документа у встановленому
на той час порядку до касаційної судової ланки , - Верховного Суду України, оскільки такий документ взагалі не виносився.

Вважає, що своїми діями вказаною посадовою особою не
дотримано процедури реагування на скаргу ОСОБА_1, передбаченої
ст. ст. 123, 132,
п.7 ст. 136, 248-4 ЦПК України 1963 року (на момент звернення
до суду), ст. 97 КПК України і ст. 10 Закону України „Про боротьбу з
корупцією", оскільки апеляційний
суд не направив скаргу за підсудністю до будь-якого місцевого суду у порядку
ЦПК, сам (апеляційний суд) не прийняв
скаргу до свого провадження і не направив її до правоохоронних органів або не
спрямував цю скаргу за належністю.* На підставі зазначеного, просила її вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Також, 21.08.2007 року від відповідача по справі -
апеляційного суду Дніпропетровської області до Енергодарського міського суду
Запорізької області надійшли письмові заперечення проти адміністративного
позову ОСОБА_1, в яких він просить у
задоволенні вимог останньої відмовити у повному обсязі (т.2 а.с. 42).

У
обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що ним не заперечуються факти того, що скарга позивача з приводу корупційних
діянь органів прокуратури поверталася з додатками їй Некрасовою Л.Я., яка виконувала обов'язки голови судової
палати у кримінальних справах - заступника голови апеляційного суду.

Разом з
тим підкреслює, що заявник у своїй заяві
не зазначав про необхідність порушення саме кримінальної справи і прийняття
заяви про злочин. Звертає увагу на протиріччя у уточнюючому адміністративному
позову ОСОБА_1, де остання оскаржує дії
не судді, а посадової особи, яка виконувала управлінські функції, але при цьому зазначає як на підстави позову
не процесуальна діяльність посадової особи і способом захисту порушених прав -
прийняття процесуального рішення. Тим самим вважає, позивач не обґрунтувала підстави звернення з
адміністративним позовом і предмет оскарження.

Крім
того зазначив, оскільки звернення
позивача за формою не відповідало встановленим законом вимогам щодо вчинення
процесуальної дії чи то в порядку кримінального судочинства, чи то в порядку цивільного судочинства, то відсутні підстави для прийняття з цього
приводу будь-якого процесуального рішення відповідачем.

Посилаючись
на статті 4, 10, 12 Закону України „Про боротьбу з
корупцією", вважає, що зазначені норми не передбачають для
суду, а тим більш суду апеляційної
інстанції, повноважень вирішувати
питання про порушення провадження у такій справі про адміністративне
правопорушення чи поза судового розгляду порушеної повноважним суб'єктом справи
приймати рішення про направлення за належністю матеріалів щодо непідлеглих
посадових осіб.

Таким чином, відповідач
вважає, з огляду на ст.
ст. 3, 19 Закону України „Про
звернення громадян", виконуюча
обов'язки заступника голови апеляційного суду Некрасова Л.Я. відповідно до ст. 7 цього Закону повернула скаргу позивачу
через незрозумілість змісту порушених питань і відсутність достатніх
даних, які необхідні, не допускаючи безпідставної передачі розгляду
скарги іншим органам, для прийняття
обгрунтованого рішення. Тим самим, за
думкою відповідача, ОСОБА_1 не навела і
не довела порушення її прав, у зв'язку з
чим у задоволенні її вимог необхідно повністю відмовити.

Дослідував
матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Як
вбачається із матеріалів справи,
09.03.2005 року до судової палати з кримінальних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області надійшла скарга ОСОБА_1 на неправомірні корупційні
діяння органів прокуратури м. Дніпропетровськ
та прокуратури Дніпропетровської області (т.1 а.с. 25-30).

За
змістом зазначена скарга містить повідомлення про корупційні дії та про
вчинення злочинів. Але на свою скаргу ОСОБА_1 отримала супроводжувальний лист
за підписом виконуючої обов'язки голови судової палати з кримінальних справ
апеляційного суду Дніпропетровської області Некрасової Л.Я. про повернення її
скарги з доданими документами, де
зазначалось, що розгляд скарги не
належить до компетенції апеляційного суду (т.1 а.с. 24), і про наявність даних фактів відповідачем не
заперечується (т.2 а.с. 42).

Частиною
3 статті 7 Закону України „Про звернення громадян" № 393 від 02.10.1996р.
з наступними змінами і доповненнями,
обумовлено, що якщо питання в
зверненні, порушені в одержаному органом
державної влади, місцевого
самоврядування, підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами
зверненні, не входять до їх
повноважень, воно в термін не більше п'яти
днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій
особі, про що повідомляється
громадянину, який подав звернення.

Відповідно
до ст. 10 Закону „Про боротьбу з
корупцією", введений в дію
Постановою Верховної Ради України № 357/95-ВР від 05.10.2005р. з наступними
змінами і доповненнями, керівники
державних підприємств, установ та
організацій чи їх структурних підрозділів у разі отримання інформації про
вчинення корупційного діяння, в межах
своєї компетенції зобов'язані вжити заходів до припинення таких діянь та
негайно повідомити про їх вчинення будь-який з державних органів, зазначених у пунктах „а", „а-1",
„б" і „г" статті 4 цього Закону, а саме - до Міністерства внутрішніх справ
України, податкової міліції, Служби безпеки України, органів прокуратури України або Військової
служби правопорядку у Збройних силах України.

Суд
критично відноситься до обґрунтування відповідача в частині поважності причини
повернення скарги ОСОБА_1. виконуючою обов'язки голови судової палати з
кримінальних справ апеляційного суду Некрасовою Л.Я. нібито через
незрозумілість змісту порушених питань і відсутності достатніх даних, оскільки як у описовій так і у резолютивній
частинах своєї скарги ОСОБА_1 прямо вказує про корупційні дії та про вчинення
злочинів.

Стаття
97 Кримінально-процесуального кодексу України покладає на прокурора, слідчого,
органи дізнання та суддю обов'язок прийняти заяву і повідомлення про
будь-які скоєнні або підготовлювані злочини. Вони повинні приймати такі заяви і
повідомлення по всіх справах, у тому
числі і по тим, що не відносяться до їх
компетенції. За змістом цієї норми закону вони не вправі відмовити в прийомі
заяви або повідомлення про злочин за мотивами недостатності даних, що повідомляються, або звертання не за належністю.

Крім
того, цією нормою обумовлено, що заява або повідомлення про злочин повинні
бути розглянуті не пізніше триденного терміну з дня їх надходження. Протягом
цього терміну необхідно прийняти рішення про порушення або про відмову у
порушенні кримінальної справи або про направлення заяви або повідомлення за
належністю звернення, про що виноситься
вмотивована постанова.

На думку
суду, таку постанову в зазначений термін
повинен був винести суддя судової палати з кримінальних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області,

прийнявши скаргу
ОСОБА_1 від 07.03.2005
року від свого
безпосереднього керівника -
виконуючої на той час обов'язки голови судової палати з кримінальних справ
цього ж апеляційного суду
Некрасової Л.Я., відповідно
до її
функціональних (управлінських) обов'язків.

У
відповідності до ст. 6 Конституції
України, суд є органом державної судової
влади, дії якої у відповідності до
Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2001 від 23.05.2001р. та №
8-рп/2002 від 07.05.2002р., ст. 55
Конституції України можуть бути оскарженими до суду, якщо такі дії не є процесуальними і
відносяться до управлінської діяльності.

Тому суд
вбачає, що дії виконуючої обов'язки
голови судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської
області Некрасової Л.Я. по поверненню ОСОБА_1. її скарги з доданими
документами, не є процесуальними, а тому можуть бути оскаржені до суду.

З огляду
на вищезазначене, суд вважає за
необхідне поновити порушене право ОСОБА_1 на звернення, зобов'язавши апеляційний суд
Дніпропетровської області прийняти її скаргу для подальшого вирішення питання
відповідно до вимог ст. 97 КПК України, ст. 10 Закону України „Про боротьбу з
корупцією" і ст. 7 Закону України
„Про звернення громадян".

У
відповідності до ч.2 ст. 1 і КАС України суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу,
і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі
позовних вимог тільки в разі, якщо це
необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Керуючись ст.
ст. 11, 69-71, 122,
158-164, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1задовольнити
частково.

Визнати
дії апеляційного суду Дніпропетровської області неправомірними в частині не
дотримання процедури реагування,
передбаченої ст. 97
Кримінально-процесуального кодексу України,
ст. 10 Закону України „Про боротьбу з корупцією" і ст. 7 Закону України „Про звернення
громадян", а саме - не прийняття
рішення про направлення за належністю скарги ОСОБА_1 від 07.03.2005 року, в якій містяться повідомлення про злочин та
корупційні діяння органів прокуратури Дніпропетровської області, міста Дніпропетровськ і Жовтневого району
м. Дніпропетровськ та безпідставного
повернення ОСОБА_1. матеріалів зазначеної скарги листом № 11-3813 від
16.03.2005 року.

Зобов'язати
апеляційний суд Дніпропетровської області усунути допущене порушення
конституційного права ОСОБА_1 на звернення громадян, прийняти її скаргу від 07.03.2005 року, в якій містяться повідомлення про злочин та
корупційні діяння органів прокуратури Дніпропетровської області, міста Дніпропетровськ і Жовтневого району
м. Дніпропетровськ та вирішити питання
про спрямування цієї скарги до правоохоронних органів для здійснення перевірки
наведених в скарзі відомостей та вжиття у подальшому відповідних заходів
реагування.

Решту вимог
оставити без задоволення.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня
складання постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження та апеляційної скарги.