Справа № 2а-7510/08
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2008-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-7510/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

м. Харків

Харківський окружний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Спірідонова М.О.

за участю секретаря - Глазунової А.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у
приміщенні Харківського

окружного адміністративного суду
адміністративний позов ОСОБА_1 до ДПІ у Жовтневому районі м.Харкова про визнання
дій не правомірними та

стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1. звернувся до адміністративного суду з позовом до ДПІ у Жовтневому
районі м.Харкова з позовом в якому просив суд дії відповідача, як суб'єкта
владних повноважень, по обмеженню його права на користування податковим
кредитом за наслідками 2007 звітного року визнати недійсними.; зобов'язати
відповідача прийняти рішення про нарахування і повернення йому податкового
кредиту у відповідності із Законом; стягнути з відповідача на його користь суму
не отриманого зайво сплаченого податку на доходи фізичних осіб у розмірі
420грн. 12коп., а також штрафні санкції у розмірі 100% від суми зайво
сплаченого податку з доходів фізичних осіб в наслідок застосування права на
податковий кредит в розмірі 420грн. 12коп., всього: 840грн. 24коп., а також
відшкодувати за рахунок відповідача витрати по сплаті держмита у розмірі 51 грн.00 коп., як із сторони, що
безпідставно довела справу до судового розгляду.

В обгрунтування позову позивач вказав, що за наслідками 2007 року він
надав до ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова декларацію про доходи
одержані ним з 1 січня по 31 грудня 2007року. Мета подання цієї декларації - отримання зайво сплаченого податку на доходи фізичних осіб із
коштів, сплачених за навчання сина у вузі, тобто отримання податкового кредиту.

Як зазначив позивач разом з декларацією він подав всі необхідні
документи, що підтверджують понесені ним витрати які дозволені до включення у
склад податкового кредиту за переліком визначеним відповідачем.

Однак, відповідач зателефонував йому на домашній номер відмовив
йому в нарахуванні та отриманні податкового кредиту мотивуючи це тим, що
податковий кредит можуть нарахувати не батькові, а лише самому студенту, якщо
він працював протягом року і подав річну декларацію.

Як вказав позивача, його син ОСОБА_2 навчається на стаціонарі
Харківської національної академії міського господарства. В 2007 році під час літніх канікул він працював
тимчасово один місяць. Оскільки сума податку з доходу, отриманого за один
місяць сином була незначна, сім'я вирішила , що декларацію буде подана ним. Сума податку сплаченого мною за 2007 рік за даними довідки ЗАТ „Харківський
плитковий завод" склала 3493,81грн.

Також позивач вказав, що п. 5.4.
ст. 5 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» встановлено
виключний перелік обмежень права на нарахування податкового кредиту. Ця норма
Закону на думку відповідача, ніяких
обмежень щодо права скористатись податковим кредитом будь - якого члена сім'ї першого ступеня споріднення студента не містить.

Із врахуванням методології, викладеної у п.п. 4.2.1. п.4.2. ст.4 Закону № 889- IV ним
зроблено розрахунок суми податкового кредиту, який належить до повернення
відповідачем, і який додається до цього позову (додаток № 2).

Статею 67 Конституції
України передбачено обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядках та
розмірах, встановлених законом.

Крім цього позивач зазначив, що у
відповідності із п. 4.1. ст. 4 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» загальний річний оподатковуваний дохід складається із суми
загальних місячних оподатковуваних доходів звітного року.

За п.п. 4.2.1. п. 4.2. ст. 4 Закону
України «Про податок з доходів фізичних
осіб» до складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються доходи
у вигляді заробітної плати. Інші виплати та винагороди, нараховані (сплачені)
платнику у відповідності із умовами трудового або цивільно - правового договору. У відповідності із п.3.5. ст. З цього Закону
при нарахуванні доходів у вигляді заробітної плати об'єкт оподаткування
визначається як нарахована сума такої заробітної плати, зменшена на суму збору
до Пенсійного фонду України і внесків у фонди загальнообов'язкового державного
соціального страхування, які у відповідності із законом стягуються за рахунок
доходу найманого працівника.

У відповідності з довідкою ЗАТ „Харківський плитковий завод '' сума його загального річного доходу 24032,71грн. зменшена на суму
податкового кредиту в розмірі 2800,00грн. і на суму внесків до Пенсійного фонду
України та внесків до фондів загальнодержавного соціального страхування в
розмірі 741,47 грн., складає 20491,24 грн. Сума податкового кредиту складає
420,12грн.

Також
позивач вказав, що не дочекавшись після телефонного дзвінка письмового
повідомлення про відмову нарахувати йому податкового кредиту він 27.05.2008р.
направив відповідачу скаргу щодо невиплати податкового кредиту. 10.06.2008р.
він отримав відповідь, в якій йому було відмовлено в праві скористатись
податковим кредитом за 2007 рік, чим
було порушено його права та інтереси, визначені Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб». Позивач
зазначив, що в цій відповіді також йому
було повідомлено, що в квітні 2008року був направлений лист № 8484, в якому йшлося про відмову у нарахуванні
податкового кредиту. Позивач вказав, що такий лист по цей час він не отримував.
З приводу цього листа, він направив запит до Харківської дирекції поштамту, на
яку отримав відповідь, що лист № 8484 в надходженні до мого поштового
відділення і в прийманні до поштового відділення, обслуговуючого відповідача,
згідно із виробничими документами не зареєстрований.

Позивач звертав увагу суду, що відповідно до п. п. 20.4.2.П. 20.4. ст.20 Закону України „Про
податок з доходів фізичних осіб " №
889-IV при неповному або несвоєчасному
поверненні суми зайво сплаченого податку, в тому числі внаслідок застосування
права на податковий кредит податковий орган, який порушує терміни надання
розрахунку або занижує його розмір, сплачує штраф в розмірі від 10% до 100%
від суми своєчасно несплаченого податкового кредиту, в залежності
від терміну прострочення.

Оскільки позивач подав відповідачу декларацію 21 лютого 2008р., то передбачений п.18.8. ст. 18 Закону термін повернення мені суми зайво сплаченого податку збіг 21 квітня 2008року. Тобто, на думку позивача вВідповідач крім суми
зайво сплаченого податку повинен сплатити ще штраф у розмірі 100% за несвоєчасно нараховану і повернуту суму
податкового кредиту. Термін прострочення склав більше ніж 91 календарний день. Це сума 420,12грн.

Виходячи з вище
викладеногопозивач просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник
відповідача в судове заідання зявимвся та з позовом не погодився вказавши, що
що рішення ДПІ у Жовтневому районі м.Харкова про відмову позивачу у отриманні
податкового кредиту за наслідками 2007 року є законним та обгрунтованим та
просили суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Судом встановлено,
що 21.02.2008 року ОСОБА_1. надав до ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова декларацію про
доходи одержані ним з 1 січня по
31 грудня 2007року в якій зазначена
сума сукупногодоходу 24032,71 грн та сума утриманого податку 3493,81 грн., а
також перелік витрати, що включечаються до податкового кредиту з 1 січня по 31
грудня 2007 року яка склала 2800 грн. яка була сплачена платником податку на користь закладів освіти.

Також судом встановлено, що у позивача є син ОСОБА_2 який згідно довідки Харківськї національної академії міського господарства від ІНФОРМАЦІЯ_1
навчається на денному віділенні
Харківської національної академії міського господарства.

Як було встановлено судом ОСОБА_2. в 2007 році під час літніх канікул з ІНФОРМАЦІЯ_2 тимчасово працював на ВАТ «Харківський плитковий завод»
сортирувальником сирья та отримав заробітну платню у сумі
1753,09 грн..

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобовязані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом
1.16 ст. 1 Закону України „Про
податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003р. № 889-IV (із змінами та доповненнями) передбачено, що податковий кредит - сума (вартість) витрат,
понесених платником податку - резидентом у зв'язку з придбанням товарів (робіт,
послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року (крім
витрат на сплату податку на додану вартість та акцизного збору), на суму яких
дозволяється зменшення суми його загального річного оподатковуваного доходу,
одержаного за наслідками такого звітного року, у випадках, визначених цим
Законом.

Згідно
із п. п. 5.1.1. п.5.1. ст. 5 Закону
України „Про податок з доходів фізичних осіб"платник податку має право на
податковий кредит по результатах звітного року.

Згідно
із п.п.5.3.3. п.5.3. ст.5 цього ж Закону України „Про податок з доходів
фізичних осіб"„сума коштів, сплачених платником податку на користь
закладів освіти для компенсації вартості середньої професійної або вищої форми
навчання такого платника податку, іншого члена його сім'ї першого ступеня
споріднення, але не більше суми, визначеної у п.п. 6.5.1. п.6.5.
ст.6 цього Закону, у розрахунку на кожний повний або неповний місяць навчання
протягом звітного податкового року". Підпунктом а) п. п. 5.З.З. визначено,
що витрати по оплаті за навчання включаються до податкового кредиту одного із
членів сім 'ї першого ступеня споріднення за їх вибором. Вибір вважається
здійсненим, якщо платник
податку подає податкову
декларацію, у якій визначається сума таких витрат.

Пунк
5.4
ст. 5 цього ж Закону України „Про
податок з доходів фізичних осіб" встановлює обмеження права на
нарахування податкового кредит, а саме: податковий кредит може
бути нарахований виключно резидентом, що має індивідуальний ідентифікаційний
номер;
загальна сума нарахованого податкового кредиту не може
перевищувати суми загального оподатковуваного доходу платника податку,
одержаного протягом звітного року як заробітна плата; якщо платник податку не скористався правом на нарахування податкового
кредиту за наслідками звітного податкового року, то таке право на наступні
податкові роки не переноситься.

Суд
аналізуючи вище зазначені положення Закону України „Про податок з доходів
фізичних осіб" приходить до висновку, що в данному випадку позивач має
права на податковий кредит за 2007 рік оскільки, як було встановлено судом член
його сім'ї (син ОСОБА_2.) навчався на денній формі навчання, ще не закінчив
навчання, влаштувався на роботу лише на 1 місяць під час літніх канікул, на не
повний місяць, а отже у відповідності до вимог Закону суд приходить до
висновку, що він не був платником податку з дохідів фізичних осіб,
оскільки останній під час навчання не
працював, а отже не одержував постійної заробітної платні протягом звітного
податкового період який визначається, як
проміжок часу, який розпочинається з першого календарного дня першого місяця
такого періоду та закінчується останнім календарним днем останнього місяця
такого періоду, тобто не був платником
податку, а тому за податковим кредитом
може звернутись його батько, який сплачував за навчання дитини.

Відповідно до п. п. 20.4.2.п.
20.4. ст.20 Закону України „Про податок з доходів
фізичних осіб " № 889-IV при неповному або несвоєчасному поверненні суми зайво
сплаченого податку, в тому числі внаслідок
застосування права на податковий кредит податковий орган, який порушує терміни
надання розрахунку або занижує його розмір, сплачує штраф в розмірі від 10% до 100% від
суми своєчасно несплаченого податкового кредиту, в залежності від
терміну прострочення.

Суд зазначає, що згідно п. 1.6. ст.1
Закону України „Про податок з доходів
фізичних осіб " визначено, що загальний оподаткований дохід - це будь-який дохід, що підлягає оподаткуванню,
нарахований (виплачений) на користь платнику податку протягом
звітнього періоду.

Таким чином, суд приходить до всновку в цій частині позов
підлягає частковому задоволенн оскільки до
розрахунку податкового кредиту включається сума нарахованої протягом
звітнього податкового року заробітної плати та суми понесених витрат.

Як було встановлено судом та не заперечувалось сторонами
по справі сума загального річного доходу позивача,
нарахованого протягом 2007
року у вигляді заробітної плати становить
24032,71грн.

Розраховуючи суму податку з доходів фізичних осіб, що підлягає
поверненню позивачу суд виходив, з того,що необхідно :

суму загального річного доходу, нарахованого
протягом 2007 року у вигляді заробітної
плати (зазначену у п.1 Розділу І декларації) зменшити на суму податкового кредиту, зазначену у рядку 06 переліку
сум витрат : 24032,71грн. -2800,00грн. = 21232,71грн.;

сума податку
з доходів фізичних осіб визначається з оподатковуваного доходу, відповідно до п.1 Розділу І за ставкою, встановленою
п.7.1 ст.7 Закону №889-IV (15%): 21232,71грн. х 15% = 3184.91грн.;

сума ПДФ до поверненя - це
сума податку з доходів фізичних осіб, утриманого протягом
2007року та зазначена у п.1.1 Розділу І декларації, зменшена на суму податку з доходів фізичних осіб, яка зазначена у п.2
Розділу І : 3493,81грн. -3184,91грн. = 308.00грн.

Виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку, що
відповідачем було порушено вимоги Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб " № 889-IV ,а саме позивачу
несвоєчасно нараховано та сплачена сума податкового кредиту у розмірі
308,00 грн, та штрафних санкцій у розмірі 100% цієї суми, що складає 308,00
грн.

Судові
витрати підлягають стягненню у відповідност ідо вимог ст. 94 КАС України.

Керуючись статтями 4, 7, 8, 17, 86, 94, 160 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ДПІ у Жовтневому районі
м.Харкова про визнання дій не правомірними та стягнення суми - задовольнити в частково.

Визнати дії ДПІ у Жовтневому районі м.Харкова по обмеженню права
ОСОБА_1. на користування полатковим кредитом протиправними.

Стягнути з з ДПІ у Жовтневому районі м.Харкова на користь ОСОБА_1
суму не отриманого зайво сплаченого податку з доходів фізичних осіб у розмірі 308,00 грн., а також суму штрафних фінансових
санкцій у розмірі 100% від суми
зайво сплаченого податку з доходів фізичних осіб у розмірі 308,00 грн.

Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сумму державного мита у сумі 3 грн. 40 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження або у строк встановлений ч.5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для
подачі заяви про апеляційне оскарження.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду
набирає законної сили після закінчення цього строку.

Постанова
у повному обсязі виготовлена 09.12.2008
року.

Суддя

Спірідонов М.О.