Справа № 2А-537/07
Суддя: Куропятник О.М.
Дата ухвалення: 2007-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№2A-537/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2007 року м.
Мукачево

Мукачівський
міськрайонний суд Закарпатської області

у складі
головуючого О.М. Куропятник

при
секретарі В.В.Бисага

з участю
позивача ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачеві адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до ФЕВ штабу Західного оперативного командування про
стягнення грошової заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з вищевказаним позовом,
мотивуючи тим, що він проходить
військову службу у 1240 ЦЗРДПСО на посаді офіцера забезпечення з 23.03.1999
року по теперішній час, на всіх видах
фінансового забезпечення 1240 Центр ЗРДПСО за рахунок МО України, знаходиться у ФЕВ Штабу Західного
оперативного командування. Керівництвом ФЕВ Штабу Західного оперативного
командування йому неодноразово було відмовлено у проведенні розрахунку та
виплаті грошової компенсації замість продовольчого пайка по нормі №1, за період з 11 березня 2000 року по
теперішній час, при цьому ФЕВ Штабу
Західного оперативного командування постійно наголошувала, що для прийняття позитивного рішення потрібно
зачекати змін в законодавстві, таке
рішення він вважає незаконним. Просить
стягнути з відповідача в його користь 52 107 грн. грошової заборгованості.

Позивач
в судовому засіданні позов та мотиви позову підтримав повністю, просив позов задоволити.

Представник
відповідача в судове засідання не з'явився,
повідомлявся належним чином, про
причини неявки до суду не повідомив.

Суд
ухвалив слухати справу у відсутності представника відповідача на підставі
наявних в матеріалах справи доказів.

Судом
встановлено, щоОСОБА_1 проходить
військову службу у 1240 ЦЗРДПСО на посаді офіцера забезпечення з 23.03.1999
року по теперішній час, на всіх видах
фінансового забезпечення 1240 Центр ЗРДПСО за рахунок МО України, знаходиться у ФЕВ Штабу Західного
оперативного

командування.
Керівництвом ФЕВ Штабу Західного оперативного командування йому неодноразово
було відмовлено у проведенні розрахунку та виплаті грошової компенсації замість
продовольчого пайка по нормі №1, за
період з 11 березня 2000 року по теперішній час, при цьому ФЕВ Штабу Західного оперативного
командування постійно наголошувала, що
для прийняття позитивного рішення потрібно зачекати змін в законодавстві, таке рішення він вважає незаконним

Згідно ст. 8
Конституції України в Україні визнається і діє принцип

верховенства
права і Конституція України має найвищу юридичну силу. Всі нормативно-правові
акти повинні відповідати їй та її норми є норми прямої дії.

Згідно ч.2 ст. 17 Конституції України держава забезпечує
соціальний захист громадян України, які
знаходяться на військовій службі в Збройних Силах України та інших військових
формуваннях, а також членів їх сімей.

Згідно ч.3 ст. 22 При прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав
і свобод.

Згідно ст.
24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і
свободи та є рівними перед законом. Не
може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних,
релігійних та інших переконань,
статі, етнічного та соціального
походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно
Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і
членів їх сімей" ч. 2 ст. 9 військовослужбовці отримують за рахунок
держави грошове забезпечення, а також
речове майно чи продовольчі пайки чи,
за їх бажанням, грошову
компенсацію".

Відповідно
до ч.4 ст. 9 вищезазначеного Закону, „Порядок та розміри грошового та
матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації замість речового
майна та продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України з
урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів"

На виконання вищезазначених законів,
з метою раціонального

продовольчого забезпечення військовослужбовців Кабінетом Міністрів

України була прийнята Постанова №316 від 12.03.1996 року "Про норми

забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил

України та інших військових формувань..." та Постановою Кабінету

Міністрів України №426 від 29.03.2003 року, була скасована вище вказана

постанова № 316
та затверджені нові
норми харчування

військовослужбовців
Збройних Сил України та інших військових формувань.

Відповідно
до вищевказаної Постанови Кабінету Міністрів України №316 від 12.03.1996 року
до 11.03.2000 року я забезпечувався продовольчим пайком за нормою №7 з
розрахунку на той час 1, 76 грн. за
добу.

З
19.04.2002 року Постанова Кабінету Міністрів України №316 від 12.03.1996 року
"Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних
Сил України та інших військових формувань..." втратила чинність з моменту
опублікування Постанови Кабінету Міністрів України №426 від 29.03.2003
року, якою затверджені нові норми
харчування військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових
формувань. Тому з 11.03.2000 року він повинен був отримувати продовольчий пайок
або грошову компенсацію за нього по загальновійськовій нормі №1 за цінами, які визначаються Міністерством оборони
України не частіше одного разу на квартал,
але продовольчий пайок йому не видавався та грошова компенсація замість
нього не виплачувалась.

Також слід прийняти до уваги те, що
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 року №426 визначено лише
припинення виплати вартості харчування тільки за час відпустки
військовослужбовцям строкової військової служби, курсантам ВВНЗ та зовсім не визначено
припинення чи заборона виплати встановленої вартості норм харчування
офіцерському складу Збройних Сил України,
який безпосередньо не харчується в їдальнях військових частин.

Законом
України від 17.02.2000 року №1459-111 п.2 у зв'язку з економією бюджетних
коштів призупинено дію ч.2 ст. 9 Закону
України "Про соціальний та правовий захист
військовослужбовців...", але не
відмінено дію ч.1 ст. 9 даного Закону, якою гарантується матеріальне, продовольче та інші види забезпечення
військовослужбовців у розмірах, що
стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі.

Відповідно
до рішення Конституційного суду від 20.03.2002 року №5-рп/2002 (справа що до
пільг, компенсацій і гарантій):

„Конституційний
суд вважає що оскільки для значної кількості громадян України пільги, компенсації і гарантії, право на яке передбачене чинним
законодавством , є додатком до основних
джерел існування, необхідною складовою
конституційного права на забезпечення життєвого рівня ( ст. 48 Конституції
України ), який принаймні не має бути нижчим
від прожиткового мінімуму, встановленого
законом (ч.3 ст. 46 Конституції
України), то звужування змісту та обсягу
цього права шляхом прийняття законів або внесення змін до чинних законів за
статтею 22 Конституції України не допускається. Зупинення його дії можливе за
умови введення відповідно до п.31 частини першої ст. 85 та п.19 статті 92 Конституції
України, надзвичайного стану ( ст. 64
Конституції України)".

У рішенні за
цією справою :

„ 1.
Визнати, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними),
положення ст. 58 Закону України
„Про державний бюджет України на 2001 рік", що до зупинення дії положення законодавчих
актів України в частині надання пільг,
компенсації і гарантії, які
фінансуються з бюджетів усіх рівнів ".

Виходячи
з вище наведеного ніхто не має права обмежувати військовослужбовця і членів їх
родин у правах і свободах, встановлених
законодавством. Отже у зв'язку з тим, що дія норми №7, яка затверджена постановою Кабінету міністрів
України була припинена його повинні були перевести на іншу норму продовольчого
забезпечення. А так як найменшу вартість з усіх діючих норм продовольчого
забезпечення має норма №1 (загальновійськова),
то його повинні були забезпечувати і розрахувати саме за цією нормою.

Згідно ст. 16 Закону України
"Про Збройні Сили України" у редакції від 5.10.2000 року зазначено що
держава забезпечує соціальний та правовий захист військовослужбовців та
осіб, звільнених в запас, а також гарантує отримання за рахунок держави
фінансового, речового, продовольчого та інших видів забезпечення у
розмірах, які визначаються Кабінетом
Міністрів України і враховують характер та умови службової діяльності, які становлять заінтересованість громадян
України у військовій службі. Це положення в черговий раз підтверджує
гарантоване державою право на забезпечення його продовольством та іншими видами
забезпечення під час проходження служби.

З огляду
на вище вказане невидача позивачу продовольчого пайка і невиплата грошової
компенсації замість нього у розмірах встановлених Міністерством оборони України
по нормі №1 призвело до звуження змісту і обсягу існуючих його прав, тим самим порушуючи законне гарантоване
державою право на одержання продовольчого забезпечення за рахунок держави, в наслідок чого у ФЕВ Штабу Західного
оперативного командування утворилась заборгованість перед ним за період з
11.03.00 року по 30.09.07 року.

У
відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року №1427
„Про затвердження положення про порядок компенсації працівникам втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати" за період
заборгованості до 01.01.2001 року та у подальшому - постановою від 21.02.2001
року №159 „Про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати
частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати", яка прийнята з метою реалізації Закону
України „Про компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-111, компенсація громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати (далі -
компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців
виплати грошових доходів. Тому суд вважає,
що заборгованість перед позивачем за період з 11.03.00 року по 30.09.07
року, за продовольче забезпечення
підлягає компенсації у відповідності до цих актів.

Згідно ст. 625 ЦК
України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання, а
за прострочення грошового зобов'язання повинен сплатити суму боргу з

урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів
річних від простроченої суми.

Позовні вимоги стверджуються довідкою Центру забезпечення

реалізації договорів про скорочення озброєнь від 10 серпня 2007 №213,

Витягом з послужного
списку ОСОБА_1, розрахунком заборгованості за

продовольче забезпечення ОСОБА_1, нормами харчування

військовослужбовців
ЗС та інших військових формувань та вищевказаними нормами чинного
законодавства.

Виходячи
з вищенаведеного, суд приходить до
висновку, що позов підлягає до
задоволення як такий, що обґрунтований і
ґрунтується на вказаному чинному законодавстві.

Керуючись
ст.
ст. 112, 121,
138, 158-163 КАС України, ст.
ст. 8, 17,
22, 24 Конституції України, ст. 16 Закону України „Про Збройні Сили
України", ч.1 ст. 9
Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів
їх сімей", Постановою КМУ №316 від
12.03.1996 року, Постановою КМУ №426 від
29.03.2002 року , суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити
повністю.

Стягнути
з рахунку грошового забезпечення ФЕВ Штабу Західного оперативного командування
№ 0348 Код ЄДРПОУ № 24294348 Банк ГУДКУ у Львівській області Код МФО
№ 825014 в користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 52107 грн. 26 коп., перерахувавши грошову заборгованість в сумі
52107 грн. 26 коп., в Установу
Держбанку: ВАТ „Державний Ощадний банк України" філія - Мукачівське
відділення №7287 МФО 372028 КОД ЗКПО 02759947 р/р9 № рахунку Ощадної книжки -1311.

На
постанову може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом 10 днів з
дня її проголошення , а апеляційна
скарга подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.