Справа № 2а-85/07/16
Суддя: Колесник С.А.
Дата ухвалення: 2007-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а - 85
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2007 року
Київський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:

головуючого- судді КолесникС.А.,
суддів - Чередник В.Є., Губської Я.В.,
при секретарі - Єна Л.А., Павловій
О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1до Харківської обласної державної адміністрації
про визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо не нарахування
грошового забезпечення за період з жовтня 2002 року по квітень 2005 року,
зобов"язання нарахування грошового забезпечення, стягнення з відповідача
суми заборгованості за належним до виплати грошового забезпечення за період з
жовтня 2002 року по квітень 2005 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 15.11.2006 року звернувся до суду з позовом до
Харківської обласної державної адміністрації про визнання неправомірною
бездіяльності відповідача щодо не нарахування грошового забезпечення за період
з жовтня 2002 року по квітень 2005 року, зобов'язання нарахування грошового
забезпечення, стягнення з відповідача суми заборгованості за належним до
виплати грошового забезпечення за період з жовтня 2002 року по квітень 2005
року у розмірі 182072 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те,
що розпорядженням Голови обласної державної адміністрації від 01.10.2002 року
№346-к "Про прикомандирування ОСОБА_1", виданим на підставі
розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.09.2002 року №534-р "Про
відрядження полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 до Харківської
облдержадміністрації'", був прикомандировании
з 01.10. 2002 року до Харківської облдержадміністрації апарату
облдержадміністрації. Розпорядженням Голови обласної державної адміністрації
від 12.04.2005 року №238-к, виданим на підставі наказу Міністерства Внутрішніх
Справ України від 02.04.2005 року №325-ос, позивач був відкомандирований з
Харківської облдержадміністрації. При нарахуванні позивачу грошового
забезпечення Харківська облдержадміністрація ігнорувала вимоги абзацу 2 п.1
Постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 року, відповідно до якого
грошове забезпечення особам начальницького складу органів внутрішніх справ,
відкомандированих до органів виконавчої влади, виплачується виходячи з окладів
за посадами, займаними зазначеними особами в органах та установах, до яких вони
відряджені, окладів за військовими званнями та інших видів грошового
забезпечення у розмірах і порядку, визначених законодавством для осіб
начальницького складу органів внутрішніх справ.

Внаслідок порушення відповідачем вимог абзацу 2 п.1 Постанови Кабінету
Міністрів України від 07.02.2001 року відповідач за період служби позивача в
Харківській обласній державній адміністрації незаконно не нарахував до виплати
та не виплатив позивачу 182072 грн. 26 коп.

31.08.2006 року позивачу відповідачем була надана довідка
про доходи, відповідно до якої позивачу було нараховано та виплачено 49211 грн.
76 коп. У вересні
2006 року позивач звернувся до ГУМВС України в Харківській області з проханням
надати Розрахунок грошового забезпечення
за період відрядження до Харківської

обласної державної адміністрації, який був йому наданий 27.09.2006 року і
відповідно до якого відповідач за період з жовтня 2002 року по квітень 2005
року повинен був нарахувати і виплатити 231284 грн. 02 коп. Отже, тільки
27.09.2006 року позивачу стало відомо про те, що відповідач незаконно не
нарахував і не виплатив позивачу за період з жовтня 2002 року по квітень 2005
року включно 182072 грн. 26 коп., тобто різницю між належним до виплати 231284
грн. 02 коп. та нарахованими і виплаченими відповідачем за цей період 49211
грн. 76 коп. Таким чином позивач вважав, що ним не було пропущено строк
позовної давності, оскільки про порушення своїх прав він дізнався тільки
27.09.2006 року.

У судовому
засіданні позивач та представник позивача позовну заяву підтримали.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував,
посилаючись на наступне.

Розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації від 1
жовтня 2002 року № 346-к ОСОБА_1 був прикомандировании
до Харківської обласної державної адміністрації на посаду начальника відділу
по забезпеченню діяльності голови облдержадміністрації апарату
облдержадміністрації, з грошовим забезпеченням відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 7 лютого 2001 року № 104 «Про порядок і норми грошового
та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, інших
військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ,
органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади
та інших цивільних установ». Тобто, позивач з моменту видання розпорядження
голови обласної державної адміністрації про прикомандирування його на зазначену
посаду дізнався, що грошове забезпечення повинно здійснюватись згідно з постановою
Кабінету Міністрів України від 07.02.2001р. №104. На протязі всього періоду
роботи у Харківській обласній державній адміністрації позивач кожного місяця
протягом 2002 - 2005 років отримував розрахункові листи щодо його грошового
забезпечення, але ніяких зауважень щодо нарахованих сум з боку позивача не
було.

Згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.04.2005 року
№ 325 о/с ОСОБА_1 було виведено в розпорядження МВС України та відряджено до
Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій. На підставі заяви позивача
та цього наказу було прийнято розпорядження голови обласної державної
адміністрації від 12 квітня 2005 року № 238-к «Про відкомандирування ОСОБА_1».
Розрахунок з позивачем був проведений відповідно до чинного законодавства
України.

Крім того, представник відповідача пояснив, що пунктом 1
постанови Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2001 року № 104 «Про порядок
і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних
Сил, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх
справ, органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої
влади та інших цивільних установ» встановлено, що за відрядженими особами
зберігаються всі види матеріального забезпечення за попереднім місцем служби,
гарантії щодо соціального захисту, передбачені законодавством, за рахунок
бюджетів Збройних Сил, інших військових формувань, органів внутрішніх справ.
Виплата грошового забезпечення провадиться за рахунок коштів тих органів
виконавчої влади та інших цивільних установ, до яких відряджені зазначені
військовослужбовці, особи начальницького складу органів внутрішніх справ,
Державної кримінально-виконавчої служби. При цьому, грошове забезпечення
виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в
органах та установах, до яких вони відряджені, окладів за військовими званнями
та інших видів грошового забезпечення у розмірах і порядку, визначених
законодавством для військовослужбовців, осіб начальницького складу органів
внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби. Порядок та умови
грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці
працівників органів внутрішніх справ передбачені Указом Президента України від
04.10.1996 року №926/96. Зазначеним Указом передбачені обов"язкові виплати
працівникам органів внутрішніх

справ та виплати,
встановлення яких є правом керівника. Обов"язкові виплати: посадовий
оклад, оклад за спеціальне звання, надбавка за вислугу років, надбавка в
розмірі 100% грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки
за вислугу років), матеріальна допомога в розмірі місячного грошового
забезпечення за рік. Усі обов"язкові виплати позивачу виплачувались у
строк та в повному обсязі. Встановлення всіх інших виплат, передбачених
вищевказаним Указом, було не обов"язком, а правом керівника органу, у
якому працював позивач. Позивачу виплачувалось також додаткове грошове
забезпечення, а саме: надбавка за особливі умови праці у розмірі 50% окладів
грошового забезпечення відповідно до зазначеного Указу, надбавка за секретність
у розмірі 15% грошового забезпечення, відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України № 414. Виплата щомісячної доплати в розмірі 50% суми пенсії,
яка могла бути нарахована позивачу є правом керівника та тільки в межах
асигнувань, що виділяються на утримання облдержадміністрації. Встановлення та
виплата щомісячної надбавки за безперервну службу в органах внутрішніх справ
України у розмірі 90% фошового забезпечення передбачена Указом Президента
України від 24.04.2003 року №370/200 та є правом керівника. Розпорядження
голови Харківської облдержадміністрації щодо встановлення зазначеної надбавки
позивачу не видавалось.

Крім того, представник відповідача, посилаючись на ч. 1 ст. 100 КАС України
наполягав на відмові у задоволенні адміністративного позову внаслідок
пропущення позивачем встановленого ч. 2 ст. 99 строку звернення до
адміністративного суду, оскільки після звільнення позивача пройшло більш ніж
півтора року, але він жодного разу не звертався з приводу стягнення не
нарахованого, на його думку, грошового забезпечення за весь період його роботи.
Докази про наявність поважних причин для пропущення строку подачі
адміністративного позову відсутні.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з
наступних причин.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.09.2002р. № 534-р.
"Про відрядження полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 до Харківської облдержадміністрації"',
погоджено з пропозицією МВС та Харківської облдержадміністрації про відрядження
до цієї адміністрації полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 із залишенням його
в кадрах МВС (а.с.17).

Розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації №346-к
від 01.10.2002 року, ОСОБА_1 прикомандировано до Харківської обласної державної
адміністрації з 01.10.2002 року на посаду начальника відділу по забезпеченню
діяльності голови облдержадміністрації апарату облдержадміністрації (а.с.17).

Указом Президента України від 30.12.2004р. № 1586/2004, ОСОБА_1 присвоєно
спеціальне звання генерал-майора внутрішньої служби (а.є.19).

Розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації № 238-к
від 12.04.2005 року, ОСОБА_1 відкомандировано з 12.04.2005 року (а.с.18).

Отже, позивач був прикомандировании
до Харківської обласної державної адміністрації на посаду начальника відділу
по забезпеченню діяльності голови облдержадміністрації апарату
облдержадміністрації в період з 01.10.2002 року по 12.04.2005 року.

Згідно розрахунку грошового забезпечення ОСОБА_1, відрядженого до
Харківської обласної державної адміністрації, наданого УФРЕ ГУМВС України в
Харківській області 27.09.2006р., грошове забезпечення складалось з:

-окладу

· окладу
за спеціальне звання

· надбавки
за вислугу років (40%) -надбавки 100%

· надбавки
за особливі умови праці до 50%

надбавки за таємність (15%)

· доплата від належної
суми пенси (50%)

· надбавки
за безперервну службу (90%)

· премія
33,3%.

З листа Головного Управління МВС України в Харківській області від
11.06.2007р. №9/3-403 вбачається, що Розрахунок грошового забезпечення ОСОБА_1,
відрядженого до Харківської обласної держадміністрації, був зроблений за його
особистим зверненням до начальника ГУМВС України в Харківській області. При
цьому, питання що ставилось, було сформульовано таким чином: яке грошове
забезпечення могло б бути нараховане ОСОБА_1 при умові максимальних розмірів
видів грошового забезпечення та можливостей бюджету? Зазначений розрахунок було
проведено головним спеціалістом сектору економіки організації праці та
заробітної плати ОСОБА_2 на підставі довідок Харківської обласної
держадміністрації, наданих заявником та нормативними документами, що
регламентують нарахування та виплату грошового забезпечення особам рядового і
начальницького складу органів внутрішніх справ України, про що зроблено
примітку, розміщену під розрахунком. Розрахунок грошового забезпечення ОСОБА_1,
відрядженого до Харківської обласної держадміністрації, проведений 27.09.2006
року управлінням фінансових ресурсів та економіки ГУМВС України в Харківській
області є приблизним розрахунком можливого грошового забезпечення, в якому
враховані види грошового забезпечення в максимальних розмірах, незалежно від їх
фактично встановлених розмірів, та за умови повного фінансування цих виплат.
Таким чином, зазначений розрахунок не може бути підставою для нарахування чи
виплати вихідної допомоги чи інших виплат, а також бути пред"явленим в
суді.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2001р. №
104 "Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, осіб
начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної
кримінально-виконавчої служби, відряджених до органів виконавчої влади та інших
цивільних установ", військовослужбовцям, відрядженим до органів виконавчої
влади та інших цивільних установ, виплачується грошове та здійснюється
матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців
Збройних Сил. При цьому, грошове забезпечення виплачується виходячи з окладів
за посадами, займаними зазначеними особами в органах та установах, до яких вони
відряджені, окладів за військовими званнями та інших видів грошового
забезпечення у розмірах і порядку, визначених законодавством для
військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.
Надано право керівникам органів виконавчої влади та інших цивільних установ, до
яких відряджені зазначені категорії осіб, виплачувати додаткові види грошового
забезпечення, встановлені законодавством, в межах асигнувань на утримання цих
органів і установ. За відрядженими особами зберігаються всі види матеріального
забезпечення за попереднім місцем служби, гарантії щодо соціального захисту,
передбачені законодавством, за рахунок бюджетів Збройних Сил, інших військових
формувань, органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби.

Отже, відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів
України від 07.02.2001р. №104 "Про порядок і норми грошового та
матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, інших військових
формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної
кримінально-виконавчої служби, відряджених до органів виконавчої влади та інших
цивільних установ", виплата додаткових видів грошового забезпечення є
правом керівників органів виконавчої влади, до яких відряджені вищевказані
категорії осіб, та виплачувати додаткові види грошового забезпечення в межах
асигнувань на утримання цих органів і установ.

Згідно Суми
грошового забезпечення з розшифровкою, виданої Харківською обласною державною
адміністрацією за період з
01.10.2002р. по 31.12.2002р., з 01.01.2003р. по
31.12.2003р., з 01.01.2004р. по
31.12.2004р., з 01.01.2005р. по 12.04.2005р., грошове забезпечення
позивача складалося з:

-окладу

· окладу
за військове звання

· надбавки
за вислугу років -надбавки 100%

· надбавки
за особливі умови служби 50%

· пенсія
50%

· надбавки
за секретність ПКМ 414

· премії.

Тобто, позивачу, крім обов"язкових виплат,
виплачувалось також додаткове грошове забезпечення, а саме: надбавка за
особливі умови праці у розмірі 50% окладів грошового забезпечення відповідно до
Указу Президента України від 04.10.1996 року №926/96, надбавка за секретність у
розмірі 15% грошового забезпечення, відповідно до постанови Кабінету Міністрів
України № 414. Виплата щомісячної доплати в розмірі 50% суми пенсії, яка могла
бути нарахована позивачу - право керівника та тільки в межах асигнувань, що виділяються
на утримання облдержадміністрації.

Згідно довідки щодо розміру фонду оплати праці від 05.07.2007р., наданою
Харківською облдержадміністраціїю (а.с.78-79) та доданих до неї копій
фінансових документів, підтверджуючих граничний фонд оплати праці працівників
апарату обласної державної адміністрації з 2002 року по 2005 рік (а.с.80-139),
отримані фонди оплати праці на 2002-2005 роки були менші, ніж розрахункові
фонди оплати праці з урахуванням виплат посадового окладу, рангу державного
службовця, надбавки за вислугу років, 50% надбавки відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України №2288, середньої премії 25%, виплати матеріальної
допомоги на оздоровлення, на підставі чого ці виплати здійснювалися шляхом
зменшення розмірів премій деяких працівників апарату облдержадміністрації.
Фінансування з державного бюджету за 2002-2005рр. здійснювалось в недостатньому
обсязі, у зв"язку з чим необов"язкові додаткові виплати здійснювалися
в неповному обсязі.

Встановлення та виплата щомісячної надбавки за безперервну
службу в органах внутрішніх справ України у розмірі 90% грошового забезпечення
передбачена Указом Президента України від 24.04.2003 року № 370/200 та є правом
керівника.

У судовому засіданні достовірно встановлено та не заперечувалося сторонами,
що розпорядження голови Харківської облдержадміністрації про встановлення
позивачу надбавки за безперервну службу в органах внутрішніх справ України не
видавалось.

Таким чином, грошове забезпечення позивача в період роботи у Харківській
обласній державній адміністрації протягом 2002 (з жовтня) по 12 квітня 2005
року здійснювалось та виплачувалось відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод
та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно зі статтею 99 КАС України, адміністративний позов
може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду,
встановленого законом. Для звернення до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України
пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із
сторін.

Разом з тим, суд не застосовує термін позовної давності
відносно позовних вимог позивача, оскільки правовідносини між відповідачем та
позивачем склалися до набрання чинності КАС України, а тому на них
розповсюджується положення ст.257 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних
вимог по суті заявленого позову, вважаючи позовні вимоги такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 10, 17, 71, 159 - 163, 167 КАС України, Указом
Президента України від 04.10.1996 року №926/96 "Про умови грошового
забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників
органів внутрішніх справ", Указом Президента України від 24.04.2003 року №
370/200 "Про надбавки військовослужбовцям Служби безпеки України та
працівників органів внутрішніх справ України за безперервну службу",
Постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2001р. №104 "Про порядок і
норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил,
інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх
справ, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до органів
виконавчої влади та інших цивільних установ", суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1до Харківської обласної державної адміністрації
про визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо не нарахування
грошового забезпечення за період з жовтня 2002 року по квітень 2005 року,
зобов'язання нарахування грошового забезпечення, стягнення з відповідача суми
заборгованості за належним до виплати грошового забезпечення за період з жовтня
2002 року по квітень 2005 року - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського Апеляційного
Адміністративного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження постанови протягом 10 днів з дня її
проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або в
порядку ч.5 ст.186 КАС України.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого
цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.