Справа № 2-а-735/07
Суддя: Кравчук Т.С.
Дата ухвалення: 2007-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-735/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2007 року Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді - Кравчук Т.С. , при секретарі
- Лахматовій С.
В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської
міської Ради за участю третіх осіб ОСОБА_2 таОСОБА_3 про визнання рішення
Одеської міської ради недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом до Одеської міської Ради за участю третіх осіб
ОСОБА_2. та ОСОБА_3., у якому просить
визнати недійсним рішення Одеської міської ради від 21 квітня 2005 року №4071-IV, посилаючись на те, що 25 жовтня 2004 року він придбав у ОСОБА_4.
1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1,
що розташований на земельній ділянці площею 1879 кв.м. При цьому продавець ОСОБА_4. не укладав із
співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3. угоди про порядок користування житловим
будинком, надвірними спорудами та комунікаціями, в натурі частки житлового будинку не
виділялися, з причин чого відповідач
Одеська міська Рада не мала права передавати у власність шляхом приватизації
третім особам - ОСОБА_2. та ОСОБА_3
частину земельної ділянки.

Позивач
зазначив, що після прийняття рішення
№4071-IV
треті особи ОСОБА_2. та ОСОБА_3отримали державний акт на право власності на
земельну ділянку 0, 1000 га, в той час як у його користуванні
залишилося 584 кв.м. , що не складає 1/3
частину у спільній частковій власності на житловий будинок. Цими обставинами
порушено його, позивача, право на користування земельною
ділянкою, йому виділено вхід з вузького
провулку, а не з вулиці Офіцерської
завширшки 1, 85 м, що є порушенням
санітарних і протипожежних норм.

У
судовому засіданні позивач адміністративний позов підтримав, обґрунтовуючи його ст. 86 ЗК України, згідно частини першої якої земельна ділянка
може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників
спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток
учасників спільної власності (спільна сумісна власність), та ст.
121 ЗК України, згідно з якою громадяни
України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель
державної або комунальної власності,
зокрема, для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Позивач
вважає, що виходячи з цих норм
приватизація земельної ділянки для будівництва та обслуговування частини
житлового будинку неможлива.

Представник
відповідача в судове засідання не з'явився,
про час слухання справи належним чином сповіщен.

Представник
третіх осіб ОСОБА_2., ОСОБА_3 позов не
визнав, мотивуючи це тим, що вони,
як громадяни України та співвласники житлового будинку мали право на
безоплатну приватизацію земельної ділянки,
що знаходилася у них в користуванні. При цьому вони та третій
співвласник будинку ОСОБА_4. погодили межі ділянки й нотаріально посвідчили цю
угоду. Представник третіх осіб зазначив,
що після приватизації до ОСОБА_2. та ОСОБА_3 перейшло у власність 0, 1000
га, у користуванні ОСОБА_4., який в подальшому продав ОСОБА_1 свою частину
житлового будинку, залишилося 0, 879
га, тобто більше ніж у ОСОБА_2. та
ОСОБА_3. Натомість позивач і ОСОБА_5
земельна ділянка якої межує з земельною ділянкою позивача, встановили порядок користування земельною ділянкою, і ОСОБА_1. передав ОСОБА_5у користування 200
кв.м. , чим погіршав своє становище
стосовно користування земельною ділянкою. Крім того позивачем пропущен строк
звернення до адміністративного суду.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третіх осіб, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного
законодавства, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1. не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що 21 квітня 2005 року
Одеською міською радою прийнято рішення №4071-IV «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки та передачу у спільну сумісну власність гр.гр. ОСОБА_2. та
ОСОБА_3.3емельної ділянки площею 0, 1000 га за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських споруд».

Згідно
зі статтею З ЗК України, земельні
відносини регулюються Конституцією України,
Земельним кодексом України, а
також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею
12 ЗК України відповідачу у справі - Одеській міській раді надані повноваження
у галузі земельних відносин. Пунктом «а»
ст. 12 ЗК України відповідачеві
надані повноваження щодо розпорядження землями територіальної громади м. Одеси,
пунктом «б» ст. 12 ЗК України - щодо передачі земельних
ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно
до вимог Земельного кодексу України.

Порядок
безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118
ЗК України. У частині 6 цієї статті встановлено, що громадяни,
зацікавлені в отриманні безоплатно у власність земельної ділянки із
земель державної або комунальної власності для ведення фермерського
господарства, особистого селянського
господарства, будівництва й
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а також для ведення індивідуального дачного
будівництва, будівництва індивідуальних
гаражів у межах норм безоплатної приватизації,
подають заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або
сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної
ділянки. У заяві зазначаються розмір ділянки та мета її використання.

Відповідно
до ст.
19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з
пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»
вирішення відповідно до закону питань земельних відносин є виключно
компетенцією пленарних засідань сільських,
селищних, міських рад.

Відповідно
до ст.
2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве
самоврядування - це гарантоване державою право та реальна здатність
територіальної громади самостійно або під відповідальність органів та посадових
осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення. Місцеве
самоврядування здійснюється територіальними громадами як безпосередньо, так і через міські ради. Згідно з пунктом 1
статті 60 названого Закону,
територіальним громадам міст належить право комунальної власності на
землю. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних
громад здійснюють правомочності щодо володіння,
користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності.

Таким
чином, повноваження щодо розпорядження
землею шляхом безоплатної передачі громадянам земельних ділянок, що перебувають у їх користуванні, належать відповідачу у справі - Одеській
міській раді.

Стосовно
дотримання норм чинного земельного законодавства при передачі земельної ділянки
третім особам ОСОБА_2. та ОСОБА_3. суд
виходить з наступного:

Як вбачається з
рішення та наданого суду Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки
підставою для прийняття рішення №4071-IV є заява
ОСОБА_2. та ОСОБА_3., технічні
матеріали, що підтверджують розмір
земельної ділянки: проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що містить висновки управління архітектури та
містобудування, Державного управління
екології та природних ресурсів в Одеській області, санітарно-епідеміологічної станції м. Одеси, управління охорони об'єктів культурної
спадщини, Одеського міського управління
земельних ресурсів, позитивний
висновок державної землевпорядної

експертизи, матеріали визначення площі та погодження меж
земельної ділянки, правовстановлюючі
документи на житловий будинок.

В
оскаржуваному рішення відзначено, що
претензій з боку суміжних землекористувачів щодо меж земельної ділянки не має.

При
цьому до проекту землеустрою надана нотаріально посвідчена заява від 20.04.2004
року, якою землекористувачі
ОСОБА_4., ОСОБА_2. та ОСОБА_3встановили
порядок користування земельною ділянкою площею 0, 1879 га за адресою:
АДРЕСА_1, на якій знаходиться житловий
будинок,що перебував у спільній частковій власності землекористувачів.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної
часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Якщо договір між
співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно
до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений
нотаріально, він є обов'язковим і для
особи, яка придбає згодом частку в праві
спільної часткової власності на це майно.

За таких
підстав та з урахуванням того, що
ОСОБА_1. придбав у ОСОБА_4. 1/3 частини житлового будинку 25 жовтня 2004 року, тобто після письмової домовленості про
порядок володіння та користування земельною ділянкою між співвласниками
будинку, суд вважає безпідставними
вимоги позивача щодо порушення його прав по користуванню земельною ділянкою.

Крім
того, суд виходить з того, що чинним законодавством, зокрема,
пунктом «в» ч.2 ст. .89 ЗК України передбачено спільну
сумісну власність на земельну ділянку співвласників жилого будинку, та ст.
118 ЗК України, що передбачає безоплатну
приватизацію земельних ділянок незалежно від права власності громадянина на
весь житловий будинок чи на його частину.

З огляду
на викладене суд вважає, що
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, діяв у відповідності з
чинним законодавством і його дії є правомірними.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 2, 26, 60 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», ст. 3, 12,
118 ЗК України, ст. 358 ЦК України, ст.
ст. 3, 17, 94, 162, 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У
задоволенні позову ОСОБА_1 до Одеської міської Ради за участю третіх осіб
ОСОБА_2 таОСОБА_3 про визнання рішення Одеської міської ради недійсним, -
відмовити.

Постанова може
бути оскаржена до Апеляційного адміністративного суду Одеської області через
Приморський районний суд м. Одеси. Заяву
про апеляційне оскарження подається протягом десяти днів з дня проголошення
постанови, Апеляційна скарга на
постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.