Справа № 5/151
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2007-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

м. Київ

24.10.2007р №
5/151

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Кочана В.М.,

секретаря судового засідання Стріхи В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
адміністративний позов

ОСОБА_1

до

Національної
експертної Комісії України з питань захисту суспільної моралі

про

визнання
незаконним наказу та зобов"язання внести зміни до запису в трудовій
книжці,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 заявила позов, в якому просить визнати
незаконним наказ від 27.06.2007 року №68-К Національної експертної комісії
України з питань захисту суспільної моралі
в частині підстави звільнення її з роботи за п. 6 ч.1 ст.36 КЗпП
України, зобов"язати відповідача
внести зміни до наказу від 27.06.2007 року №68-К та зазначити підставу для її
звільнення з роботи п. 1 ст. 40 КЗпП України та внести зміни про це у її
трудову книжку.

Позивачка
в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і пояснила, що з грудня 2006
року вона працювала на посаді начальника відділу претензійної роботи Управління
юридичного забезпечення Національної експертної комісії України з питань
захисту суспільної моралі з посадовим окладом 1600 гривень на місяць.

04.04.2007 року вона була письмово попереджена про
ліквідацію її посади відповідно до наказу Національної комісії від 26 лютого
2007 року №12-у "Про затвердження структури та чисельності працівників
Національної експертної комісії України з питань захисту суспільної моралі".
Від зайняття запропонованих їй вакантних посад вона відмовилась, оскільки
запропоновані їй посади не підходили через низький посадовий оклад та
невідповідність її фаху.

23.07.2007 року її було звільнено з займаної посади на
підставі п. 6 ч.1 ст.36 КЗпП України, про що було зроблено відповідний запис в
трудовій книжці.

Звільнення з роботи вважає незаконним, оскільки її
звільнено з мотивів відмови працівника від продовження роботи зі зміненими
умовами праці за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Фактично у
відповідача відбулись зміни в організації виробництва і праці, а тому підставою
для її звільнення мав би бути п.1 ст. 40 КЗпП України.

Представник відповідача позову не визнав, оскільки вважає, що звільнено
позивачку з підстав, передбачених п. 6 ч.1 ст.36 КЗпП України, правомірно.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази
по справі, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з
наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка проходила
публічну службу на посаді начальника відділу претензійної роботи Управління
юридичного забезпечення Національної
експертної комісії України з питань захисту суспільної моралі з посадовим
окладом 1600 гривень на місяць.

04.04.2007 року позивачка була письмово попереджена про
ліквідацію її посади відповідно до наказу Національної комісії від 26 лютого
2007 року №12-у "Про затвердження структури та чисельності працівників
Національної експертної комісії України з питань захисту суспільної
моралі". Від зайняття запропонованих їй вакантних посад позивачка
відмовилась.

23.07.2007 року позивачку було звільнено із займаної
посади на підставі п. 6 ч.1 ст.36 КЗпП України, про що було зроблено
відповідний запис в трудовій книжці.

Відповідно до п. 6
ч.1 ст. 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є
відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з
підприємством, установою, органнізацією, а також відмова від продовження роботи
у зв"язку із зміною істотних умов праці.

Аналіз наказу Національної комісії від 26 лютого 2007
року №12-у "Про затвердження структури та чисельності працівників
Національної експертної комісії України з питань захисту суспільної
моралі" та звітності про заплановане звільнення працівників, яке відповідач
направив до Шевченківського районного центру зайнятості, як того вимагає ч.3
ст. 49-3 КЗпП України, дають суду підстави вважати, що в комісії відбулись
зміни в організації виробництва та праці, а саме скорочення чисельності та
штату працівників, а тому звільнення позивачки з роботи з підстав, передбачених
п.6 ч.1 ст. 36 КЗпП УКраїни є незаконним.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими,
доведеними сукупністю зібраних по справі доказів і підлягають задоволенню в
повному об"ємі.

На підставі ст.ст.36, 40, 49-2 КЗпП України, керуючись
ст.ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати неправомірним наказ від 27.06.2007 року №68-К
Національної експертної комісії України з питань захисту суспільної моралі в частині підстави звільнення з роботи ОСОБА_1за п. 6 ч.1 ст.36 КЗпП
України.

Зобов"язати Національну експертну комісію України з
питань захисту суспільної моралі внести зміни до наказу від 27.06.2007 року
№68-К та зазначити підставу для звільнення з роботи ОСОБА_1 п. 1 ст. 40 КЗпП
України та внести зміни про це у трудову книжку ОСОБА_1.

Постанова відповідно до ч.1 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом,
якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної
інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за
правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
Кочан В.М.