Справа № 2а-201/08/08
Суддя: Муратова C.O.
Дата ухвалення: 2008-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-201/08/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2008 року м.
Харків

Київський
районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Муратової С.О., при секретарі - Гресс
Ю.К., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1
до Харківської міської ради, Управління земельних ресурсів у м. Харків, про
визнання нечинними висновку та адміністративного договору, зобов'язання вчинити
дії,

встановив:

Позивач
звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати нечинним висновок
Управління земельних ресурсів у м. Харків (Харківського міського управління
земельних ресурсів) № 409 від 28.02.2005 в частині можливості відведення
земельної ділянки «2», площею - 0,8000 га поАДРЕСА_1 у м. Харкові в оренду за
рахунок земель рекреаційного призначення, зобов'язати Управління земельних
ресурсів у м. Харків розглядати усі питання та звернення відносно земельної
ділянки по АДРЕСА_1 у м. Харкові з урахуванням того, що дана земельна ділянка
відноситься до земель житлової та громадської забудови, та визнати недійсним
договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1. та Харківською міською радою, який
зареєстровано у Харківській регіональній філії Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних
ресурсах» в Державному реєстрі земель 9.01.2007 за номером 01.

В судовому
засіданні представник позивача підтримав обґрунтування позову, посилаючись на
ст. 19 Конституції України, ст. 20 Земельного кодексу України, пояснив, що у
відповідача не було правових підстав для віднесення земельної ділянки
АДРЕСА_1до земель рекреаційного призначення, оскільки не визначено ні розмірів,
ні меж, ні координат земельної ділянки, яку може бути віднесено до категорії
земель рекреаційного призначення, як того вимагає чинне законодавство. Просив
суд поновити строк на подачу позову в зв'язку з пропуском його з поважних
причин, посилаючись на те, що договір оренди землі був укладений з урахуванням
оскаржуваного висновку відповідача, тому лише в теперішній час позивачу стало відомо, що він фактично
позбавлений права на використання земельної ділянки поАДРЕСА_1 за її фактичним
цільовим призначенням.

Представник
відповідача - Харківської міської ради зазначив, що даний спір має бути
вирішено судом на власний розсуд, з урахуванням усіх фактичних обставин справи,
на підставі наданих доказів.

Представник
відповідача - Управління земельних ресурсів у м. Харків позов не визнав, просив
суд в задоволенні позову відмовити, в обґрунтування заперечень проти позову
зазначив, що згідно ст. 51 Земельного Кодексу України, дана земельна ділянка
має ознаки земель рекреаційного
призначення.

Вислухавши
пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до
ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах
строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або
іншими законами. Ч. 2 ст. 99 КАС України встановлено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до
суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку,
встановленому КАС України (ч. 2 ст. 100 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, пропущення строку
звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Сторонами в адміністративному процесі, відповідно до ч. 1
ст. 50 КАС України, є позивач та відповідач. В ході судового розгляду справи
представники відповідачів із відповідними заявами чи клопотаннями не
зверталися, та не наполягали на такій підставі відмови у задоволенні позову.

Виходячи з наведених в судовому засіданні представником
позивача обставин суд вважає
можливим визнати причини пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом
поважними та розглянути позов по суті, в порядку, передбаченому КАС
України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно
до рішенням XXV сесії Харківської міської ради IV скликання від 06.10.2004 року
№ 149/04 громадянину ОСОБА_1 надано згоду на розробку проекту відведення
земельної ділянки поАДРЕСА_1 у м. Харкові, на підставі якого позивачем було
замовлено та розроблено проект відведення земельної ділянки поАДРЕСА_1 у м.
Харкові.

Надання
вищезазначеної земельної ділянки Управлінням земельних ресурсів у м. Харків
пропонується за рахунок земель рекреаційного призначення, про що зазначено у
відповідному висновку даного суб'єкту владних повноважень.

Згідно
зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проте,
оскаржуваний в теперішній час висновок
Управління земельних ресурсів у м. Харків (Харківського міського управління
земельних ресурсів) № 409 від 28.02.2005 в частині можливості відведення
земельної ділянки «2», площею - 0,8000 га поАДРЕСА_1 у м. Харкові в оренду за
рахунок земель рекреаційного призначення не враховує фактичного статусу
земельної ділянки, що відводиться позивачу для забудови, положення ст. ст. 50,
51 Земельного кодексу України, в яких наведено виключні правові підстави для
віднесення відповідних земельних ділянок до земель рекреаційного призначення.

Відповідно до
ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні
з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї
правами. Відповідачем необґрунтовано ідентифіковано цю земельну ділянку як
таку, що відноситься до земель рекреації, не вказавши при цьому на затверджену
у встановленому порядку землевпорядну документацію, що визначає межі
рекреаційної зони в натурі на місцевості, хоча це прямо передбачено ст. 47
Закону України «Про землеустрій». На виконання вимог вказаної норми Закону,
рішенням Харківської міської ради від 27.04.2005 року № 93/05 затверджено
проекти землеустрою з організації та встановлення меж території рекреаційного
призначення м. Харкова, до яких не увійшла територія, про яку йдеться в позові.

Таким чином,
Управління земельних ресурсів у м. Харків без належних правових підстав надало
оскаржуваний висновок з вiднесенням даної земельної ділянки по АДРЕСА_1за
рахунок земель рекреаційного призначення.

Разом з тим,
вирішуючи питання щодо цiльового призначення земельної ділянки, вiдповiдачем не
враховано того, що згiдно зi ст. 1 Закону України «Про землеустрiй» цiльове
призначення земельної дiлянки - використання земельної ділянки за призначенням,
визначеним на пiдставi документації з землеустрою у встановленому
законодавством порядку.

Відповідно до
ст. ст. 1, 25 цього Закону «Про землеустрiй», до документації з землеустрою
також вiдносяться проекти землеустрою щодо вiдведення земельних дiлянок. В свою
чергу, в проектi вiдведення вищезазначеної земельної дiлянки зазначено, що
відповiдно до Українського класифiкатора цiльового використання землі, дана
земельна дiлянка вiднесена до земель іншої комерційної дiяльностi.

Крiм цього,
роздiлом ІІ Земельного кодексу України визначенi правовi критерії віднесення
земельних ділянок до земель вiдповiдної категорії за їх цільовим призначенням в
залежності вiд їх використання. Так, ст. 38 Земельного кодексу України
передбачено, що до земель житлової та громадської забудови належать земельнi
дiлянки в межах населених пунктiв, якi використовуються для розміщення житлової
забудови, громадських будiвель і споруд, iнших об'єктiв загального
користування.

Обов'язковою
умовою для віднесення земельної ділянки до земель житлової та громадської
забудови, в першу чергу, є знаходження її в межах населених пунктів. Ці землі
характеризуються специфічним цільовим призначенням - для розміщення житлової
забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів.

Державними
будiвельними нормами України «Мiстобудування. Планування i забудова мiських і
сiльських поселень ДБН-З6О-92» (п.2.1) встановлено, що територiя мiста за функціональними
призначенням i характером використання подiляється на сельбищну, виробничу,
ландшафтно-рекреацiйну. До сельбищної територiї входять земельнi дiлянки
житлових будинкiв, громадських установ, будинкiв і споруд, навчальних,
проектних, науково-дослiдних iнститутiв, внутрiшня вулично-дорожна мережа тощо.
Враховуючи наведене, та Положення норм роздiлу ІІ Земельного кодексу України,
ст. ст. 1, 25 Закону України «Про землеустрiй», визначене рiшенням Харківської
міської ради цiльове призначення подальшого користування, обставини та умови
фактичного використання земельної дiлянки, данi проекту землеустрою щодо
вiдведення земельно дiлянки, на даний час земельна дiлянка поАДРЕСА_1 у м.
Харковi, що вiдводиться позивачу саме для зведення об'ектiв громадського користування,
вiдноситься до земель житлової та громадської забудови.

Згiдно з
вимогами ст. 71 КАС України в адмiнiстративних справах про протиправнiсть
рiшень, дiй чи бездiяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо
доказування правомiрностi свого рiшення, дiї чи бездiяльностi покладається на
вiдповiдача, якщо він заперечує проти адмiнiстративного позову.

Таким чином,
вiдповідач без належних правових пiдстав надав оскаржуваний висновок з
пропозицією щодо відведення земельної дiлянки поАДРЕСА_1 за рахунок земель
рекреації, не довівши правомірність свого рішення (дії) щодо надання
оскаржуваного висновку.

Судом також
встановлено, що рішенням XL сесії Харківської міської ради IV скликання
від 28.09.2005 року № 170/05 «Про надання юридичним та фізичним особам
земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації
об'єктів», позивачу була передана в оренду земельна ділянка площею 0,8000 га
поАДРЕСА_1 для реконструкції нежитлових приміщень (колишній житловий будинок №
24) з розширенням під будинок відпочинку та для подальшої експлуатації цього
об'єкту.

На підставі
вказаного рішення, із дотриманням вимог земельного законодавства, між
Харківською міською радою та позивачем укладено договір оренди землі, який
зареєстровано у Харківській регіональній філії Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних
ресурсах» в Державному реєстрі земель 9 січня 2007 року за номером
01. Цей договір оренди землі був складений з урахуванням
оскаржуваного висновку, наданого Управлінням земельних ресурсів у м. Харків та
не передбачає права використання земельної ділянки по АДРЕСА_1за її фактичним
цільовим призначенням.

Відповідно
до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір,
за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку
у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Згідно
ч. 2, ст. 214 ЦК України особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин,
мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених
законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю
ними виконані.

Ст.
229 ЦК України передбачено, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо
обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом
недійсним.

Істотне
значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких
властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість
використання за цільовим призначенням.

Відповідно до
ст. ст. 203, 215 ЦК України, недійсним може бути визнано право чин,, зміст
якого суперечить актам цивільного законодавства.

Згідно ст. 15 Закону України «Про оренду землі» однією з істотних умов
договору є умови використання та цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду. Зважаючи на те, що на стадії укладання договору
оренди земельної ділянки її цільове призначення, що є істотною умовою договору
було визначено невірно, з порушенням норм законодавства, то зміст цього
договору суперечить Земельному кодексу України, Закону України «Про оренду
землі» та договір має бути визнано недійсним.

Таким чином
вищевказаний договір оренди землі складений з урахуванням оскаржуваного
висновку наданого Управлінням земельних ресурсів у м. Харків позбавляє позивача
права на використання земельної ділянки по АДРЕСА_1за її фактичним цільовим
призначенням.

Згідно
п. 3 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів щодо вирішення
адміністративних справ поширюється на спори між суб'єктами владних повноважень
з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі
делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та
виконання адміністративних договорів.

Згідно
п. 14 ст. 3 КАС України адміністративний договір - дво- або багатостороння
угода, зміст якої складають права та обов'язки сторін, що випливають із владних
управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією із сторін
угоди.

Таким чином,
доводи позивача знайшли своє повне підтвердження, в зв'язку з чим суд
задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст.1, 2, 3,
6, 7, 17-19, 69 - 71, 99, 100, 102, 159, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства України, ст. ст. 1, 25, 47 Закону України «Про
землеустрій», ст. ст. 12, 20, 38, 50, 51, 77, 79, п. 12 перехідних положень
Земельного кодексу України, ст. ст. 203, 214, 215, 229 Цивільного кодексу
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати причини пропуску позивачем
ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом - поважними.

Визнати
нечинним висновок Управління земельних ресурсів у м. Харків (Харківського
міського управління земельних ресурсів) № 409 від 28.02.2005 року в частині
можливості відведення земельної ділянки «2», площею - 0,8000 га поАДРЕСА_1 у м.
Харкові в оренду за рахунок земель рекреаційного призначення..

Зобов'язати
Управління земельних ресурсів у м. Харків розглядати усі питання та звернення
відносно земельної ділянки по АДРЕСА_1у м. Харкові з урахуванням того, що дана
земельна ділянка відноситься до земель житлової та громадської забудови.

Визнати
недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та Харківською міською
радою, який зареєстровано у Харківській регіональній філії Державного
підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті
України по земельних ресурсах» в Державному реєстрі земель 9 січня 2007 року за
номером 01.

Постанова
може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного
адміністративного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в
10-денний строк з дня складення постанови в повному обсязі заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього строку протягом 20 днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до суду апеляційної інстанції, або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС
України.

Повний
текст складено 10 жовтня 2008 року.

Суддя -