Справа № 2а-39/08
Суддя: Попова С.А.
Дата ухвалення: 2008-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 2а-39/08
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2008 року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський
районний суд міста Маріуполя Донецької
області у складі:

судді Попової С.А.,

при
секретарі Ченгал О.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об"єднаного міського військового комісаріату про визнання
незаконними дій по виключенню з черги на позачергове отримання житла, визнання
недійсним протоколу засідання житлової комісії, визнання військовослужбовцем,
звільненим в запас, який потребує та має право на позачергове отримання житла
за рахунок Міністерства оборони України, зобов"язання відновити на
квартирній черзі на позачергове отримання житла, -

В С Т А Н О
В И В:

У
січні 2008 року позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до
відповідача в особі Маріуполського об"єднаного міського військового
комісаріату (далі за текстом - ОМВК) про визнання незаконними дій по виключенню
із пільгової черги військовослужбовців, що потребують житла; визнання
військовослужбовцем, звільненим в запас, що потребує житла; зобов"язання
ОМВК поновити його в пільговій черзі на отримання житла. В обгрунтування
заявлених вимог позивач посилається на те, що він з 1992 року проходив службу у
військовій частині № 61776. З поданням необхідних документів, з 02.12.1992р.
перебував на квартирному обліку військовослужбовців, що потребують поліпшення
житла. 28.07.1995р. звільнений зі служби по скороченню штатів в/ч № 61776, яка
була розформована, у зв"язку з чим подав рапорт про постановку його на
квартирну чергу при Маріупольському ОМВК. Станом на 15.09.2003р. перебував у
списках військовослужбовців запасу і військовослужбовців Маріупольського ОМВК,
що мають право на отримання житла і перебувають на загальній черзі, де він
значиться під № 11 і одночасно у списку військовослужбовців, що мають право на
позачергове отримання житла по Маріупольському ОМВК - під № 3 за рішенням
комісії від 28.06.1995р. на підставі довідки Донецької КЕЧ району. Рішенням
житлової комісії, що міститься в протоколі № 6 від 04.06.2004р., до складу його
родини, що перебуває на квартирному обліку, внесено сина ОСОБА_2, 2004р.н.
Листом військового комісара і житлової комісії від 20.07.2005р. підтверджено
перебування позивача у квартирній черзі, зі складом родини 4 особи, по датах
настання пільг у зв"язку із звільненням з військової служби в запас за
скороченням штатів під № 3. У грудні 2006 року позивач прибув до
Маріупольського ОМВК, коли йому повідомили про відсутність його з сім"єю у
списках військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов, і про
зняття з квартирної черги пільгового запасу за рішенням житлової комісії, що
міститься в протоколі № 7 від 25.12.2003р. - за відсутністю
довідки-підтвердження Донецької КЕЧ і квартирної справи. Вважає його виключення з пільгової квартирної
черги незаконним і таким, що порушує його житлові права.

В ході
судового розгляду справи позивач уточнив і доповнив позовні вимоги, що в
остаточній редакції зводяться до наступного: визнати незаконними дії
Маріупольського ОМВК по виключенню ОСОБА_1 з позачергової черги
військовослужбовців, що потребують поліпшення житла; визнати недійсним протокол
засідання житлової комісії ОМВК № 7 від 25.12.2003р.; визнати ОСОБА_1
військовослужбовцем, звільненим в запас, що потребує житла, і має право на
позачергове отримання житла за рахунок Міністерства оборони України;
зобов"язати ОМВК поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку у черзі осіб, що
мають право на позачергове отримання житла за рахунок Міністерства оборони
України з дня настання пільг з 28.06.1995р.

Позивач і його представник ОСОБА_3, що діє за
нотаріально посвідченою довіреністю, в судовому засіданні надали пояснення, що
містяться у позовній заяві і уточненні позову. Зазначали, що ОСОБА_1 під час
проходження військової служби з 1992 року не був забезпечений житлом, був
приписаний до військової частини, у зв”язку з чим 02.12.1992р. був
постановлений на квартирний облік і за відсутності виключних обставин,
передбачених Положенням про порядок забезпечення жилою площею у Збройних Силах
України № 43/579 від 20.02.1995р., не міг бути знятий з квартирного обліку.
Листування із ОМВК підтверджувало знаходження позивача у черзі на позачергове
отримання житла, а рішення від 25.12.2003р., без його повідомлення про
прийняття протягом 3 років, суперечить чинному законодавству, не грунтується на
фактичних обставинах, і має бути визнано недійсним.

Представники відповідача Подолянський С.Ю. і Хоменко В.О.,
що діють за довіреностями, заперечуючи проти позовних вимог, пояснили, що у
грудні 2003 року прийнято рішення про переведення ОСОБА_1 з квартирної черги по
лінії Міністерства оборони України на чергу на загальних підставах по отриманню
житла від органів місцевої влади, оскільки військовослужбовець ОСОБА_1
помилково у грудні 1992р. був
постановлений на квартирний облік і перебував на черзі у 1 півріччі 1993 року,
т.я.: рапорту його станом на той час немає, квартирна справа у 1992-1993р.р. не
заводилась, він не значився зареєстрованим у військовому містечку АДРЕСА_1
згідно з даними домових книг в/ч, що мало б бути підставою для постановки його
на квартирний облік. Просили відмовити у задоволенні позову за його
необгрунтованістю і у зв”язку із пропущенням строку звернення із
адміністративним позовом до суду, передбаченого ст. 99 КАСУ.

Заслухавши пояснення позивача і його представника, представників відповідача,
дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає
задоволенню за наступних підстав.

Як встановлено, старший лейтенант
ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині 61776 з 1992р. по 1995р.
З 28.06.1995р. (дата настання пільг) виключений зі списків особистого складу у
зв”язку із звільненням в запас за ст. 65 п.п. 7 у зв”язку зі скороченням штатів
(а.с. 33, 100-102, 104).

За змістом ст. 38 Житлового кодексу України порядок обліку громадян, які
потребують поліпшення житлових умов, встановлюється законодавством України, цим
Кодексом та іншими актами законодавства України.

Зважаючи на правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій справ
(житлове право) Верховного Суду України від 26.05.2001р., дані спірні правовідносини
мають субсидіарне законодавче регулювання - житловим законодавством і
Положенням про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України,
затвердженого наказом Міністра оборони України від 03.02.1995р. № 20 (далі за
текстом - Положення за наказом МОУ № 20 від 03.02.1995р.)

За змістом п. 37 Положення за наказом МОУ від 03.02.1995р. № 20 військовослужбовці,
які перебувають на квартирному обліку, при звільненні з військової служби у
запас у зв'язку із скороченням штатів залишаються на квартирному обліку до
одержання житла у випадку розформування військових частин - у
військових комісаріатах і КЕЧ районів та користуються правом на позачергове
одержання житла.

Отже, після розформування військової частини 61776 і
звільнення з військової служби у зв”язку зі скороченням штатів, ОСОБА_1 мав
залишитись на квартирному обліку при Маріупольському ОМВК.

За матеріалами справи
встановлено, що підставою для постановлення військовослужбовця ОСОБА_1 на
квартирний облік є протокол засідання житлової комісії № 7 від 02.12.1992р.
Таке рішення узгоджується з Положенням про порядок забезпечення жилою площею у
Збройних Силах України, введенного в дію наказом Міністра оборони України від
23.12.1992р. № 220. І з цього часу, як вважає суд, позивач знаходився на
квартирному обліку.

З довідки Донецької квартирно-експлуатаційної частини
району (Донецької КЕЧ району) № 183 від 14.02.2003р. вбачається, що в списках
військовослужбовців в/ч 61776, що потребують поліпшення житлових умов ст.
лейтенант ОСОБА_1 значиться тільки в 1 півріччі 1993 року (дата постановки на
квартирний облік - 02.12.1992р.), починаючи з ІІ півріччя 1993 року по 1995
роки в списках відсутній (а.с. 20).

За інформацією Донецької КЕЧ № 266
від 27.02.2003р. при розформуванні в/ч 61776 у 1995 році квартирні справи не
передавались, на момент розформування частини ОСОБА_1 у списках
військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов був відсутній (а.с.
69).

На заяву позивача від 30.01.2003р. вх. № 338 про розгляд
питання про постановку на пільгову квартирну чергу у зв”язку із звільненням зі
служби за скороченням штатів у 1995р., відсутності житла в м. Маріуполі (а.с.
26), надано відповідь житлової комісії ОМВК за № 912 від 18.03.2003р. , з якої
вбачається, що ОСОБА_1 02.12.1992р. до списку включений помилково, квартирна
справа не заводилась, оскільки позивач, хоча і включений з 17.08.1994р. до
штату військової частини, але проживав в цей час із батьками АДРЕСА_2 в
квартирі, що за санітарними нормами і площі дозволяла спільне проживання з
батьками; а звільнившись з військової служби у 1995р. за скороченням штатів,
так і не став на квартирний облік, не оформивши квартирної справи. У зв”язку з
цим житлова комісія вирішила, що постановка на квартирний облік і поновлення
при Маріупольському ОМВК ОСОБА_1 неможлива внаслідок відсутності законних
підстав (а.с. 29).

При цьому в судовому засіданні відповідачем не надано
само рішення за заявою ОСОБА_1 від 30.01.2003р.

За повторною заявою позивача від
25.06.2003р. про постановку його на пільгову чергу для отримання житла як
звільненого в запас по скороченню штатів (а.с. 30), рішенням житлової комісії
ОМВК, що міститься в протоколі № 1 від 09.07.2003р., зараховано на квартирний
облік ст. лейтенанта запасу ОСОБА_1, звільненого за скороченням штатів, датою
постановки на квартирний облік із складом сім”ї в 3 особи вважати 28.06.1995р.
(а.с. 31), тобто позивач був відновлений на чергу, яка дає право отримати житло
за рахунок Міністерства оборони України з дати настання пільги - 28.06.1995р.
Додаткових документів до прийняття такого рішення ОМВК від будь-яких органів чи
установ не витребувало і від позивача не зажадало.

Згідно із змістом листа № 2081 від 21.07.2003р. голови
житлової комісії ОСОБА_1 зарахований на квартирний облік при Маріупольському
ОМВК з дня настання пільги - дня виключення зі списків особового складу
військової частини 61776 - з 28.06.1995р. (а.с. 6, 57-59) - на
підставі протоколу № 1 від 09.07.2003р.

Зі списку військовослужбовців запасу та військовослужбовців Маріупольського
ОМВК, які мають право на отримання житлових приміщень та перебувають у
загальній черзі на 15.09.2003р., затвердженого військовим комісаром ОМВК,
вбачається, що ОСОБА_1 зі складом сім”ї з 3 осіб (з дружиною і донькою ОСОБА_4)
на підставі рішення № 7 від 02.12.1992р. перебуває під № 11 (а.с.
11-14), а за списком від 15.09.2003р. військовослужбовців, які мають право на
позачергове отримання жилих приміщень по Маріупольському ОМВК ОСОБА_1 із сім”єю
значиться під № 3, де як підставу для включення в список наведено довідку Донецької
КЕЧ району - рішення житлової комісії про включення в список від 28.06.1995р.
(а.с. 15-16).

За протоколом № 6 від 04.06.2004р. засідання житлової комісії ОМВК до
складу сім”ї ОСОБА_1 внесено сина ОСОБА_2, 2004 р.н. (а.с. 18).

З протоколу засідання житлової комісії № 7 від
25.12.2003р., затвердженого військовим комісаром Маріупольського ОМВК,
вбачається, що у зв”язку з помилкою постановки на квартирну чергу льготного
складу запасу офіцера запасу ОСОБА_1, звільненого за скороченням штату без квартирної
справи та довідки-підтвердження КЕЧ району про те, що дійсно на період до
звільнення стояв на квартирному обліку в в/ч 61776 м. Маріуполь, з черги
військовослужбовців реорганізованих запасників м. Маріуполь, перевести в
пільгову чергу Маріупольського ОМВК згідно із наказом № 20 МОУ від 03.02.1995р.
з моменту звільнення на загальній основі з 28.06.1995р. (а.с. 17, 32). Тобто з
даного часу позивач переведений у пільгову чергу Маріупольського ОМВК на
отримання жилого приміщення від органів місцевої влади, що зазначали
представники відповідача в судовому засіданні.

Відповідно до п. 13 Положення за наказом № 20
від 03.02.1995р. військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та КЕЧ району до отримання
жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті:

- поліпшення житлових умов,
внаслідок чого відпала необхідність для надання іншого жилого приміщення;

-
при переміщенні військовослужбовця до нового місця служби у інший населений пункт;

-
при засудженні військовослужбовця до позбавлення волі на термін понад 6 місяців, крім умовного засудження;

-
при наданні відомостей, що не відповідають дійсності та
які стали основою для прийняття на облік або неправомірних дій командування при
вирішенні питання про прийняття на облік.

Станом на день прийняття рішення від 25.12.2003р. ОСОБА_1, як з”ясовано, не
поліпшив свої житлові умови, до іншого населеного пункту не переміщався, не
засуджувався.

Що стосується останнього
підпункту п. 13 вищезгаданого Положення, то при прийнятті рішення від
25.12.2003р. не викладено, які відомості, надані ОСОБА_1, що стали підставою
для прийняття на облік, не відповідають дійсності, або які саме є неправомірні
дії командування про прийняття на облік (відповідні висновки службового розслідування,
що мали місце до прийняття рішення 25.12.2003р., визначення конкретної
винуватої посадової особи, з яких обставин або джерел стало відомо про
неправомірність дій, якою особою виявлено тощо).

Відповідно до ст. 71 ч. 2 КАСУ в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як
вважає суд, відповідачем не доведено правомірності прийняття рішення за
протоколом № 7 від 25.12.2003р., відповідності його за формою і змістом чинному
законодавству, повноти і об”єктивності проведеної перевірки. Так, оспорюване
рішення прийнято без першодерела - квартирної справи, що мала б бути заведена у
грудні 1992 році, зважаючи на посилання перебування на квартирному обліку за
рішенням від 02.12.1992р., не досліджені підстави постановки на квартирний
облік; не наведено вирішення питання про зняття з квартирного обліку принаймні
у другому півріччі 1993р. згідно із чинним
на той період часу Положенням за наказом МОУ від 23.12.1992р. № 220.
Оспорюваний протокол № 7 у вступній частині визначає 3 особи, як такі, що
вирішують спірне питнаня, проте підписують дві особи, що за кількісним складом
не відповідає загальному принципу вирішення питань, постановлених на
розв”язання колегіальному органу. Затвердження даного протоколу № 7 не містить
конкретної дати підписання відповідною посадовою особою.

Листом № 1305 від
19.06.2007р. на звернення позивача відповідач підтвердждує помилковість
зарахування ОСОБА_1 до списку безквартирних військовослужбовців в/ч 61776,
оскільки позивачем не була надана довідка КЕЧ встановленої форми згідно до
наказу МО № 20 від 03.02.1995р. Про перебування його у квартирній черзі на
отримання житла при в/ч 61776. І цим обгрунтовано рішення про перенесення його
у чергу на отримання житла від місцевих органів влади при Маріупольському ОМВК
з датою постановки в чергу з моменту настання пільги на позачергове отримання
житла з 28.06.1995р., тобто з моменту звільнення в запас (а.с. 7).

За інформацією Донецького обласного військового комісаріату, відповідь №
2/252 від 03.07.2007р., починаючи з 19.03.2006р. ОСОБА_1 немає у списках осіб,
які потребують поліпшення житлових умов, що подавались житловою комісією
Маріупольського ОМВК. В-останнє такі списки подавались за станом на
01.06.2007р. (а.с. 9).

За інформацією Маріупольського ОМВК, що міститься в листі № 2383 від
20.07.2005р., станом на 25.06.2005р. ОСОБА_1 (склад родини 4 особи) перебуває в
черзі військовослужбовців на отримання житла при Маріупольському ОМВК за № 7, а
в черзі по датам настання пільг у зв”язку із звільненням з військової служби в
запас за скороченням штатів - під № 3 (а.с.
19).

За даними відділу з обліку та
розподілу житлової площі Маріупольської міської ради, що міститься у відповіді
№ 15/1-п від 06.06.2007р., станом на 25.12.2005р. позивач значився у списках
безквартирних військовослужбовців, звільнений в запас по скороченню штатів і
таких, що перебувають на обліку в Маріупольському ОМВК під № 7. А в загальних
списках безквартирних військовослужбовців, звільнених в запас, наданих ОМВК
Маріупольській міській раді, станом на 01.06.2007р. ОСОБА_1 значиться під № 122
(а.с. 8).

Керівництвом відділу з обліку та розподілу житлової площі
Маріпольської міьскої ради листом № 27/1 від 22.05.2003р. пропоновано
Маріупольському ОМВК вирішити питання про постановку ОСОБА_1 на квартирну чергу
згідно із наказом № 20 МОУ від 03.02.1995р., зважаючи на включення позивача
02.12.1992р. до списку вйськовослужбовців, що потребують поліпшення житлових
умов внаслідок відсутності в нього
власного житла, відсутності реєстрації у квартирі батьків за час
проходження військової служби і не отримання ним житла при звільненні за
скороченням штатів (а.с. 56).

Доводи відповідача, що
ОСОБА_1 у 1992 році і не мав бути постановлений на квартирну чергу зважаючи на
те, що не мав реєстрації по місцерозташуванню військової частини по вул. Латишева,
в/ч 47004, згідно з домовими книгами частини за 1992-1996р.р., що знаходяться
на зберіганні в ВГІРФО Приморського РВ (а.с. 35), не є переконливими у зв”язку
з тим, що не надано першоджерела цих відомостей - квартирної справи за 1992р.,
або відомостей за 2 півріччя 1993р. (коли його вже в списках не було) про
втрачання, або незаведення взагалі квартирної справи, або скасування або
визнання недійсним рішення від 02.12.1992р. (протокол № 7) у передбаченому
діючим на той період часу Положенням
за наказом МОУ від 23.12.1992р. №
220.

Позивач за даними БТІ, управління міського майна не має у
власності будь-якого нерухомого майна, не використовував право на приватизацію
житла (а.с. 10, 55). З паспортних даних позивача, особистого рахунку вбачається
його реєстрація в батьківській квартирі АДРЕСА_2 до 13.10.1987р. і з
22.11.1996р. - знятий з реєстрації 11.12.2001р., з 24.01.2003р. зареєстрований
АДРЕСА_3 (а.с. 23, 53-54). Тобто в період з 13.10.1987р. по 22.11.1996р., куди
включений період проходження ним військової служби 1992-1995р.р., він не був
зареєстрований у квартирі своїх батьків. Як зазначав позивач, в цей період часу
він був приписаний до військової частини.

Отже, відповідачем не спростовано доводів позивача, що
він у встановленому законодавством порядку 02.12.1992р. був постановлений на
квартирний облік і в подальшому, по настанні пільг, мав право на позачергове
отримання житла згідно із наказом № 20 МОУ.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 ЖК України про зняття з обліку
потребуючих поліпшення житлових умов
громадяни повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з
обліку. Проте, всупереч вимогам закону, про прийняття рішення від 25.12.2003р.
позивач не повідомлявся аж до грудня 2006р. - протягом 3 років, за що
відповідна посадова особа житлової комісії понесла дисциплінарне стягнення
(а.с. 36-37).

Отже, зважаючи на недоведеність відповідачем законності дій по виключенню ОСОБА_1 з
позачергової черги військовослужбовців, що потребують поліпшення житла;
доведеності судовим розглядом невідповідності встановленому законом порядку за
формою і змістом ухваленого рішення засідання житлової комісії ОМВК в протоколі
№ 7 від 25.12.2003р. і відсутності законних підстав для переведення позивача з
пільгової черги по лінії Міністерства оборони України на чергу на отримання
житла від органів місцевої влади - суд вважає, що право позивача було
порушене.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Аналогічні положення містяться в п. 13 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 06.03.2008р. № 2 "Про практику
застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу
адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних
справ" (далі за текстом - Постанова Пленуму ВАСУ № 2).

Як зазначає позивач в позові і
підтвердив в судовому засіданні, у грудні 2006 року він узнав про порушення
свого суб”єктивного житлового права і, відвідуючи в цей час Маріупольский ОМВК
отримав від голови житлової комісії Подолянського С.Л. копію оспорюваного
протоколу № 7 від 25.12.2003р.

Відповідно до ст. 100 ч. 1 КАСУ пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому
наполягає одна із сторін.

В судовому засіданні представник відповідача наполягав на застосуванні
строків за ст.ст. 99-100 КАСУ.

За ч. 2 ст. 100 КАСУ якщо суд
визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і
вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Позивач в судовому засіданні посилався на своєчасне звернення до суду із
первісним позовом з аналогічних вимог 15.10.2007р. (справа № 2а-170/07, що була
оглянута в ході вирішення даної справи). Однак, за загальним правилом
обчислення строку звернення за судовим захистом залишення позову без розгляду
не зупиняє перебігу позовної давності. Отже, залишення без розгляду
адміністративного позову ОСОБА_1 по іншій справі № 2а-170/07 за ухвалою суду
від 26.11.2007р. не зупиняє перебігу строку, передбаченого ст. 100 КАСУ.

Крім того, в обгрунтування пропуску
цього строку позивач зазначав, що не мав змоги звернутись до суду із даним
позовом своєчасно у зв"язку із роботою за кордоном протягом
25.06.2007р.-31.05.2008р. (а.с. 103), а також з перемовами із керівництвом ОМВК
на предмет мирного позасудового врегулювання спору. Однак, суд, вважаючи
об"єктивну можливість позивача звернутись чи особисто, чи через
представника згідно з положеннями ст.ст. 11 ч. 3, 56 ч. 1 КАСУ України до суду
безпосередньо або поштовим відправленням в межах передбаченого законом строку,
визнаючи неповажними наведені доводи з цього приводу, не вбачає підстав для
поновлення пропущеного строку.

Зважаючи на керівні роз”яснення
Пленуму ВАСУ, що міститься в п. 14 Постанови № 2, в даному випадку відсутності
підстав для визнання поважною причини пропуску строку звернення до суду та
встановлення факту порушення права ОСОБА_1 суд відмовляє в його захисті саме з
підстав пропуску строку.

Керуючись
ст.ст. 10, 11, 71, 99-100, 159, 160-163
КАС України, суд -

П О С Т А Н
О В И В:

В
задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Маріупольського
об"єднаного міського військового
комісаріату про визнання незаконними дій по виключенню з черги на позачергове
отримання житла, визнання недійсним протоколу засідання житлової комісії,
визнання військовослужбовцем, звільненим в запас, який потребує та має право на
позачергове отримання житла за рахунок Міністерства оборони України,
зобов"язання відновити на квартирній черзі на позачергове отримання житла
- відмовити у зв"язку з пропущенням строку звернення до адміністративного
суду.

Постанова
суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний
суд міста Маріуполя шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі та подальшої подачі
апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження або в порядку ч. 5 ст. 186
КАС України.

Постанова в повному обсязі виготовлена 09 серпня 2008
року.

Суддя
__________________________

№ 2а-39/08

П О С Т А Н
О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та
резолютивна частина)

04 серпня 2008 року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський
районний суд міста Ма­ріуполя Донецької
області у складі:

судді Попової С.А.,

при
секретарі Ченгал О.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об"єднаного міського військового комісаріату про визнання
незаконними дій по виключенню з черги на позачергове отримання житла, визнання
недійсним протоколу засідання житлової комісії, визнання військовослужбовцем,
звільненим в запас, який потребує та має право на позачергове отримання житла
за рахунок Міністерства оборони України, зобов"язання відновити на
квартирній черзі на позачергове отримання житла, -

В
С Т А Н О В И В:

Зважаючи
на складність у викладенні повного змісту постанови, пов"язану з
обгрунтуванням доводів сторін, суд проголошує її вступну і резолютивну частину.

Керуючись
ст.ст. 10, 11, 71, 99-100, 159, 160-163
КАС України, суд -

П
О С Т А Н О В И В:

В
задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Маріупольського
об"єднаного міського військового
комісаріату про визнання незаконними дій по виключенню з черги на позачергове
отримання житла, визнання недійсним протоколу засідання житлової комісії,
визнання військовослужбовцем, звільненим в запас, який потребує та має право на
позачергове отримання житла за рахунок Міністерства оборони України,
зобов"язання відновити на квартирній черзі на позачергове отримання житла
- відмовити у зв"язку з пропущенням строку звернення до адміністративного
суду.

Постанова
суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний
суд міста Маріуполя шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі та подальшої подачі
апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя
__________________

Постанова суду в повному обсязі
буде виготовлена 09 серпня 2008 року.

Суддя _________________