Справа № 2-а-5-864/07
Суддя: Алєйніков В.О.
Дата ухвалення: 2007-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 2-а-5-864/2007 року
Центральний районний суд м. Миколаєва
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2007
року

Центральний
районний суд міста Миколаєва

У
складі: головуючого - судді Алєйнікова В.О.

при
секретарі Гуковій
В.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського обласного військового
комісаріату, Головного Управління
Пенсійного Фонду України у Миколаївській області про захист соціальних прав

ВСТАНОВИВ

:

У березні
2007 року ОСОБА_1 звернулись до суду із позовами до Миколаївського обласного
військового комісаріату про зхист соціальних прав

Позивач
вказував, що є учасником бойових
дій, через що відповідно до частини 4
статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право
отримувати підвищення до пенсії у розмірі 150 відсотків мінімальної пенсії за
віком.

Проте, відповідач протягом 1999 - 2006 років
виплачував йому таке підвищення у меншому розмірі.

Посилаючись
про порушення своїх прав, позивач просив
стягнути з відповідача недоотриману у вказаний період суму підвищення до
пенсії.

Ухвалою
Центрального районного суду міста Миколаєва на підставі постанови Кабінету
Міністрів Украни від 2 листопада 2006 року «Про передачу органам Пенсійного
фонду України з функцій з призначення і виплати пенсії деяким категоріям
громадян» та

2

статті
99 Закону України від 19 грудня 2006 року «Про державний бюджет України на 2007
рік» до участі у справі за згаданими позовами,
як відповідач, притягнуте Головне
Управління Пенсійного Фонду України у Миколаївській області.

Під час судового
розгляду справи позивач позов підтримав.

Відповідачі
у судове засідання своїх представників не надіслали, про час та місце розгляду справи сповіщались належним
чином, до суду надіслали письмові
заперечення проти позову.

Після
виуховування сторін та перевірки матеріалів справи, суд дійшов такого.

І. Обставини справи.

Матеріалами
справи встановлено, та сторони не
заперечують проти того, що позивач проходив
службу у складі Збройних Сил України, зі
служби був звільнений та отримує пенсію на підставі Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб».

Він
також є особою, на яку розповсюджується
Закон України «Про соціальний статус ветеранів війни та гарантії їх соціального
захисту» в частині, що стосується
участників бойових дій, зокрема, частина 4 статті 12 згаданого Закону, що встановлює право на отримання підвищення
до пенсії..

Протягом
періоду з 1996 року й до жовтня 2003 року таке підвищення позивачу
виплачувалось у розмірі 24 грн. 93 коп. виходячи з вимог Постанови Кабінету
Міністрів України № 831 від 26 липня 1996року,
а в подальшому -у розмірі 29 грн. 87 коп. виходячі з вимог Постанов Кабінету
Міністрів України №№ 1350 від 27 серпня 2003 року та 1 від З січня 2002 року.

II. Норми
законодавства.

1. Відповідно до частини 4
статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року «Про

статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» учасникам
бойових дій пенсії

підвищуються в розмірі 150 процентів мінімальної пенсії за віком.

2. При цьому розмір
мінімальної пенсії за віком фактично востаннє

встановлювався Постановою Верховної Ради України № 49/96 - ВР від 20 лютого
1996

року «Про порядок введення в дію статей 10,
33. 34 Закону України «Про оплату праці» та

встановлення мінімального розміру пенсії за віком», якою,
з крахуванням пункту 5 Указу

Президента України «Про грошову реформу в Україні» цей показник
встановлювався у

сумі 15
грн.

3

3. Законом України від 15 липня
1999 року «Про підвищення мінімального розміру

пенсії» /за цим Законом він визначався у сумі 24 грн. 90 копійок/. Водноча
цей закон

обмежив застосування визначеної ним величини мінімальної пенсії за віком

правовідносинами, що виникають на
підставі Закону України «Про пенсійне

забезпечення».

Постановами
Кабінету Міністрів України ж:

·
№ 1686/2000 від 10 листопада 2000 року «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних виплат пенсіонерам», № 1686/2000 - збільшувався мінімальний розмір
пенсії, передбачений для обчислення трудових
пенсій за віком;

·
№ 741/2001 від 27 червня 2001 року «Про підвищення
розмірів пенсій, та інших соціальних
виплат пенсіонерам» - збільшувався розмір трудових пенсій;

·
№ 279/2002 від 13 березня 2002 року «Про підвищення
розмірів пенсій, призначених відповідно
до Закону України «Про пенсійне забезпечення»» та № 544/2003 від 15 квітня 2003
року «Про підвищення розмірів трудових пенсій» - збільшувався мінімальний
розмір пенсії, передбачений для
обчислення трудових пенсій;

9 липня 2003 року був прийнятий Закон України «Про
загальнообов'язкове

державне пенсійне страхування», який запровадив нові принципи, засади і механізми

функціонування
системи загальнообов'язкового державного пенсійного

страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій,
надання соціальних послуг /преамбула до Закону/. Цей Закон запровадив
нові терміни у сфері пенсійного забезпечення /стаття 1/, зокрема,
термін мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом. Використання ж терміну «мінімальна пенсія за
віком» цей Закон не передбачає взагалі.

4. Порядок пенсійного
забезпечення військовослужбовців /зокрема - позивачів/ є

передбаченим Законом України від 9 квітня 1992 року «Про пенсійне
забезпечення осіб,

звільнених з військової служби» /до 29 квітня 2006 року він мав назву «Про
пенсійне

забезпечення військовослужбовців,
осіб рядового та начальницького складу органів

Внутрішніх справ та деяких інших осіб»/.

Цей
закон передбачає особливості пенсійного забезпечення, зокрема,
осіб, які проходять службу у
Збройних Силах України. Таке є складовою комплексу організаційно-правових та
економічних заходів, спрямованих на
забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження
служби, так і після її закінчення. Ці
заходи вже враховують екстремальні умови праці,
пов'язані з постійним ризиком для життя і здоров'я /зокрема, під час участі у бойових діях/, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових,
фізичних, вольових та інших
якостей та спрямовані на компенсацію цього /рішення Конституційного Суду
України № 5/рп - 2002 від 20 березня 2002 року по справі щодо пільг, компенсацій і гарантій/.

За
такого законодавством осбливо врегульований порядок нарахування та виплати
пенсій, що передбачені згаданим Законом.

Так, згаданий закон поняття мінімальна пенсія за
віком не використовує.

Порядок
підвищень пенсійних виплат, що
здійснюються в межах правовідносин,
врегульованих саме Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких
інших осіб».

Зокема, підвищення виплат, що здійснюються у межах цих
правовідносин, є передбченим:

4

- пунктом 1 Постанови
Кабінету Міністрів України № 831 від 26 липня 1996 року «Про

підвищення розмірів пенсій,
призначених до 1 серпня 1996 р., та порядок

обчислення пенсій, що
призначаються після 1 серпня 1996 року»

пунктом
1 Постанови Кабінету Міністрів України № 831 від 26 липня 1996 року «Про
підвищення розмірів пенсій, призначених
до 1 серпня 1996 р., та порядок обчислення пенсій, що призначаються після 1 серпня 1996 року»

- Постановою Кабінету Міністрів
України № 1576 від 25 жовтня 2002 року «Про заходи

щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб

начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ»

пунктом
1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1350 від 27 серпня 2003 року «Про
підвищення рівня пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб»

III. Межі
спору.

Наведені
вище норми діючого законодавства дозволяють дійти висновку про те, що позивач фактично стверджує про
необхідність додатково розповсюдити на нього гарантії та компенсації, що передбачені для осіб, які потерпають від втрати
працездатності, безробіття або
відсутність достатніх засобів для існування,
через що потребують захиту від суспільства.

IV. Право.

Оцінка обставин
спору дозволяє дійти такого.

По-перше, розпвсюдження на позивача гарантій та
компенсацій, передбачених для
малозабезпечених верств населення,
суперечить логіці діючого законодавства /рішення № 20-рп/2004 року у
справі про зупинення дії або обмеження пільг,
компенсацій і гарантій/.

Воно
також вочевидь суперечить здоровому глузду,
оскільки об'єктивні підстави для віднесення позивача до категорії
соціально вразливих верств населння є відсутніми.

По-друге, не є обгрунтовними посилання позивача про
те, що відповідачі своїми діями звузили
зміст його прав та свобод, зменшивши
розмір наданих йому благ.

Так, як вказано у абзаці 2 пункту 4 розділу II
цього рішення, законодавство, що регулює пенсійні правовідносини
позивачів, вже враховує необхідність
його особливого правового захисту.

Позивач
ж фактично наполягає на необхідності вдруге врахувати ці особливості, що не є доречним.

По-третє, фактична зміна за судовим рішенням порядку
соціального захисту позивача призведе до порушення принципу забезпечення
реалізації справедливої державної соціальної політики та, з урахуванням джерела виплат, про які просить позивач /надходжень
Пенсійного Фонду України від зборів з населення/ - до безпідставного збільшення
соціальних благ військових пенсіонерів за рахунок інших /в тому числі -соціально
вразливих/ верств населення.

5

IV. Вирішення
спору.

Наведене у
попередніх розділах цього рішення дозволяє дійти висновку про необхідінсть
відмови у позові.

Керуючись ст.
ст. 9, 11,
158-163 КАСУ, суд, -

ПОСТАНОВИВ

У задоволенні
позову ОСОБА_1 до Миколаївського обласного військового комісаріату, Головного Управління Пенсійного Фонду України
у Миколаївській області про захист соціальних прав -

ВІДМОВИТИ

Постанова може
бути оскарженою до Одеського апеляційного адміністративного суду через
Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 10 днів.

СУДДЯ АЛЄЙНІКОВ В.О.