Справа № 2а-89/07
Суддя: ЯЦЕНКО В.В.
Дата ухвалення: 2007-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2 а -89/2007 року
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2007
року Лубенський
міськрайонний суд Полтавської
області

в складі:
головуючого судді -Яценко В.В.

при секретарі
-Требінчук І.О.

з участю
представника позивача ОСОБА_1. - ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області, Головного
управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної
державної адміністрації, Центру по нарахуванню і виплаті допомог та здійснення
контролю за правильністю призначення виплати пенсій в Полтавській області,
Міністерства праці та соціальної політики України, треті особи Державне
казначейство України, Управління державного казначейства в Полтавській області,
про перерахунок і стягнення щорічної допомоги на оздоровлення, одноразової
компенсації, як інваліду другої групи та одноразової грошової допомоги
інвалідам ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1. 20.04.2007 року звернувся до суду з позовною заявою до
управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Лубенської міської ради Полтавської області, Головного управління праці та
соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації,
Центру по нарахуванню і виплаті допомог та здійснення контролю за правильністю
призначення виплати пенсій : в Полтавській області, Міністерства праці та
соціальної політики України, треті особи Державне казначейство України,
Управління державного казначейства в Полтавській області, про перерахунок і
стягнення щорічної допомоги на оздоровлення, одноразової компенсації, як
інваліду другої групи та одноразової грошової допомоги інвалідам війни. Свій
позов мотивував тим, що у 1986 році він приймав участь у роботах по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, внаслідок чого у 2005 році став інвалідом другої
групи інвалідності. Інвалідність пов'язана з ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС;

Відповідно до ст.48 ч.4 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" , він як інвалід другої групи мав отримати одноразову
компенсацію за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 45 мінімальних заробітних
плат . В 2005 році ,коли розмір мінімальної заробітної плати складав 290
гривень, він мав отримати 13050 грн. , тобто в розмірі 5 мінімальних зарплат як
інвалід другої групи в 2005 році.

Розмір мінімальної заробітної плати з 01.04.2007 року становить 420 гривень
,і враховуючи що він визначається на момент фактичної виплати, сума має бути
18900 гривень дому недоотримана ним сума одноразової компенсації за шкоду
заподіяну здоров'ю становить 18615 гривень 60 код.

Крім того, відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачена одноразова компенсація учасникам ліквідації аварії
на Чорнобильській АЄС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, інвалідам 2 групи, йому повинні були сплатити 2100 грн., але ця
компенсація йому виплачена не була, таким чином, вважає, що йому повинні
заплатити 2073 грн.30 коп.

Відповідно до ст.13 ч.4 Закону "Про статус ветеранів війни, гарантій
їх соціального захисту" щорічно до 5 травня інвалідам війни другої групи,
до категорії яких відноситься

він,
виплачувалася раЗова грошова допомога у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком,
йому мали виплатити за 2005 рік 332грн., а фактично виплатили 330 грн.
Невиплачена сума сума грошової допомоги становить 2950 грн.

Він звернувся до відповідачів з проханням здійснити йому
перерахунок та виплатити

недонароховані та невиплачені суми, але отримав відмову. ^

Прохає суд зобов'язати Лубенське міське управління праці та соціального
захисту населення здійснити перерахунок та сплатити заборговані суми :
одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 18615 грн.60 коп.;
щорічну допомогу на оздоровлення за 2005 рік в розмірі 2073 грн. 30 коп. ;
разову грошову допомогу до 5 травня за 2005 рік в розмірі 2950 грн.

Представник позивача по дорученню ОСОБА_2., в судовому засіданні позовні
вимоги ОСОБА_1., підтримала повністю, прохала задовольнити.

Представники відповідачів управління праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області , головного
управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної
державної адміністрації, центру по нарахуванню і виплаті допомог та здійснення
контролю за правильністю призначення виплати пенсій в Полтавській області,
Міністерства праці та соціальної політики України, треті особи Державне
казначейство України, Управління державного казначейства в Полтавській області
будучи належним чином повідомлені про день і час розгляду справи в судове
засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних
підстав.

У відповідності до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право забезпечення їх у разі повної, часткової
або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з
незалежних від них обставин, а також: у старості та в інших випадках
передбачених законом.

Згідно ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина,
закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні
права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів, не
допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС", одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, виплачується в таких розмірах:

Інвалідам 2
групи - 45 мінімальних заробітних плат;

Відповідно до СТ.83 Закону України "Про державний бюджет України на
2005 рік", установлено, що з 1 вересня 2005 року розмір мінімальної
заробітної плати складає 332 гривні.

Згідно п.25 Постанови Кабінету Міністрів України від
20.06.2000 року №987 "Про затвердження порядку використання коштів Фонду
для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та
соціального захисту населення", виплати громадянам компенсацій, допомоги
та надання пільг провадяться від дня набуття права на них, але не раніше дня
одержання посвідчення встановленого зразка або інших документів, що
підтверджують статус постраждалих, та з дня подання письмової заяви".

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1. являється
учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і є інвалідом, який став
внаслідок Чорнобильської катастрофи. В 2005 році МСЕК Полтавської області
позивачу встановлено 2 група інвалідності внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС.

Згідно ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", дія якої не
зупинялася жодним законодавчим актом України, позивачу, як учаснику ліквідації
аварії на ЧАЕС, яким він:є, що підтверджується відповідним посвідченням, яке
мається в матеріалах справи, відповідачі повинні були нарахувати та сплатити
щорічну допомогу на оздоровлення:

за 2005 рік
у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, як інваліду 2 групи, із розрахунку
мінімальної заробітної плати 262 грн., що становить 1048 грн. (262грн. х 4 =
1048 грн.), відповідачі нарахували і виплатили 26,7 грн., недонарахована і не
сплачена сума становить 1021,3 грн.

При цьому суд за 2005 рік бере до уваги мінімальну заробітну плату, яка
діяла станом на 01.01.2005 року і становила 262 грн., а не 332 грн., як
зазначає позивач, оскільки такий розмір мінімальної заробітної плати було
встановлено тільки з 01.09.2005 року.

Згідно ч. 4 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни,
гарантій їх соціального захисту" щорічно до 5 травня інвалідам війни 2
групи, яким був позивач з 2005 року, що підтверджується відповідним
посвідченням, яке мається в матеріалах справи, відповідані повинні були
нарахувати та виплатити разову щорічну грошову допомогу у розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком за 2005 рік із розрахунку мінімальної пенсії 290 грн., що
становить 2320 грн. (290грн. х 8 = 2320 грн.), відповідачі нарахували і
виплатили 330 грн., недонарахована і не сплачена сума становить 1990 грн.

При цьому суд за 2005 рік бере до уваги мінімальну заробітну плату, яка
діяла станом на 01.05.2005 року і на період виплати, і становила 290 грн., а не
332 грн., як зазначає позивач, оскільки такий розмір мінімальної заробітної
плати було встановлено тільки з 01.09.2005 року; крім того суд враховує ту
обставину, що, термін виплати даної грошової допомоги визначений законом -
щорічно до 5 травня.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" одноразова
компенсація учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЄС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідам 2 групи виплачується
в розмірі 45 мінімальних заробітних плат.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1. з 04.05.2005 року є інвалідом; 2
групи і йому повинні були виплатити одноразову компенсацію учасникам ліквідації
аварії на Чорнобильській АЄС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи іфи встановленні
вищої групи інвалідності в розмірі 15 мінімальних зарплат, розмір якої на той
час складав 290 грн. 290 грн.х45=13050 грн. В 2006 році йому було проведено
виплату різниці в групах інвалідності в сумі 284,40 грн. Позивачу було не
доплачено 12765,60 грн.

Оскільки ці виплати , як одноразова компенсація учаснику ліквідації аварії
на Чорнобильській АЄС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи,
були проведені не в повному розмірі, що передбачено Законом, вони підлягають
стягненню.

Суд вважає відмову відповідачів позивачу зробити
перерахунок і виплатити грошові кошти передбачені законом незаконною так як ст.
48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ч. 4 ст. 13 Закону
України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту"
передбачають більший розмір компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастофи, учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та щорічної разової грошової допомоги
інвалідам війни до 5 травня, ніж Постанова Кабміну №836,від 26.07.1996 року.

Конституція
України є основним Законом України.

Згідно ст.ст. 8, 22 Конституції України в Україні визнається і діє принцип
верховенства права.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів,
недопускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Постанова Кабміну №836, суперечить ст.22 Конституції
України, оскільки звужує зміст прав позивача. В абз.6 п.4 описової частини
Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року по справі № 1-21,
Конституційний Суд України визначив зміст поняття "звуження змісту прав і
свобод" - зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини,
які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних
характеристик права. Звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола
суб"єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи
будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод,
тобто їх кількісної характеристики.

Закони України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус
ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" мають вищу юридичну силу
ніж будь-які нормативно-правові акти органів виконавчої влади, в тому числі і
Кабінету Міністрів України, тому при призначенні га

виплаті
компенсації позивачу, суд вважає, що слід керуватися Законами України "Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на
ЧАЕС", зокрема ст. 48 даного закону, та "Про статус ветеранів війни,
гарантій їх соціального захисту".

Позивач при подачі позову як і відповідачі звільнені від оплати судового
збору, тому судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 8, 22, 46 Конституції України, ст.48
Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок аварії на ЧАЕС", ч. 4 ст. 13 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту", ст.ст. 8-11, 71, 86,
100 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Позовні вимоги
ОСОБА_1- задовольнити частково.

Зобов'язати Лубенське міське управління праці та соціального захисту
населення здійснити перерахунок ОСОБА_1: одноразову компенсацію за шкойу
заподіяну здоров'ю в розмірі 12765 грн. 60 коп.; щорічну допомогу на
оздоровлення за 2005 рік в розмірі 1021 грн. 30 коп. ; разову грошову допомогу
до 5 травня за 2005 рік в розмірі 1990 грн.

Зобов'язати центр по нарахуванню і виплаті допомог та здійснення контролю
за правильністю призначення та виплати пенсій виплатити ОСОБА_1одноразову
компенсацію за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 12765 грн. 60 коп.; щорічну
допомогу на оздоровлення за 2005 рік в розмірі 1021 грн. 30 коп. ; разову
грошову допомогу до 5 травня за 2005 рік в розмірі 1990 грн.

Судові витрати
щодо сплати судового збору компенсувати за рахунок держави.

На постанову суду може бути подана до Харківського Апеляційного
Адміністративного суду заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з
дня оголошення рішення, а апеляційна скарга на рішення суду може бути подана
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.