Справа № 2а-92/08
Суддя: Сіренко М.О.
Дата ухвалення: 2008-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№2а-92/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

3 грудня 2008
року Центрально-Міський районний суд м. Макіївки Донецької області в складі:

головуючого судді Сіренко М.О.

при секретарі Карпенко Ю.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Тверженковой
І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Макіївці
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці і соціального
захисту населення Центрально-Міської районної адміністрації Макіївською міської
ради «Про стягнення моральної шкоди»

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2008
року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з Управління праці і
соціального захисту населення Центрально-Міської районної адміністрації
Макіївської міської ради моральної шкоди в сумі 20000грн. Свої вимоги позивач обґрунтував
тим, що з 1997р. він та його син ОСОБА_1, 1992р. народження, перебувають на
обліку в УПСЗН, як постраждалі від наслідків Чорнобильської катастрофи. Він є
інвалідом 2 групи і відноситься до 1 категорії. Держава узяла на себе обов'язок
соціального захисту і прийняла Закон України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХП від
28.02.1991р., який передбачає повне відшкодування шкоди постраждалим особам.
Проте, відповідач постійно порушує його права і права його дитини на отримання
виплат, встановлених законодавством, проводячи ці виплати не в повному розмірі,
що встановлене судовими рішеннями Донецького окружного адміністративного суду у
справах №№ 2а-324/08, 2а-2469/07, 2а-3483/07 і рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Макіївки у справі №2а-58/08, а дії визнані неправомірними. У зв'язку з цим,
йому заподіяна моральна шкода, оскільки він випробовує душевні страждання,
моральні хвилювання і переживання, звертаючись за захистом своїх прав до судів.
При цьому, він докладає додаткові зусилля для відновлення свого і дитини права
на отримання компенсаційних виплат в повному об'ємі. Розмір моральної шкоди їм
визначений з розрахунку 5000грн. за кожне судове рішення, яким дії відповідача
визнані неправомірними.

У судовому
засіданні позивач підтримав і доповнив пояснення по своїм позовним вимогам,
вказавши, що відповідач продовжує порушувати його права, призначає виплати, що
належать йому, не в повному розмірі, не виконує рішення судів, хоча їм
пред'явлені виконавчі документи до виконання, а також, ще двома судовими
вирішеннями Центрально-Міського районного суду м. Макіївки у справах №№
2а-80/08, 2а-77/08 встановлена неправомірність дій відповідача. Крім того, коли
2 липня 2008р. он звернувся з усною заявою до працівників управління щодо
виконання судових рішень, які набрали чинності, і отримав цинічну та негативну
відповідь що грошей не має, повинен був звернутися і до лікарні у зв'язку з
отриманням гіпертонічного кризу. Вважає, що і цим відповідач спричинив йому
моральну шкоду.

Представник
відповідача позовні вимоги не визнала і пояснила, що ОСОБА_1 перебуває на
обліку в УПСЗН, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії 2
групи інвалідності. Відповідно п.6 ст.30 Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” Управління сплачувало ОСОБА_1щомісячну виплату на дитину та
допомогу на оздоровлення в розмірі, визначеному постановами КМУ від 26.06.1996р.
№836, від 2.07.2005р. №562 та від 20.04.2007р. №649 „Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Щорічну
одноразову допомогу до Дня перемоги ОСОБА_1 отримував згідно Законів України
„Про Державний бюджет”. Донецьким окружним адміністративним судом по справі
2а-324/08 від 4.02.2008р. та Донецьким апеляційним адміністративним судом по
справі №2а-3483 від 29.10.2007р. задовольнили позови ОСОБА_1, тому що Рішеннями
Конституційного Суду України від 9.07.2007р. та від 22.05.2008р. положення щодо
розміру щорічної разової грошової допомоги визнані неконституційними. Хоча ці
положення втратили чинність з дня ухвалення рішення, додаткових вимог стосовно
порядку його виконання не визначено. Тому, не має підстав для здійснення
перерахунку та проведення доплат до виплачених ветеранам війни розмірів
щорічної разової грошової допомоги до Дня Перемоги, яка надавалася протягом
2002-2008рр. Щодо соціальних виплат, які здійснюються в розмірах відповідно до
розмірів мінімальної заробітної плати, то, починаючи з 1996р. у нормативних
актах, що встановлювали розміри мінімальної зарплати, зазначено, що до
прийняття Верховною Радою України змін до законів, у нормах яких для
розрахунків застосовується мінімальна зарплата, Кабінету Міністрів України
здійснювати застосування цих норм, виходячи з реальних можливостей видаткової
частини Державного бюджету України. Тому, Управління у своїй діяльності
керувалося безпосередньо наказами Головного управління праці та соціального
захисту населення Донецької облдержадміністрації, постановами Кабінету
Міністрів України та Законом України „Про Державний бюджет України”, не
причинив ОСОБА_1ніякої шкоди, у тому числі і моральної. Крім того, виконання
судових рішень займаються відділи виконавчої служби, яки вже наклали арешт на
один з рахунків управління. Обставини про спричинення моральної шкоди
ОСОБА_1при прийомі працівником управління 1 або 2 липня 2008 року, невідомі.

Суд,
вислухавши пояснення сторін, дослідивши представлені у справі докази, вважає,
що позовні вимоги не підлягають задоволенню, по наступних підставах.

ОСОБА_1
перебуває на обліку в Управлінні праці і соціального захисту населення
Центрально-Міської районної адміністрації Макіївської міської ради, як учасник
ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС 1 категорії 2 групи.

Відповідно ст.
1167 ЦК України, на яку посилається позивач у своїх вимогах, моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У зв'язку із
зверненнями ОСОБА_1 з позовними заявами про порушення його прав, де
відповідачем є Управління праці та соціального захисту населення
Центрально-Міської районної адміністрації Макіївської міської ради, судами
Донецької області були ухвалені наступні рішення:

-
постанова Донецького окружного адміністративного суду від 4.02.2008р., якій дії
відповідача щодо недоплати ОСОБА_1щомісячної виплати на дитину визнані
неправомірними; /а.с. 3-7/

-
постанова Донецького окружного адміністративного суду від 29.10.2007р., якій
дії відповідача щодо виплати ОСОБА_1щорічної грошової допомоги до 5 травня за
2007 рік визнані неправомірними; /а.с. 11-13/

- постанова Центрально-Міського районного суду
м. Макіївки від 21.10.2008р., якій дії відповідача щодо відмови у виплаті
ОСОБА_1щомісячної компенсації на дитину шкільного віку визнані неправомірними;

-
постанова Центрально-Міського районного суду м. Макіївки від 21.07.2008р., якій
дії відповідача щодо виплати ОСОБА_1щорічної грошової допомоги до 5 травня за
2008 рік визнані неправомірними;

-
постанова Центрально-Міського районного суду м. Макіївки від 17.10.2008р., якій
дії відповідача щодо виплати ОСОБА_1компенсації при встановленні вищої групи
інвалідності визнані неправомірними.

Деякі з постанов не набрали чинності.

Постановою
Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. №4 „Про судову практику в
справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди” /зі змінами і
доповненнями/ роз'яснено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи
юридичній особі моральної /немайнової/ шкоди розглядаються, зокрема:

- коли право на
її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з
її положень;

- у випадках, передбачених
статтями 7,440-1 Цивільного кодексу Української РСР та іншим законодавством,
яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди;

- при порушенні зобов'язань, які
підпадають під дію Закону „Про захист прав споживачів” чи інших законів, що
регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної /немайнової/
шкоди.

Всі судові
рішення, проголошені по розгляду позовних вимог ОСОБА_1, ґрунтуються на нормах
Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
від 22.10.1993р. №3552-ХП /із змінами і доповненнями/ та Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” від 19.12.1991р. №2001-ХП /із змінами і доповненнями/.

Вказані Закони
не містять спеціальної норми, яка передбачає відповідальність за заподіяння
моральної шкоди при неправомірній відмові в виплаті грошової допомоги або
соціальних виплат.

Крім того, суд
вважає необґрунтованими і доводи позивача про спричинення йому моральної шкоди
бездіями відповідача по небажанню, на думку позивача, виконувати судові
рішення.

В судовому
засіданні встановлено, що отримані ОСОБА_1 виконавчі листи за судовими
рішеннями були пред'явлені до відділу державної виконавчої служби Підрозділу
примусового виконання рішень.

Правовідносини
по виконанню судового рішення регулюються Законом України „Про виконавче
провадження” від 21.04.1999р. №606-Х1У /із змінами і доповненнями/

Відповідачем
надана інформація про те, що для виконання судових рішень, у тому числі і
відносно ОСОБА_1, виконавчою службою накладений арешт на один з розрахунків
УПСЗН.

Також, суд не
пов'язує знаходження на стаціонарному лікуванні ОСОБА_1 /а.с. 18/ з
спричиненням йому моральної шкоди відповідачем, тому що в судовому засіданні не
встановлені обставини знаходження останнього 1 або 2 липня 2008р. на прийомі у
когось з працівників Управління праці та соціального захисту населення
Центрально-Міської районної адміністрації Макіївської міської ради, де йому
нібито цинічно відповіли на його звернення, тим самим причинив моральну шкоду.

Таким чином, в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди необхідно
відмовити.

Керуючись
ст.ст. 8,9,10,11,69-72,86,158-163,167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Центрально-Міської районної адміністрації Макіївської міської ради „Про
стягнення моральної шкоди” - відмовити.

Постанова може
бути оскаржена шляхом подання заяви про апеляційне оскарження до Донецького
апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення. А
апеляційної скарги - протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя
М.О. Сіренко