Справа № 2«а»-420\2007
Суддя: Матвєйшина О.Б.
Дата ухвалення: 2007-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2-а - 420 2007 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 листопада 2007 року Ленінський районний суд м. Луганська ускладі:

головуючого судді:
Матвєйшиної О.Б.

при секретарі: Бел*янінової Л.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у приміщенні Ленінського районного суду м. Луганська
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до Луганського обласного військового
комісаріату, Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області
про визнання дій неправомірними, перерахунок пенсії та стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що у 1990 році він був звільнений
зі служби, та перебуває на пенсійному обліку у Луганському обласному
військовому комісаріаті. Має право на пільги, встановлені законодавством
України для ветеранів війни - учасників бойових дій та з 1.06.2004 року є
інвалідом війни 2-ї групи. Також він є учасником ліквідації наслідків аварії на
ЧАЄС.

Посилаючись
на вимоги п. „г" ч. 1 ст. 15 закону України "Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб" у редакції від 9.04.1992 року №
2262-ХН вважає, що він, як учасник бойових дій, у період з 1.01.2000 року по
31.05.2004 року має право на підвищення пенсії на 150 процентів мінімальної
пенсії за віком. Фактично з 1.01.2000 року по 30.09.2003 року відповідач
Луганський обласний військовий комісаріат (надалі ЛОВК) щомісячно нараховував
та сплачував йому, як учаснику бойових дій, надбавку у розмірі 24 грн. 93 коп.,
з 1.10.2003 року по 31.05.2004 року року - у розмірі 29 грн. 87 коп.

Також,
посилаючись п. „б" ч. 1 ст. 15 закону України "Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб" вважає, що він, як інвалід війни
2-ї групи, у період з 1.06.2004 року по 31.12.2005 року, має право на
підвищення пенсії на 350 процентів мінімальної пенсії за віком. Фактично з
1.06.2004 року по 31.12.2005 року, як інваліду війни 2-ї групи, відповідач ЛОВК
нараховував та сплачував йому щомісячно підвищення у розмірі 69,69, грн.

Вважає виплати у вказаних занижених розмірах
неправомірними.

Заборгованість
за усі роки недоплати з 1.01.2000 року по 31.05.2004 року, підвищення пенсії,
як учаснику бойових дій, становить 18798,28 грн..

Заборгованість
за усі роки недоплати з 1.06.2004 року по 31.12.2005 року, підвищення пенсії,
як інваліду війни 2-ї групи, становить 19594,76 грн..

Також,
позивач вважає, що йому не у повному обсязі нараховулася та сплачувалася надбавка
до пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Посилався
на вимоги статті 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" згідно яким, особам,
віднесеним до категорії 2 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров ю у розмірах: 30% мінімальної пенсії за віком., та особам,
віднесеним до категорії 1 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров ю у розмірах: інвалідам 2-ї групи - 75% мінімальної пенсії за
віком.

Позивач
вказав, що Луганський обласний військовий комісаріат з 1.01.2000 року по
31.12.2005 року не враховував вказані додаткові пенсії за шкоду йому, як
учаснику ліквідації аварії на ЧАЄС, у тому обсязі, як передбачено законом
України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської

катастрофи",
розраховував значно нижче, що призвело до утворення заборгованості у розмірі
7915,73 грн.

Посилається
на вимоги статті ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького й рядового складу органів внутрішніх
справ і деяких інших осіб», згідно яким, суми пенсії не отримані ним вчасно з
вини органа, що призначає й виплачує пенсію, повинні бути виплачені за минулий
час без обмеження яким-небудь строком.

У
судовому засіданні позивач, уточнив та доповнив позовні вимоги, просив суд
визнати відмову ЛОВК та Головного управління Пенсійного фонду України у
Луганській області (надалі - ГУ ПФУ у
Луганській області) у перерахунку пенсії неправомірною, просив зобов'язати ГУ ПФУ провести перерахунок підвищення пенсії, як учаснику
бойових дій, щомісячно у розмірі 150 % від мінімальної пенсії за віком, у
період з 1.01.2000 року по 31.05.2004 року, зобов'язати ГУ ПФУ провести перерахунок підвищення пенсії, як інваліду війни
2-ї групи, щомісячно у розмірі 350 % від мінімальної пенсії за віком, у період
з 1.06.2004 року по 31.12.2005 року.

Просив
суд зобов'язати ГУ
ПФУ провести перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, 2 категорія, у
розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, з 1.01.2000 року по 31.05.2004
року, зобов'язати ГУ
ПФУ провести перерахунок додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, 1
категорія, як інваліду 2-ї групи, у розмірі 75% від мінімальної пенсії за
віком, з 1.06.2004 року.

Також
просив суд зобов'язати ГУ
ПФУ визначити заборгованість, яка утворилася у наслідок
неправильного розрахунку пенсії, та стягнути її з відповідача на його користь.

Представник
відповідача ЛОВК позовні вимоги не визнав у повному обсязі, надав суду письмові
заперечення, посилався на постанову Кабінету Міністрів України № 831 від
26.07.1996 року „Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат
окремим категоріям пенсіонерів...", згідно яким підвищення пенсії позивачу
треба розраховувати виходячи з розміру 16 грн. 61 коп., на ст. 2 постанови
Кабінету Міністрів України № 1 від 3.01.2002 року „Про підвищення розмірів
пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів..." з
послідуючими змінами, згідно яким підвищення до пенсії позивачу треба
розраховувати виходячи з розміру 19 грн. 91 коп.. Також представник ЛОВК,
посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України № 1522 від 2.11.2006 року,
просив суд врахувати, що з 1.01.2007 року усі пенсійні справи пенсіонерів
Міністерства Оборони України передані до Управління пенсійного фонду України у
Луганській області, яке, на його думку, і повинно зараз нести відповідальність
за борги пенсіонерів МО України.

Представник
ГУ
ПФУ у судовому засіданні позовні вимоги не визнала
повністю, надала письмові заперечення, вказавши, з 1.01.2007 року пенсійні
справи пенсіонерів Міністерства Оборони України дійсно передані до Головного
управління ПФУ у Луганській області, однак ГУ ПФУ не є правонаступником Міністерства Оборони України, у зв'язку з чим всю
відповідальність за правильність та достовірність призначення та перерахунку
пенсій даній категорії громадян, на її думку, повинен нести Луганський обласний
військовий комісаріат. Тому представник ГУПФУ наполягала на тому, що сплату
боргу за позовом, у разі його задоволення, який утворився до 1.01.2007 року,
повинен здійснити ЛОВК. Представник ГУПФУ також вважала, що при розрахунку
позивачу підвищеннь пенсії та додаткової пенсії необхідно керуватися
постановами КМУ, на які посилався у своїх запереченнях представник ЛОВК.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши надані докази
по справі, суд приходить до наступного.

Так
судом встановлено, що позивач був звільнений з військової служби 27 вересня
1990 року.

Позивачу
була нарахована пенсія за вислугою років відповідно до вимог Закону України
"Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" у редакції
від 9.04.1992 року № 2262-Х11.

Позивач
має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни -
учасників бойових дій, що убачається з копії посвідчення: серія АБ, № НОМЕР_1
видане 11 листопада 1996 року.

Починаючи з 1.06.2004 року, позивач отримує пенсію по інвалідності, що
убачається з копій розрахунків пенсії, та має право на пільги, встановлені
законодавством України для інвалідів війни 2-ї групи.

До
1.01.2007 року пенсія позивачу нараховувалася та сплачувалася відповідачем
ЛОВК, з 1.01.2007 року - ГУПФУ у Луганській області.

Відповідачами
не заперечувалося матеріальне право позивача на отримання вказаних підвищень
пенсії.

Згідно
копій розрахунків пенсії за вислугою строків служби, відповідач ЛОВК
нараховував позивачу підвищення, як учаснику бойових дій, у наступних розмірах:
з 1.01.2000 року по 30.09.2003 року - 24,93 грн, з 1.10.2003 року по 31.05.2004
року - 29,87 грн., та як інваліду війни 2-ї групи - з 1.06.2004 по 31.12.2005
року - 69,69 грн..

Суд
вважає, що виплати підвищень у вказаних розмірах є неправомірними, оскільки їх
розрахунки провадилися виходячи з вимог постанов КМУ, які суперечать вимогам
закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб" № 2262-12 від 9.04.1992 року.

Статтею
15 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб»
№ 2262-ХП (на даний час назва цього Закону у відповідності з Законом України
«Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення
та соціального захисту військовослужбовців» визначена, як "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»Х
передбачено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом,
іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом і які є ветеранами
війни, та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" пенсії підвищуються в
порядку і на умовах, передбачених зазначеним Законом.

Відповідно
до вимог ч. 4 ст. 12 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", у редакції, яка діяла до 1 липня 2006 року,
учасникам бойових дій пенсії за вислугою років підвищуються на 150% мінімальної
пенсії за віком. Статтею 13 вказаного Закону встановлено, що інвалідам війни
2-ї групи пенсії підвищуються на 350 процентів мінімальної пенсії за віком.

У
відповідності зі ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та
гарантії» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється виключно законами України.

Зі
змісту статті 46 Конституції України, статті 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове пенсійне страхування" слід розуміти, що мінімальний
розмір пенсії за віком не може бути нижче за прожитковий мінімум. Аналогічне
вбачається з вимог ст. 2 Закону України „Про прожитковий мінімум", згідно
яким прожитковий мінімум застосовується для встановленя мінімальної пенсії за
віком.

Суд бере
до уваги те, що ст. 46 Конституції України не містить будь-яких обмежень що до
застосування прожиткового мінімуму до пенсій військовослужбовців чи іншої
соціальної категорії громадян України.

Розмір
мінімальної пенсії за віком не може бути нижчим за встановлений на кожний рік
прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили
працездатність.

Також
обгрунтованими суд вважає вимоги позивача про перерахунок додаткової пенсії, як
особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідач
ЛОВК здійснював розрахунок додаткової пенсії, нарахував з 1.01.2000 року
додаткову пенсію - 4,99 грн., з 1.10.2003 року - 5,97 грн,, з 1.06,2004 року
-12,47 гри., з 1.01.2005 року - 14,93 грн. При розрахунку відповідач керувався
вимогами постанов КМУ, які суперечать діючим Законам України.

Відповідно
до вимог статті 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до
категорії 2 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров
ю у розмірах: 30% мінімальної пенсії за віком, особам, віднесеним до категорії
1 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров ю у
розмірах: інвалідам 2-ї групи - 75% мінімальної пенсії за віком.

При
розрахунку додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідачу ЛОВК
необхідно було керуватися вимогами вказаного Закону України.

Розмір
прожиткового мінімуму вперше в Україні був встановлений законом України „Про
затвердження прожиткового мінімуму на 2000 рік". Закон набув чинності з
1.11.2000 року.

Тому суд
вважає, що вимоги позивача про перерахунок пенсії необхідно задовольнити
починаючи з 1.11.2000 року.

Посилання
представників ЛОВК та ГУПФУ на постанови Кабінету Міністрів України № 831 від
26.07.1996 року „Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат
окремим категоріям пенсіонерів...", згідно яким підвищення пенсії позивачу
треба розраховувати виходячи з розміру 16 грн. 61 коп., та на
ст. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 3.01.2002
року „Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим
категоріям пенсіонерів..." з послідуючими змінами, згідно яким підвищення
до пенсії позивачу треба розраховувати виходячи з розміру 19 грн. 91 коп.., суд
вважає необгрунтованим та неправомірним, тому що згідно вимог ст. 19 Закону
України „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії"
мінімальний розмір пенсії за віком визначається виключно законами України.

Крім
того, вказане посилання представників ЛОВК та ГУПФУ на постанови КМУ суперечить
ст. 8 Конституції України, згідно якої в України діє принцип верховенства права,
постанова КМУ є підзаконннм актом органа виконавчої влади, вона не може
скасовувати вимоги, встановлені законами України.

Згідно
ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького й рядового складу органів внутрішніх справ і деяких інших осіб»,
суми пенсії не отримані вчасно з вини органа, що призначає й виплачує пенсію,
повинні бути виплачені за минулий час без обмеження яким-небудь строком.

Суд
вважає, що пенсії військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу,
які мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»,
відповідно до частини першої статті 8 даного Закону, призначаються
(перераховуються) органами Пенсійного фонду України. Зазначена норма
запроваджена з 1 січня 2007 року Законом № 489-5 від 19 грудня 2006 року.

Незважаючи
на те, що порушення права позивача, спричинене Луганським обласним військовим
комісаріатом, відновлення порушеного права позивача на отримання пенсії в
підвищеному розмірі, може здійснити орган, на обліку якого перебуває позивач,
як пенсіонер, тобто ГУ
ПФУ, оскільки з 1 січня 2007 року саме на нього покладено
обов'язок по призначенню, перерахунку та виплаті пенсій вказаній категорії
пенсіонерів.

Керуючись
ст.ст. 17, 94, 159, 163, 256 КАС України, Законом України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»,
Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту", Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1задовольнити

частково.

Визнати
відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області у
перерахунку пенсії ОСОБА_1 неправомірною.

Зобов'язати
Головне управління Пенсійного фонду України у Луганській області провести
перерахунок підвищення пенсії за вислугу років ОСОБА_1, як учаснику бойових
дій, у період з 1.11.2000 року по 31.05.2004 року, щомісячно у розмірі 150 %
від мінімальної пенсії за віком, розмір якої не може бути нижчим за
встановлений на кожний рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на
місяць для осіб, які втратили працездатність.

Зобов'язати
Головне управління Пенсійного фонду України у Луганській області провести
перерахунок підвищення пенсії за вислугу років ОСОБА_1, як інваліду війни 2-ї
групи, 1.06.2004 року по 31.12.2005 року, щомісячно у розмірі 350 % від
мінімальної пенсії за віком, розмір якої не може бути нижчим за встановлений на
кожний рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб,
які втратили працездатність.

Зобов'язати
Головне управління Пенсійного фонду України у Луганській області провести
перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю ОСОБА_1, як учаснику
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, 2 категорія, з 1.11.2000 року по
31.05.2004 року.у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, розмір якої не
може бути нижчим за встановлений на кожний рік прожитковий мінімум на одну
особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність.

Зобов'язати
Головне управління Пенсійного фонду України у Луганській області провести
перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як учаснику
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, 1 категорія ОСОБА_1, як інваліду 2-ї
групи, з 1.06.2004 року, у розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком, розмір
якої не може бути нижчим за встановлений на кожний рік прожитковий мінімум на
одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність.

Зобов'язати
ГУ
ПФУ у Луганській області визначити заборгованість, яка
утворилася у наслідок неправильного розрахунку пенсії, та сплатити її ОСОБА_1.

У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1до ГУ ПФУ у Луганській області та ЛОВК про перерахунок підвищення пенсії, як
учаснику бойових дій, у розмірі 150% мінімальної пенсії за віком та перерахунку
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, 2 категорія, у розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, у період з 1.01.2000 року по 31.10.2000 року відмовити за
необґрунтованістю.

У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1до Луганського Обласного Війського
Комісаріату про визнання дій неправомірними відмовити за необґрунтованістю.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Постанова
може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через
Ленінський районний суд м. Луганська у 10-ти денний строк 30 дня її
проголошення шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20-ти днів, апеляційної скарги з одночасним направленням її
копії до Донецького апеляційного адміністративного суду або без попереднього
подання заяви на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у
10-ти денний строк 30 дня проголошення постанови.