Справа № 2-а-229,2007
Суддя: Ярмоленко Г.Л.
Дата ухвалення: 2007-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2-а-229, 2007 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2007р. Володарський районний суд Київської
області

в складі :

головуючого
судді Ярмоленко Г.Л.,

при секретарі
Демиденко О.В.,

розглянувши справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1

до Управління
праці та соціального захисту населення Володарської районної державної
адміністрації про визнання незаконною відмову суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії та стягнення
недоотриманої одноразової компенсації при встановленні інвалідності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
17.09.2007 року звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що він є
постраждалим внаслідок чорнобильської катастрофи 1 категорії та одночасно є
інвалідом 11 групи, що пов'язано з наслідками аварії на ЧАЕС. Посилаючись на
ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", вважає що має право на
отримання одноразової компенсації у розмірі 45 мінімальних заробітних плат,
поскільки став інвалідом 11 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи. При
встановлені інвалідності фактично отримав 284 грн. 40 коп. 15.06.2007 року
відповідач за письмову заяву про виплату недоотриманої одноразової компенсації
у розмірі 45 мінімальних заробітних плат, листом за № 1095 відмовив у названій
виплаті, посилаючись на відсутність коштів у Державному бюджеті.

ОСОБА_1.
просить суд визнати незаконною відмову Управління праці та соціального захисту
населення Володарської районної державної адміністрації щодо сплати йому
одноразової компенсації при встановленні 11 (другої) групи інвалідності, як
учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та стягнути з відповідача на його
користь 17716,60 грн. недоотриманої компенсації.

В
судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини
викладені у позові та у доповнені до позову.

Представник
відповідача проти позову заперечував, посилаючись на відсутність коштів у
Державному бюджеті.

Заслухавши
пояснення позивача, представника відповідача,
оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає
до задоволення.

Так, по
справі встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
1 категорії, що стверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с. 5). та
одночасно, починаючи з 19.12.2006 року є інвалідом 11 групи (довічно), що
пов'язано з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а. с. 7).

Ст. 48 ч. 1 Закону
України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено виплату одноразової
компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС , які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи 11 групи у розмірі 45
мінімальних заробітних плат .

Судом
встановлено, що відповідачем виплата названої компенсації позивачу проведена у

березні 2007 року у розмірі 284 грн. 40 коп. (а.с. 9).

Ці
обставини підтверджуються листами управління (а.с. 9, 11-12 ) та не оспорюються
відповідачем.

Зазначена
компенсація виплачується управлінням соцзахисту населення в тому розмірі, який
встановлений постановою KM України від 26.07.1996 року за № 836 "Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" .

Позивач
просить суд стягнути з відповідача на його користь недоплачену суму одноразової
компенсації, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати.

В своїх
письмових запереченнях проти позову відповідач посилається на те, що
застосування ч.1 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" проводиться
у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є
обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами
виконавчої влади України місцевими органами державної влади, всіма суб'єктами
господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності. А
саме в розмірах, які визначені Постановою КМУ від 26.07.1996 року № 836,
виходячи з реальних можливостей Державного бюджету України згідно з бюджетними
призначеннями і враховуючи ст. 95 Конституції України.

Управління
праці та соціального захисту населення Володарської районної державної
адміністрації є розпорядником коштів, які виділяються на виконання
Чорнобильських програм згідно Закону України „Про Державний бюджет України на
2007 рік" та проводить виплати відповідно до кошторисних призначень та
паспортів бюджетних програм затверджених на рік, тому виплатити позивачу
вказану суму управління праці та соціального захисту населення не має
можливості в зв"язку з відсутністю коштів. Такі виплати не передбачені
кошторисом та не закладені в Державному бюджеті.

Але з цими
запереченнями відповідача суд не може погодитися з наступних підстав.

Відповідно
до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст.
113 Конституції України KM України у своїй діяльності керується Конституцією і
законами України, актами Президента України.

Згідно ч.1
ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування,
їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розмір
одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи , визначений
Постановою КМУ від 26.07.1996 року № 836, суперечить вимогам ч.1 ст.48 Закону
та іншим нормам Законів.

Так,
згідно ст. 82 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006
рік" установлений з 1 січня 2006 року розмір мінімальної заробітної плати
350 грн. на місяць, а з 1 липня 2006 року-375 грн., з 1 грудня 2006 року - 400
грн.

Названий Закон не мав жодних обмежень щодо
застосування ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка

передбачає право позивача на отримання відповідної компенсації.

Слід
взяти до уваги , що Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року,
справа №1-29/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є
неконституційними) , такі положення Закону України „Про Державний бюджет України
на 2007 рік", які зупиняли дію законів України щодо надання пільг,
компенсацій і гарантій окремим категоріям громадян. Зокрема, в частині виплати
компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати -
ч. 1 ст. 48 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ст. 95
Конституції України, на яку посилається представник відповідача, передбачено,
що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки
держави на загальносуспільні потреби, розмір, і цільове спрямування цих
видатків.

Але
законом про Державний бюджет України на відповідний рік розмір вказаної
допомоги не визначений, як наприклад, розмір одноразової грошової допомоги
ветеранам війни, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Крім
того, ст.62 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", на яку також посилається
відповідач заперечуючи проти позову, надає KM право
визначати порядок застосування цього Закону, але не делегує йому повноважень
щодо визначення розміру допомоги на оздоровлення, встановленої цим Законом.

Відповідно
до ст.71 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" дія положень цього Закону
не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього
Закону.

Отже,
оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними
актами, то суд вважає, що при вирішенні даного спору підлягають застосуванню
саме положення ст.48 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та положення зазначених
вище Законів про встановлення розміру мінімальної заробітної плати, а не
постанови KM України № 836 .

Згідно
ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта
Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на
обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту
суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже,
враховуючи наведене, управління соцзахисту населення повинно було виплатити
позивачу недоплачену суму одноразової компенсації, виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати на момент виплати.

На
письмову заяву позивача від 31.05.2007 року ( а.с. 8) було надано управлінням
праці та соціального захисту населення Володарської районної державної
адміністрації офіційне письмове роз'яснення щодо виплати одноразової
компенсації та повідомлено про розмір вже отриманої компенсації у сумі 284
грн.40 коп. (а.с.9).

07.06.2007
року позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату недоотриманої
одноразової компенсації в сумі 17716 грн. 60 коп. ( а.с. 10), на що отримав
письмову відмову № 1095 від 15.06.2007 року, яка мотивована тим, що в
управління праці та соціального захисту населення не має законних підстав для
виплати одноразової компенсації з розрахунку 45 мінімальних зарплат (а.с.
11-12).

Таким чином, суд
вважає за можливе визнати відмову відповідача щодо сплати позивачу
одноразової компенсації при
встановленні 11 (другої) групи
інвалідності, як учаснику ліквідації

наслідків
аварії на ЧАЕС неправомірною та стягнути на користь позивача з відповідача
недоотриману суму названої компенсації із врахуванням мінімальної заробітної
плати на момент встановлення інвалідності, як на те вказує ч.3 ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", за мінусом виплаченої суми,
відповідно слідуючим розрахункам :

рік виплат фактично підлягає
сплаті згідно закону (грн.) розмір
недоотриманої суми (грн.)

виплачено

2007р. 284 грн.40коп. 400 грн. х 45 = 18000 грн. 18000 -
284грн.40коп =

17716грн. 60
коп.

На підставі ст.4
Декрету КМ "Про державне
мито" позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави.

Керуючись
ст.ст. 19, 113 Конституції України, ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", ст. 82 Закону України "Про Державний бюджет України на
2006 рік", Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року,
справа №1-29/2007 ст.ст. 6, 9, 17, 89, 99, 100, 158-163, 185, 186 КАС України,
суд-

ПОСТАНОВИВ

Позов
задовольнити.

Визнати
відмову управління праці та соціального захисту населення Володарської районної
державної адміністрації щодо сплати ОСОБА_1 недоотриманої суми одноразової
компенсації при встановленні другої групи інвалідності внаслідок Чорнобильської
катастрофи, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати яка склалася на
момент встановлення інвалідності -неправомірною.

Стягнути
з управління праці та соціального захисту населення Володарської районної
державної адміністрації ( Київська область смт Володарка, вул. Коцюбинського,
13) на користь ОСОБА_1 17716грн.60 коп. недоотриманої суми одноразової
компенсації при встановленні другої групи інвалідності внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Від сплати
держмита /судового збору/ позивача звільнити.

Постанова може
бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через
Володарський районний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня
проголошення постанови.