Справа № 2а-2273/07
Суддя: Ярош С.В.
Дата ухвалення: 2007-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а- 2273 /07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада 2007 року Приморський
районний суд міста Одеси

в складі: головуючого судді Ярош С. В.

при секретарі Жуковської Т.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного
центру Південного регіону про визнання права та стягнення одноразової грошової
допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з адміністративним позовом до Військово-медичного клінічного
центру Південного регіону про визнання права на отримання одноразової грошової
допомоги в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою
посадою, згідно ч.2. ст. 16 Закону України „Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" та стягнення з
відповідача відповідної одноразової грошової допомоги обґрунтовуючи свої
позовні вимоги тим, що він проходив
військову службу у Збройних Силах України. Наказом по стройовий частині
виключеній зі списків особового складу з 26.10.2003 року, у зв'язку зі звільненням з військової служби
за пунктом 67, підпункт „б" (за
станом здоров'я). Після звільнення з військової служби, 01.11.2004р.,
позивачу встановлена третя група інвалідності з причини захворювання від
травми, пов'язаної з виконанням
обов'язків військової служби. Законодавством України, а саме
ст. 41 Закону України „ Про
загальний військовий обов'язок і військову службу", ч.2
ст. 16 Закону України „Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей" військовослужбовцям визначено право
на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі до п'ятирічного грошового
забезпечення за останньою посадою, у
разі поранення (контузії, травми або
каліцтва), заподіяного під час виконання
ним обов'язків військової служби, а
також інвалідності, що настала в період
проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяця після
звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного
випадку, що мали місце в період
проходження військової служби, залежно
від ступеня втрати працездатності в порядку та на умовах, визначених Кабінетом міністрів України.
Позивач звернувся до відповідача, з
заявою про виплату одноразової грошової допомоги, згідно законодавства, однак в цьому праві було відповідачем
відмовлено, посилаючись на то, що це право передбачено тільки для
військовослужбовців у разі загибелі (смерті),
каліцтва або інвалідності та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, як вказано у Постанові КМУ від 21 лютого 2007
року №284.

В судовому
засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд
задовольнити позов, пояснів, що проходив військову службу у Збройних Силах
України. ). Наказом Міністра оборони України по особовому складу від 23.09.2003
року №483 був звільнений з військової служби у запас за пунктом 67, підпункт „б" (за станом здоров'я), з правом носіння військової форми одягу.
Наказом від 04.03.2004р. за №37 виключений зі списків особового складу з
26.10.2003р. Згідно Довідці виданої Обласної Медико-соціальної експертної
комісії №1 (МСЄК №1) в м. Одесі від
01.12.2004 року, йому встановлена третя
група інвалідності з причин травми,
пов'язаної з виконанням обов'язків військової служби. Відповідно до ст. 41
Закону України „ Про загальний військовий обов'язок і військову службу"
, ст.
ст. 3; 16 Закону України „Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей" має законне право на отримання
одноразової грошової допомоги.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, сповіщався, причин неявки суду не відомі.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи суд вважає, що
позов підлягає задоволенню.

Дійсно, як встановлено у суді позивач є інвалідом 3-ї
групи, яка встановлена після звільнення
з військової служби внаслідок травми що мала місце в період проходження
військової служби під час виконання службових обов'язків. Пунктом першим статті
92 Конституції України передбачено, що
права людини і громадянина, гарантії цих
прав визначаються виключно Законами України. Так, частиною 3
ст. 41 Закону України „ Про
загальний військовий обов'язок і військову службу" (в редакції Закону
України від 04.04.2006р. №3597- IV) було визначено право військовослужбовцю на виплату одноразової
грошової допомоги у разі каліцтва,
заподіяного військовослужбовцю під час виконання службових
обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження військової
служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після
закінчення цього строку, але внаслідок
захворювання або нещасного випадку, що
мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності в
розмірі від трирічного до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів України. Як визначається у ст. 8
Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про
загальний військовий обов'язок і військову службу" від 04.04.2006р. №3597-
IV,
який набрав чинності з дня його опублікування, Кабінет Міністрів України в шестимісячний
термін з дня набрання чинності цього Закону повинен був розробити
нормативно-правові акти, передбачені цим
Законом, привести свої
нормативно-правові акти у відповідальність із цим Законом.

В редакції
Закону №328-V від 03.11.2006р., стаття 41 Закону
України „ Про загальний військовий обов'язок і військову службу", передбачає виплату одноразової грошової
допомоги у порядку і на умовах,
встановлених Законом України „Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей". Цій порядок та умови визначені у
статті 16 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
і членів їх сімей". У разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час
виконання ним обов'язків військової служби,
а також інвалідності, що настала
в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяця
після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного
випадку, що мали місце в період
проходження військової служби, залежно
від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога
в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою, передбачено ч.2 ст. 16 Закону України „Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей". Сфера дії цього
Закону, у відповідності до п.2 ч.1 ст. 3 вищезазначеного закону, поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок
захворювання, пов'язаного з проходженням
військової

служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх
з військової служби, пов'язаного з
проходженням військової служби, та
членів їх сімей, а також членів сімей
військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісті.

Таким
чином, право на виплату відповідної
одноразової грошової допомоги визнано
ст. 41 Закону України „ Про
загальний військовий обов'язок і військову службу" та ст.
ст. 3; 16 Закону України „Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей".

Позивач, як інвалід 3-ї групи, інвалідність якого настала після звільнення з
військової служби внаслідок травми що мала місце в період проходження
військової служби під час виконання службових обов'язків, починаючи з 04.04.2006 року, має законне право на виплату одноразової
грошової допомоги в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою
посадою, на підставі ст. 41
Закону України „ Про загальний військовий обов'язок і військову службу". З
01.01.2007 року право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі до
п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою, передбачено п.2 ч.1 ст. 3; ч.2.
ст. 16 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
і членів їх сімей".

Оскільки, відповідачем порушено право позивача на
виплату одноразової грошової допомоги,
передбаченого ст. 41 Закону України „ Про загальний військовий
обов'язок і військову службу", п.2
ч.1 ст. 3; ч.2. ст. 16 Закону України „Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей", що також є порушенням ст. 2 Закону України „Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей", ст.
ст. 17; 22; 64 Конституції України - позов підлягає задоволенню і права
позивача мають бути поновлені шляхом стягнення з відповідача відповідної
одноразової грошової допомоги, яка
визначена позивачем у розмірі трирічного грошового забезпечення за останньою
посадою, виходячи із ч.2. ст. 16 Закону України „Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей".

На
підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 17; 64; п.1. ст. 92
Конституції України, ст. ст. 1; 1-2; 2; 9; ч.2. ст. 16 Закону України
„Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх
сімей"; ст. ст. 40; 41 Закону України „ Про загальний
військовий обов'язок і військову службу",
п.1.11 Положення „Про порядок виплати грошового забезпечення
військовослужбовцям Збройних Сил України" (затвердженого наказом Міністра
оборони України за №75 від 05.03.2001 p., зареєстрованого в МЮ України 20.03.2001р. №
251/5442), ст. ст. 6; 11; 69; 104; 159-163 КАС України, суд-

постановив:

Адміністративний
позов ОСОБА_1 до Військово-медичного
клінічного центру Південного регіону про визнання права та стягнення
одноразової грошової допомоги - задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1 право на
отримання одноразової грошової допомоги у розмірі до п'ятирічного грошового
забезпечення за останньою посадою, як
військовослужбовця інвалідність 3-ої групи якого настала після звільнення з
військової служби внаслідок травми що мала місце в період проходження
військової служби під час виконання службових обов'язків, згідно
ст. 41 Закону України „ Про
загальний військовий обов'язок і військову службу", ч.2. ст. 16 Закону України „Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" у складі грошового
забезпечення, визначеного ч.2. ст. 9 Закону
України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх
сімей" .

Стягнути
з Військово-медичного клінічного центру Південного регіону на користь ОСОБА_1
одноразову грошову виплату, у розмірі
трирічного грошового забезпечення за останньою посадою на день звільнення
-26.10.2003р., у складі грошового
забезпечення, визначеного ч.2. ст. 9
Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів
їх сімей" з урахуванням раніше виплаченої суми.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Приморський
районний суд м. Одеси шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.