Справа № 2-а-33/08
Суддя: Лущеко Л.Г.
Дата ухвалення: 2008-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2-а-33/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16
квітня 2008 року Білогірській районний суд Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого
- судді Лущеко Л.Г.

при
секретарі - Меджитової
Л.С.

з участю позивача ОСОБА_1. представника позивача - ОСОБА_2. представника відповідача - Немеша
С.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білогірську адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в
Білогірському районі Автономної Республіки Крим (далі УПФ України в
Білогірському районі) про визнання дій Управління Пенсійного Фонду України в
Білогірському районі Автономної Республіки Крим неправомірними,

ВСТАНОВИВ:

позивач
просить суд визнати неправомірними дії УПФ України в Білогірському районі
Автономної Республіки Крим щодо відмови в підвищенні їй пенсії на 30 відсотків
від прожиткового мінімуму для непрацездатних з 09 липня 2007 року; зобов'язати
УПФ України в Білогірському районі Автономної Республіки Крим щомісячно
підвищувати їй пенсію на 30 відсотків від прожиткового мінімуму для
непрацездатних, починаючи з 09 липня 2007 року.

Свої
вимоги мотивує тим, що вона звернулася в УПФ України в Білогірському районі
Автономної Республіки Крим з письмовою заявою про підвищення їй пенсії по віку
на 30 відсотків від прожиткового мінімуму для непрацездатних, як особа, що
відноситься до статусу «діти війни». На підставі ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії, щомісячне довічне утримання
або державна соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищуються
на 30 відсотків мінімальної пенсії по віку. Статтею 111 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік», було встановлено, що в 2007 році дане
підвищення виплачується тільки особам, які, крім статусу «діти війни», є
інвалідами у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої учасникам
війни, тобто 19 грн.

Конституційний Суд України своїм рішенням від 9 липня
2007 року

№ 6-рп/2007 визнав, що Конституції України не відповідає
положення п. 12

ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на
2007 рік», яким припинена на 2007 рік дія ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» з урахуванням ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет
на 2007 рік». Пункт 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на
2007 рік» втратив дію з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року, разом з тим
відновлена дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Таким
чином, позивач, як особа, що має статус «діти війни» має право на щомісячне
підвищення пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії по віку з 09 липня
2007 року. 11 грудня 2007 року, вона одержала неправомірну відмову УПФ України в
Білогірському районі Автономної Республіки Крим. Проте, дана відмова не може
служити відмовою в підвищенні їй пенсії по даному статусу, оскільки рішення
Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 є обов'язковим
для виконання на території України.

У
судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у
повному об'ємі.

Представник
відповідача у судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що згідно ст. 6
ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» від 18.04.2004 року № 2195-IV, дітям
війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання або державна соціальна
допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної
пенсії по віку. Проте, як видно зі змісту даної норми закону, в ній не
передбачено, яким саме органом, за рахунок яких засобів і джерел, в якому
процедурному порядку здійснюється призначення і виплата даного підвищення
пенсії. Бюджет Пенсійного фонду України на 2007 рік затверджений Постановою КМУ
від 21.03.2007 року № 513, тобто раніше ухваленого рішення Конституційного Суду
України, отже об'єктивно він не міг передбачати подальші зміни у порядку дії
нормативно-правових актів. Яких -небудь змін до даного бюджету щодо даних
питань не внесено. Кошти Пенсійного фонду України не можуть використовуватися
на цілі, не передбачені даним законом. Вважає, що питання, пов'язані з
підвищенням пенсії або щомісячного довічного грошового утримання або
державної соціальної допомоги, яка
виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України № 2195 - IV слід вирішувати шляхом внесення
змін в цей закон. Крім того, Законом України “Про Державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України” були
затверджені нові розміри прожиткового мінімуму, а також був змінений механізм
надання деяких видів державної допомоги. Згідно ст.14 ЗУ “Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту”, учасникам війни пенсії, або соціальна
допомога, яка сплачується замість пенсії, підвищуються на 10 відсотків
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Тобто, розмір
надбавки з 01.01.2008 року складає 47 грн.

Суд,
заслухавши сторони, дослідивши матеріали
справи, вважає позов обгрунтованим і підлягаючим задоволенню по наступним
підставам.

Згідно ст.6 ЗУ «Про соціальний
захист дітей війни» від 18.04.2004 року

№ 2195-IV з подальшими змінами і доповненнями, де,
зокрема, вказане рішення Конституційного Суду України від 9.07.2007 року №
6-рп/2007, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання або державна
соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищується на 30%
мінімальної пенсії по віку. Позивач є дитиною війни, що підтверджується копією
тимчасової довідки № 1011 (а.с. 6). Відповідач в добровільному порядку
відмовляє позивачу у підвищенні пенсії у встановленому законом розмірі,
мотивуючи відмову відсутністю грошових коштів і тим, що Законом України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» не передбачені такі виплати (а.с. 4-5,
22-25). Проте, доводи відповідача суперечать вимогам рішення Конституційного
Суду України від 9 липня 2007 року №
6-рп/2007, яким визнані такими, що не відповідають Конституції України (є
неконституційними) пункт 14 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік”, в частині зупинення на
2007 рік дії ст.6 ЗУ ««Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням ст.111
ЗУ “Про Державний бюджет України на 2007 рік”.

У даному рішенні Конституційного Суду України
вказано, що згідно ст.ст. 22 ч.3, 64 Конституції України, право громадян на
соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому
числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або
надзвичайного стану на певний строк. Утверджуючи і забезпечуючи права і свободи
громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги,
компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний
захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому, відповідно до
ст.ст.6 ч.2, 19 ч.2, 68 ч.1 Конституції України, вони є загальнообов”язковими,
однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого
самоврядування, їх посадовими особами. Принципи соціальної держави втілено в
ратифікованих Україною міжнародних
актах, зокрема, в Конвенції про захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року, Європейській соціальній хартії (переглянутій) 1996 року, та в
рішеннях Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 1 ст.17 ЗУ «Про виконання рішення та
застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди України
застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних
свобод та протоколи до неї і практику Європейського Суду, як джерела права. При
розгляді справи «Кечко проти України» Європейський Суд з прав людини зауважив,
що у межах свободи дій держави, Держава може вводити, призупиняти чи закінчити
виплату надбавок (виплат) з державного бюджету, вносячи відповідні зміни в
законодавство. Проте, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних
надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не
можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, поки відповідні положення є чинними і
в них не внесені відповідні зміни.

Тому, посилання органами державної влади на відсутність
коштів, як на причину невиконання своїх обов”язків по виплаті спірного
підвищення пенсії в повному об'ємі не може бути взято судом до уваги.

На підставі викладеного, керуючись
ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», рішенням Конституційного Суду
України від 9 липня 2007 року

№ 6-рп/2007, ст. ст. 17, 99 ч.2,
162, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позов
задовольнити.

Визнати неправомірними дії
Управління Пенсійного Фонду України в Білогірському районі щодо відмови ОСОБА_1
в підвищенні їй пенсії на 30 відсотків від прожиткового мінімуму для непрацездатних
осіб з 09 липня 2007 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України в Білогірському районі щомісячно підвищувати ОСОБА_1 пенсію на 30
відсотків від прожиткового мінімуму для непрацездатних, починаючи з 09 липня
2007 року.

На постанову може бути подано заяву
про апеляційне оскарження в Апеляційний суд Автономної Республіки Крим протягом
10 днів з моменту проголошення постанови. Апеляція подається протягом 20 днів з
дня подачі заяви про апеляційне оскарження через Білогірській районний суд
Автономної Республіки Крим.

Головуючий