Справа № 2а-2402008
Суддя: Русанова Т.Т.
Дата ухвалення: 2008-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-240
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада
2008 року Первомайський міський суд Луганської області
в складі: головуючого судді
Русанової Т.Т.

при
секретарі Кузьменко
Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Первомайське справу за позовом позивача
ОСОБА_1 до відповідача Управління праці та соціального захисту населення
Первомайської міської ради Луганської області про визнання дій відповідача
незаконними, покладення обв'язку перерахувати та доплатити щорічну разову грошову
допомогу, -

в с т а н о в и в :

Позивач
звернувся до суду з даною позовною заявою, посилаючись на те, що він є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС 1 категорії, інвалідом 3 групи від захворювання, яке пов'язано з роботами
по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, також
відповідно до ст.. 7 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» належить
до інвалідів війни 3 групи , що підтверджується відповідним посвідченням.

Ч.5 ст.13 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII
від 22.10.1993р. передбачено виплату йому щорічно, до 5-го травня, одноразової грошової допомоги
в розмірі вісім мінімальних пенсій за
віком

На його звернення до відповідача від 12.08.08
про виплату заборгованості з разової грошової допомоги як інваліду війни
отримав відмову у виплаті заборгованості від 14.08.08 року.

Вважає відмову відповідача у виплаті
заборгованості з разової грошової допомоги, що викладена у листах УП та СЗН від
14.08.08 р. № 09-3022 неправомірною з наступних підстав:

Відповідач для
визначення розміру виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у
розмірі вісім мінімальних пенсій за
віком виходив з суми 350 грн. Даний
розмір не відповідає розміру восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи з
наступного. Частиною 3 ст. 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші
види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого
законом. Ст. 2 Закону України „Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999 р.
№966 - XII, що прийнятий на виконання ч.3 ст. 46 Конституції України
передбачає, що прожитковий мінімум застосовується в тому числі для визначення
мінімальної пенсії за віком. Частина 1 статті 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачає, що
мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20
років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином, розмір
мінімальної пенсії за віком для осіб пенсійного віку повинен дорівнювати
прожитковому мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Ст. 58
Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року № 107-УІ прожитковий
мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.04.2008 року дорівнював 481
грн.

Таким чином
розмір щорічної разової грошової допомоги в 2008 році повинен складати не 350
грн., а 3367 грн. (481грн. х 7 ), і з врахуванням виплачених йому 350 грн. сума заборгованості відповідача переді ним
складає 3017 грн.

Статтею 3
Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров'я, честь і
гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною
цінністю.

Права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення
прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Статтею 8
Конституції України передбачено, що Україні визнається і діє принцип верховенства
права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні
відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до
суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина
безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 19
Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на
засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею
22 Конституції України передбачено, що Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод. Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.

Статтею 55
Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина
зчищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій
чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав
до Уповноваженого 3-ерховної Ради України з прав людини.

Просить
суд визнати дії Управління праці та захисту соціального захисту населення Первомайської
міської ради Луганської області про відмову у проведенні перерахунку щорічної
разової грошової допомоги та виплати належної її різниці незаконними та такими, що порушують його
Конституційні права та свободи; Зобов'язати Управління праці та соціального
захисту населення Первомайської міської ради Луганської області зробити
перерахунок призначеної йому в 2008 році щорічної разової грошової допомоги,
встановивши її в розмірі 7 мінімальних в
розмірі 3367 грн., зобов'язати Управління праці та соціального захисту
населення Первомайської міської ради Луганської області виплати йому заборгованість з щорічної разової грошової
допомоги за 2008 рік в сумі 3017 грн.

В судове
засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його
відсутність, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник
відповідача в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи
у його відсутність та письмові заперечення проти позову, де зазначив, що
відповідач до вимог ст. 54 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» є
управлінням виконавчого комітету Первомайської міської ради, а також кінцевім
розпорядником бюджетних коштів. Законом України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 на
УІІСЗН покладається обов'язок
здійснення виплати пільговій категорії громадян щорічної грошової
допомоги до 9-го травня.

Фінансування
витрат, пов'язаних з реалізацією Закону
№ 3551, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, які
надходять на рахунок відповідного органу Державного казначейства, який, згідно
з Положенням про Державне Казначейство України, затверджено Постановою Кабінету
Міністрів України №1232 від 21.12.2005року здійснює розрахунково- касове
обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, контроль за
здійсненням бюджетних повноважекнь при зарахуванні надходжень, прийнятті
зобовьязань та проведенні платежів за цими зобовьязаннями.

Оскільки Управління
є державною устанвою і фінансування усіх видів виплат громадянам здійснюється
за рахунок бюджетних коштів, тому у здійсненні своєї діяльності в частині
виплати щорічної разової грошової допомоги керується не тільки нормами Закону
№3551, а ще й бюджетними нормами, а саме Бюджетним кодексом України, Законом
України «Про державний бюджет України».

Відповідно до
вимог п.8 ст.7 Бюджетного кодексу України бюджетні кошти використовуються
тільки на цілі, визначені бюджетним призначенням, а ст.23 цього ж кодексу
передбачає, що будь - які платежі можна здійснювати лише за наявності
відповідног бюджетного прихзначення.

Згідно з ч.2
ст.95 Конституції України виключно Законом України «Про державний бюджет
України» на відповідні роки визначаються будь - які видатки Держави, розмір і
цільове спрямування цих видатків, виходячи з фінансових можливостей
Держави.

Щодо вимог
позивача про стягнення щорічної разової грошової допомоги за 2008 рік вважаю за
необхідне пояснити наступне:

П.20 Закону
України від 28.12.2007 року «Про державний бюджет України на 2008 рік та про
внесеня змін до деяких законодавчих актів України» були внесені зміни до ст.13
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а
саме ч.5 цієї ст. була викладена в наступній редакції: «щорічно до 5-го травня
інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які
визначаються Кабінетом Міністрів Українин в межіх бюджетних призначень,
встановлених Законом про державний бюджет України».

Постанова
Кабінету Міністрів України №183 від 12.03.2008року «Про розміри разової
грошової допомоги, що виплачується в 2008році відповідно до законів України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви
нацистськіх переслідувань» встановлює, що виплата разової грошової допомоги
інвалідам війни 3-ї групи здійснюється у розмірі 350грн. Саме ця сума була
виплачена позивачу у квітні 2008 року.

Позов вважає
таким, що не підлягає задоволенню, оскільки відповідач діяв на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Дослідивши
надані докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

В суді прийнято без заперечень, що позивач є інвалідом війни і має право на пільги, передбачені
Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,
в тому числі і на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня.

Спір стосується тільки розмірів цієї допомоги.

В позовній заяві позивач помилково зазначав, що має право на зазначену
допомогу у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, хоча розрахунок позову зробив
виходячи з 7 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до посвідчення серії Б № 443432 /с.4/ позивач є інвалід 3 групи і має право на
пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів
війни.

Відповідно до Закону України
«Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» інвалідам війни 3 групи
здійснена в 2008р. виплата в сумі 350 грн. Зазначені суми позивач отримав.

Відповідно до Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» позивач отримав вказані кошти щорічної допомоги до 5-го
травня поточного року.

Ст.20 ч.1 п.б
розділу 2 Закону України “Про державний бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих актів України” змінено зміст ст. 13 ч.5
Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” і
викладено її в наступній редакції “щорічно до 5-го травня інвалідам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірі , який визначається Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет
України”.

Кабінет Міністрів України 12 березня 2008 року
виніс постанову “Про розміри разової грошової допомоги , що виплачується в 2008
році відповідно до Законів України ”Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” та “ Про жертви нацистських переслідувань”, згідно якої
встановлена у 2008 році виплата разової грошової допомоги інвалідам війни 3
групи в сумі 350 грн.

22.05.2008 року Конституційний Суд України
своїм рішенням визнав неконституційними положення п.20 розділу 2 «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів України» ЗУ “Про державний бюджет України на
2008 рік то про внесення змін до деяких законодавчих актів України” від
28.12.2007 р.

В цьому рішенні
та попередніх рішеннях при розгляді питань щодо конституційності окремих
положень закону про Держбюджет Конституційний Суд України заклав вихідний
принцип - рівень соціальної забезпеченості, який раніше був встановлений для
громадян України, не може бути обмеженим, тому вказаним законом не може бути
зупинено дію законів, внесено до них зміни чи доповнення, змінено регулювання
правових відносин за умов, що цими діями скасовується або звужується зміст та
обсяг існуючих прав та свобод людини. Відповідно
до ст.150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є
обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути
оскаржені. Таким
чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
покладення обов'язку доплатити йому щорічну разову грошову допомогу як інваліду
війни 3 групи за 2008 р. в сумі 3017 грн. підлягають
повному задоволенню, виходячи з наступного розрахунку:

2008 р. -481 грн. х 7 - 350 грн.=3017
грн., З
питання дотримання позивачем строків звернення до адміністративного суду за
захистом порушеного права суд вважає за необхідним зазначити наступне: ч.4 ст.17-1 Закону передбачено, що особи, які
не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за
нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється
виплата допомоги.

Позивач звернувся до суду 13.10. 2008 року,
тобто строк, визначений ст. 99 КАС
України не пропустив.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», рішенням Конституційного суду від 09.07.2007р. та
від 22.05.2008 року, ст. ст.8,9, 159-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії Управління праці та соціального
захисту населення Первомайської міської ради Луганської області у відмові в
перерахунку щорічної разової грошової допомоги за 2008 рік незаконними.

Зобов'язати Управління праці та соціального
захисту населення Первомайської міської ради Луганської області перерахувати
та доплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу за 2008 рік
в сумі 3017 грн. за рахунок коштів Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку для подання заяви на апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом 10
днів з для її проголошення в Донецькому апеляційному адміністративному суді
через Первомайський міський суд.

Суддя
Русанова Т.Т.