Справа № 2а-25/2007
Суддя: Авраміді Т.С.
Дата ухвалення: 2007-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-25/
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2007 року Совєтський районний суд

Автономної Республіки Крим

у складі: головуючого - судді Авраміді Т.С.

при секретарі - Тріфонової С.O.

за участю: прокурора - Максимової О.Ю.

представника відповідача - Дейнега Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Совєтський Автономної Республіки Крим . адміністративну справу за позовною заявою прокурора Совєтського району
Автономної Республіки Крим на захист інтересів
ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Совєтської районної державної адміністрації Автономної Республіки Крим про визнання дій незаконними, покладення зобов'язання
поновити позивачу встановлені пільги та
стягнення моральної шкоди у розмірі 3000 гривень,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Совєтського району Автономної Республіки Крим звернувся до суду з адміністративним позовом на захист інтересів ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Совєтської районної державної адміністрації Автономної Республіки
Крим про визнання незаконними дії з приводу закриття ОСОБА_1 пільги, передбаченої ст. 12 п.6 Закону України «Про соціальний та
правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей», покладення зобов'язання на відповідача поновити встановлені пільги та стягнути моральну шкоду у розмірі 3000
гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1
знаходиться на обліку в УПЗН як особа, яка має • пільги як вдова
військовослужбовця, який помер при проходженні військової служби. 22 листопаду 2006 року на адресу домоуправління №4 та
Совєтського РЕМ відповідачем були направлені листи з вимогою закрити
пільгу ОСОБА_1 на 50% зниження плати за комунальні
послуги у зв'язку з відсутністю права на зазначені пільги. Але на думку
прокурора таке позбавлення пільг є незаконним,
оскільки позивач має свідоцтво, яке видано у встановленому порядку та підтверджує право позивача на зазначені пільги.
Прокурор вважає, що зазначеними діями відповідач
незаконно позбавив право на пільги, що негативно сказалося на її життєдіяльності, позивач переживала з цього приводу,
неодноразово зверталася до военкомату за роз'ясненнями, що займало її час. Все це призвело до
душевних страждань, тому просять стягнути з
відповідача моральну шкоду у розмірі 3000 гривень.

У судовому засіданні прокурор підтримала позовні вимоги та просила їх
задовольнити, посилаючись на обставини, викладені
в позовній заяві, просила визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Совєтської районної державної
адміністрації Автономної Республіки Крим з приводу закриття
ОСОБА_1 пільги, передбаченої ст. 12 п.5 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей» протиправними, зобов'язати відповідача поновити встановлені пільги
Гавриловій та стягнути на її користь моральну шкоду у розмірі 3000 гривень.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала заявлений в її інтересах прокурором
позов та просила його задовольнити, зазначив, що у зв'язку з незаконними діями
відповідача вона значний час не могла
користуватися пільгами, які встановлені їй законом. Крім того, була змушена сплатити вартість отриманих послуг у розмірі
100%, починаючи з 01.01.2006

2

року, отримавши
перерахунок за надані послуги від підприємств, які надавали послуги позивачу,
крім того, з 01.01.2007 року до теперішнього часу сплачує повну вартість отриманих послуг, що призвело до значних витрат,
оскільки позивач, окрім пенсії, доходів не має. Позивач переживала з
приводу припинення надання їй пільг та почувала себе пригніченою, вимушена була
звертатися в різні органи з приводу відновлення порушених прав, що займало її
час. Крім того, вона отримувала від Совєтського РЕМ попередження про припинення їй постачання енергії, у
зв'язку з чим нервувала доки не сплатила повну вартість отриманої енергії.

Представник
відповідача Управління праці та соціального захисту населення Совєтської
районної державної адміністрації АРК Дейнега Т.О. позов визнала частково,
пояснив, що дійсно позивача незаконно було позбавлено пільг, встановлених
законом, але причиною для позбавлення позивача пільг стало повідомлення
Військового комісаріату про те, що смерть чоловіка позивача сталася поза
службою, у зв'язку з чим до підприємств, які надають послуги позивачу, та
передають до управління списки осіб, які мають право на пільги, було направлено
листи про припинення пільги позивачу з 01 січня 2006 року, у зв'язку з чим
просило відкоригувати списки та зробити перерахунок, що було зроблено
підприємствами. Але на теперішній час пільги позивача поновлено, про що
направлено листи до організацій, які надають послуги Гаврил овій. Не
заперечує, що в даному випадку позивач перенесла моральних страждань, але
вважає що сума у 3000 гривень занадто велика та не знайшла свого підтвердження
у судовому засіданні.

Вислухав
пояснення позивача, прокурора, представника відповідача, дослідивши письмові
матеріали справи, суд встановив:

ОСОБА_1 є вдовою
ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 при проходженні військової служби. Позивач
після смерті чоловіка вдруге шлюб не укладала, тому підпадає під поняття «вдова
померлого військовослужбовця», у зв'язку з чим позивачу 03 березня 2003 року
військовим комісаріатом відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 28
травня 1993 року №379 "Про посвідчення на право користування пільгами
членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісті
під час проходження військової служби", якою передбачена видача
посвідчення батькам, дружині або чоловіку та дітям військовослужбовців,
підставою для видачі якого є документ, який підтверджує факт загибелі (смерті)
чи пропажі безвісти військовослужбовця, виданий військовим комісаріатом, видано
свідоцтво №000900, правомірність видачі якого підтверджено
повідомленням Військового комісаріату АРК від 20.06.2007 року №Та -123350, надісланого
на адресу суду. Зазначене свідоцтво підтверджує право позивача на пільги,
встановлені законом відповідно до п.5 ст.12 Закону України «Про соціальний та
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» як член сім'ї
військовослужбовця, який загинув (помер) чи
проправ без весті при проходженні служби, у розмірі 50% знижки плати за комунальні
послуги в жилих будинках усіх форм власності, на підставі чого позивач
перебуває на обліку як особа, яка має право на вищезазначені пільги, що
підтверджено повідомленням Управління праці та соціального захисту населення
Совєтської райдержадміністрації АР Крим від 17 серпня 2007 року №740/01-9 про
те, що позивач перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому
реєстрі осіб, які мають право на пільги з
01 січня 2006 року та по теперішній час з обліку позивача не знято.

Відповідно ст.ст.48,87 п. 9 Бюджетного кодексу України державні програми
соціальної допомоги, у тому числі надання передбачених законодавством пільг
здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно до
п.2 постанови Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 року "Про
затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення
заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок
субвенцій з державного бюджету" головні розпорядники коштів місцевих
бюджетів ведуть персоніфікований облік
одержувачів за видами пільг ветеранами військової служби.

Пунктом 2
Постанови Кабінету Міністрів від 04.03.2002 року № 256 "Про затвердження
Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій
з державного бюджету" передбачено, що головні розпорядники коштів місцевих
бюджетів

3

здійснюють розрахунки з
постачальниками послуг на підставі отриманих від них щомісячних звітів щодо
послуг наданих отримувачам, які мають право на відповідні пільги. Згідно до п.
10 Положення "Про єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають
право на пільги", який затверджено постановою Кабінету
Міністрів України № 117 від 29.01.2003 року підприємства та організації, що надають послуги, щомісячно до 25 числа
подають уповноваженому органу розрахунки,
щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці.

Управління праці та соціального захисту населення діє на підставі Положення
про управління, яке затверджене розпорядженням
Совєтської районної державної адміністрації АРК №84р від 14.03.2001 року та відповідно до п.4.13, п.10 зазначеного
Положення здійснює забезпечення цільового використання бюджетних асигнувань, передбачених
на соціальний захист населення, є юридичною
особою, самостійно здійснює виплати коштів, є суб'єктом . владних повноважень, та повинно в межах наданих повноважень надати
передбачену законодавством пільгу позивачу.

Позивачу дійсно з 01 січня 2006 року Управлінням труда та соціального
захисту населення Совєтської районної державної адміністрації Автономної
Республіки Крим на підставі листа військового
комісаріату АРК №ТА-108190; ТА-123350 від 03.11.2006 року 22 листопаду 2006 року було закрито пільгу на квартплату,
водопостачання та електроенергію у зв'язку з
тим, що вона не має права на пільги, про що Управлінням було складено листи та направлено на адресу підприємств, які надавали послуги
позивачу, що підтверджено наявними у матеріалах справи копіями листів Управління до
Домоуправління №4 від

22.11.2006 року за вих.№886/2 та Совєтського РЕМ від 22.11.2006 року за вих.№886/3, та про

закриття пільг повідомлено позивача листом від 23 січня 2007 року №40/01-9.

На підставі вищезазначених листів, які відповідачем було направлено в
організації, що надають послуги, ОСОБА_1 не було
включено до списків на надання пільг та їй було зроблено перерахунок за
отримані послуги з 01.01.2006 року без урахування 50% знижки та з

01.01.2007 року надавались послуги без урахування пільг, та
позивача не включено до списків

осіб, якім
надано пільги.

Вимоги ОСОБА_1 про визнання дій Управління труда
та соціального захисту населення Совєтської РДА з приводу
закриття їй пільги протиправними та покладення на відповідача обов'язку поновити встановлені пільги, стягнення моральної
шкоди підлягають задоволенню частково, оскільки судом встановлено, що
управлінням праці та соціального захисту населення Совєтської
районної державної адміністрації ОСОБА_1 було незаконно позбавлено пільг, що встановлено в судовому засіданні, але як
випливає з наданих відповідачем по справі документів:
листа Управління труда та соціального захисту населення Совєтської РДА від 15 серпня 2007 року №734/01-9 пільги, встановлені
позивачу відповідно до ст. 12 п.5 Закону України «Про
соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поновлено з 01 січня 2006 року, про що також свідчать
направлені листи відповідача на адресу організацій,
які надають послуги відповідачу, та наданих до відповідача відповідно Постанови Кабінету Міністрів від 04.03.2002
року № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків
місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з
державного бюджету" списку осіб на
надання пільг, в яких зазначено позивача, що свідчить про поновлення її прав на зазначені пільги, тому вимоги про покладення
зобов'язання на відповідача поновити ОСОБА_1 пільги
задоволенню не підлягають у зв'язку з добровільним
поновленням відповідачем прав позивача. Дії державного органу по припиненню надання пільг позивачу визнаються судом
протиправними.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача Управління праці та
соціального захисту населення Совєтської РДА
моральної шкоди, суд виходить з положень ст.21 КАС України, якою передбачено можливість розгляду в одному провадження вимоги
про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними діями суб'єкта владних
повноважень, оскільки вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа
має право звернутися до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та інтересу, при цьому способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання
незаконними рішення,

4

дій чи
бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим
або органу. місцевого самоврядування, їхніх посадових
та службових осіб, відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст.
1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Умовою відповідальності є неправомірне
рішення, дія, чи бездіяльність внаслідок яких завдано моральну шкоду.

Судом встановлено, що за результатами протиправних дій відповідача позивач
зазнала моральної шкоди, яка виразилася у нервових переживаннях та душевних
страждань з приводу винної поведінки відповідача, -
припинення надання пільг та призвело до змін у життєвих стосунках, та потребувало додаткових зусиль для організації свого життя,
оскільки позивач була вимушена неодноразово
звертатися до відповідача з приводу поновлення пільг та в інші органі за
вирішенням спірного питання, крім того, позивач тривалий час не отримувала
пільг, які встановлені законом для даної
категорії громадян члена сім'ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби.
Оскільки моральна шкода є безпосереднім
наслідком протиправної поведінки відповідача - управління праці та соціального захисту населення Совєтської районної державної
адміністрації АРК, який визнав, що остання заподіяна з
його вини, суд вважає доведеним факт заподіяння з вини відповідача моральної
шкоди та погоджується зі способом відшкодування шкоди, обраного позивачем
- грішми, відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою що неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.
Моральна шкода відшкодується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з її розміром. Згідно п.9
Пленуму Верховного суду України №4 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної шкоди» від 31 березня 1995 в редакції від 25 травня 2001 року розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру
та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з урахуванням
інших обставин, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунків. При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та справедливості.
Виходячи з зазначених положень, оскільки розмір моральної шкоди в сумі 3000 гривень, заявлений позивачем не знайшов свого
підтвердження, в судовому засіданні, враховуючи тривалість страждань
позивача та характеру правопорушення, а
також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає
доцільним визначити розмір моральної шкоди в сумі 800 гривень.

У відповідності до ст.87 КАС України з відповідача на користь держави
необхідно стягнути судовий збір.

На підставі викладеного, ст.ст.16,23,1167 ЦК України, ст. 12 п.5 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.9
Пленуму Верховного суду України №4 «Про
судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31 березня
1995 в редакції від 25 травня 2001 року, керуючись ст.ст.11, 21,160-163, 167 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Совєтської
районної державної адміністрації АР Крим з
приводу припинення надання пільг ОСОБА_1, надання
якіх передбачено ст. 12 п.5 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»
протиправними.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Совєтської
районної державної адміністрації АР Крим на
користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 800 (вісімсот) гривень.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

5

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Совєтської
районної державної адміністрації АР Крим (р/р
№0635 в УДК в АРК м. Сімферополь, МФО 824026) на користь держави судовий збір у розмірі 17
(сімнадцять) гривень.

Повний текст постанови складено відповідно до вимог ст.160 КАС України 27
серпня 2007 року.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через Совєтський районній суд
Автономної Республіки Крим шляхом подачі у десятиденний строк
з дня складення постанови в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її
копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.5 ст. 186 КАС України.

Постанова
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку, передбаченого для подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, та
двадцятиденного строку для подання апеляційної скарзі, який вираховується
з дня подачі заяви про апеляційне оскарження.