Справа № 2а-16608/2008
Суддя: Закаблук О.В.
Дата ухвалення: 2008-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

року Білоцерківський міськрайонний суд
Київської області в складі:
головуючого судді - Закаблук
при секретарі судового засідання - Балацькій Н.С.,
за участю представника позивачки -ОСОБА_1.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду №
3 справу за адміністративним позовом
ОСОБА_2до Управління праці та соціального захисту населення Білоцерківської
райдержадміністрації, про визнання дій неправомірними, зобо»язання нарахування
та стягнення одноразової недоплаченої грошової допомоги на оздоровлення за
Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи
тим, що вона є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
2 категорії і згідно законодавства має
право на щорічну грошову допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат, розмір якої визначається на момент виплати, але відповідачем виплачено вказану допомогу
за 2005-2007 роки у значно нижчому
розмірі. Оскільки відповідач відмовляється провести доплату вказаної грошової
допомоги, то позивач просить суд визнати дії відповідачів неправомірними та стягнути з відповідача
недоплачені суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення за вказаний період в розмірі 5348,30грн.
В судовому
засіданні представник позивача за
довіреністю ОСОБА_1. зменшив, уточнив та підтримав уточнені позовні вимоги,
суду показав, що позивач має право на отримання щорічної одноразової
грошової допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат
відповідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", дію якої
було зупинено п.30 ст.71 Закону України "Про державний бюджет на 2007
рік". Рішенням Конституційного суду України № 6-рп/2007 року від 9 липня
2007 року, яке має преюдиційне значення для судів загальної юрисдикції при
розгляді спорів, які виникли у зв"язку з застосуванням положень законів,
які визнані неконституційними,визнано неконституційними положення Закону
України "Про державний бюджет України на 2007 рік" в частині
зупинення названих виплат. Позивачці відповідачем проведено виплату одноразової
грошової допомоги за 2007 рік влітку
2007 року, в розмірах, які встановлені постановою Кабінету Міністрів України
всупереч вимогам закону в сумі 100 грн., тоді як сума нарахування та виплати
одноразової грошової допомоги на оздоровлення відповідно до ст.76 Закону
України "Про державний бюджет України на 2007 рік" повинна була
становити 2230грн., вираховуватись з розміру мінімальної
заробітної плати в 450грн., а тому сума недоплати становить 2130 грн., а тому
просить визнати дії відповідача
неправомірними та зобов"язати відповідача нарахувати та виплатити недоплачену
суму одноразової щорічної грошової допомоги на оздоровлення згідно вимог
Закону, позов задовольнити в повному обсязі.
Представники відповідача, попереджені належним чином про
час і місце розгляду справи, до суду не з»явились, надали суду заяву в якій
просять розглянути справу в їх відсутності,
подали до суду довідку про отримання позивачем щорічної допомоги на оздоровлення за 2007
рік та письмові заперечення, де
зазначили , що виплата вказаної допомоги на оздоровлення позивачці проведена у
розмірах, визначених постановами КМ України, управління соціального захисту
населення є розпорядником бюджетних коштів, діє в межах наданих йому асигнувань
і не може виходити за межі бюджетних призначень, визначених Державним бюджетом
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд
вважає, що позов слід задовольнити частково
Згідно ст.104 КАС України, до
адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа,
яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових
Даний спір за участю Управління соціального
захисту населення як суб'єкта владних повноважень ( п.7 ч.1 сг.3 КАС України) є
публічно - правовим і його вирішення згідно д.1 ч.1 ст.17 КАС України належить
до компетенції адміністративних судів України, оскільки УСЗН як суб'єкт владних
повноважень реалізовувало у спірних правовідносинах надані йому чинним
законодавством управлінські функції щодо соціального захисту населення.
Вирішуючи питання про наявність чи
відсутність порушення прав позивача з боку відповідача щодо виплати щорічної
допомоги на оздоровлення, суд керується наступним.
Судом встановлено, і це не заперечується
відповідачем, що позивачка має посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС категорії 2 ( серія НОМЕР_1 ) та перебуває на обліку в Управлінні праці
та соціального захисту населення Білоцерківської райдержадміністрації, а тому,
їй щорічно виплачувалася допомога на
оздоровлення згідно Постанови КМ України
№ 836 від 26.07.1996 року та постанови КМ
України № 562 від 12.07.2005 року.
Судом встановлено, що відповідачем
08.06.2007 року позивачці було виплачено щорічну допомогу на
оздоровлення в розмірі 100 грн.( платіжне доручення № 30), що підтвержується
довідкою УСЗН за № 11-1/498 від
10.06.2008 року і не заперечується позивачем.
допомога на оздоровлення виплачена в тому розмірі, який встановлено постановою
КМ України від 12.07.2005 року за № 562
“Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” за період з 2005 року.
просить визнати дії відповідача неправомірними
та зобов»язати відповідача
перерахувати та стягнути на його
користь недоплачену суму одноразової
допомоги на оздоровлення виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на
Відповідно до ч.4 ст.48 Закону України
« Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», щорічна допомога на оздоровлення виплачується
ліквідаторам наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, яка визначається
Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що згідно ст.62
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» його застосування провадиться у порядку,
визначеному КМ України, рішення якого є обов'язковими для виконання
міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади
України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами
господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності. А
саме в розмірах, які і визначені КМ України, проведена позивачу виплата
зазначеної допомоги на оздоровлення.
Доводи відповідача про необхідність
застосування постанови КМ України для визначення розмірів виплат позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення необґрунтовані і суперечать ч.2 ст.19 Конституції України,
згідно якої, органи державної та органи місцевого самоврядування , їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на підставах і в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та Законами України.
Зазначеними постановами КМ України №
836 від 26.07.1996 року та № 562 від 12.07.2005 року встановлено конкретні
розміри щорічної допомоги на оздоровлення в твердій грошовій сумі, що
суперечить вимогам ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
аварії на Чорнобильській АЕС», який встановив розмір такої допомоги як величину
кратну мінімальній заробітній платі.
В даному випадку мають враховуватися
засади пріорітеності Законів України над урядовими нормативними актами та
вимога ст.92 Конституції України, згідно якої, виключно Законами України
визначаються права і свободи людини і громадянина (п. І) та основи соціального
Згідно ч.1 ст.9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 152 Конституції
України нормативні акти, їх окремі положення, визнані рішенням Конституційного
Суду України неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення відповідного
рішення.

Рішенням Конституційного Суду
України від 09.07.2007 року № 6-рп від
09.07.2007 року визнані неконституційними деякі положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2007 рік", в т.ч. п.30 ст.71, яким
зупинено дію ст. 48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".Таким чином, дія абзацу
третього частини четвертої статті 48
Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" почала знову діяти з 09.07.2007 року, відповідачі, які
нарахували та виплатили позивачу допомогу на оздоровлення за 2007 рік до
рішення Конституційного суду України, являються розпорядниками бюджетних
коштів, діяли в межах своїх повноважень
згідно бюджетних призначень, а тому їх дії являлись правомірними, однак після прийняття
рішення Конституційним судом відповідачі були зобов»язані перерахувати та
доплатити позивачу недоплачену
одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2007 рік згідно з вимогами законодавства, а саме, ст.48 Закону України
"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та вимогами ст. 76 Закону України "Про
державний бюджет України на 2007 рік", якою встановлено розмір мінімальної
заробітної плати в 420 грн. на момент виплати, що ними не було вчинено, а тому їх дії в частині недонарахування
та невиплати належної допомоги позивачці
слід визнати неправомірними.

Суд не приймає до уваги посилання
відповідачів на вимоги ст.99 Кас України, якою встановлено річний строк
звернення до адміністративного суду за захистом своїх порушених прав, так як
вважає, що допомога на оздоровлення позивачки за 2007 рік повинна була
бути перерахована та довиплачена
відповідачами протягом 2007 бюджетного року, а тому строки звернення до суду в
один рік повинні обчислюватись з 01.01.2008 року, позивачка звернулась до суду
11.06.2008 року, а тому не пропустила строків звернення до суду, посилання
відповідачів на вимоги ст.99 Кас України безпідставні.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень суд
перевіряє чи вчинені вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб,
визначений Конституцією і Законами України. Ст.162 ч.2 КАС України передбачає, що у разі задоволення
адміністративного позову, суд може визнати протиправними дії суб'єкта владних
повноважень та зобов'язати його вчинити пенні дії щодо усунення порушень або
прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав суб'єктів у
сфері публічно-правових відносин.

Законом України "Про державний бюджет на 2007 рік",
ст.76 встановлено розміри мінімальної заробітної плати з 01 січня 2007 року -
400 грн., з 01 квітня 2007 року - 420 грн., з 01 липня 2007 року - 440 грн., з
01 жовтня 2007 року - 460 грн., а тому сума не донарахованої грошової допомоги повинна
визначатись на час виплати, 08.06.2007 року виходячи з розміру 420 грн., тобто
(420х5) -100= 2000грн, тобто вимоги позивача
про перерахунок допомоги на оздоровлення з розрахунку 450 грн. заявлені
всупереч вимог закону, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Поскільки судом встановлено, що відповідач неправомірно, всупереч
вимогам Закону, який має
переважну силу над Постановами Кабінету Міністрів, недонарахував та не
виплатив позивачу допомогу на оздоровлення за 2007 рік в повному обсязі, суд вважає такі дії Управління праці та
соціального захисту населення Білоцерківської райдержадміністрації неправомірними, а тому позов слід
задовольнити, зобов"язати відповідача провести донарахування та виплату
позивачці недоотриману суму допомоги на
оздоровлення за 2007 рік.

Крім цього, суд вважає безпідставними
посилання відповідача в запереченнях проти позовних вимог щодо неможливості
реалізації вимог Закону у зв"язку з відсутністю змін в Законі України
"Про Державний бюджет України на
2007 рік" як на підставу відмови в задоволенні вимог позивача, так як
вважає, що бездіяльність суб"єкта
владних повноважень щодо внесення змін в Закон, положення якого визнані
неконституційними, відсутність грошових коштів у відповідача не являється підставою для порушення закону, обмеження
Конституційних прав людини в частині нарахування і виплати передбачених Законом
соціальних допомог і виплат.

Позивач звільнений від сплати держмита
на користь держави на підставі ст.4 Декрету КМ України "Про державне
мито".

Керуючись
ст.19 Конституції України, ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,ст.76
Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»,ст.ст.
2,11,17,70,71,99,100,159. 163 КАСУ, -

П
О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Управління
праці та соціального захисту населення Білоцерківської райдержадміністрації в
частині неперерахування та недовиплати
щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік ОСОБА_2 в розмірі передбаченому
ст.48 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"- неправомірними.

Зобов"язати Управління праці та соціального захисту
населення Білоцерківської райдержадміністрації нарахувати та виплатити на
користь ОСОБА_2 недоотриману суму
одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2007 рік в розмірі

2000 грн.

Постанова може бути
оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через
Білоцерківський міськрайонний суд протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з
дня проголошення постанови.

Суддя :
Закаблук О.В.