Справа № 2«а»-626/2007
Суддя: Таранова О.П.
Дата ухвалення: 2007-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2„а"-
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 листопада 2007 року
Ленінський районний суд м Луганська у складі:

головуючого
судді: Таранової О.П.

судді
Островської О.П.

судді Бугера
О.В.

при секретарі
Лунгу О.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі
суду в м. Луганську адміністративну

справу за
позовом ОСОБА_1 до
Державної податкової

адміністрації
України про бездіяльність посадових осіб в частині встановлення з 1 вересня
2005 року та виплати за вересень 2005 року щомісячної надбавки
за безперервну службу у відсотках до грошового забезпечення залежно від стажу служби,
перерахування пенсії ДПА України і Головним управлінням Пенсійного фонду України в
Луганській області та стягнення з ГУ
ПФУ в Луганській області і Головного управління Державного
казначейства України в Луганській області різниці між пенсією з урахуванням надбавки за
безперервну службу і пенсією, що вже виплачено,-

ВСТАНОВИВ:

26.06.2007р.
до Ленінського районного суду м. Луганська надійшов адміністративний позов ОСОБА_1
до Державної податкової адміністрації України про бездіяльність посадових осіб
в частині встановлення з 1 вересня 2005 року та виплати за вересень 2005 року
щомісячної надбавки за безперервну службу у відсотках до грошового забезпечення
залежно від стажу служби, перерахування пенсії ДПА України і Головним
управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області та стягнення з ГУ ПФУ в Луганській
області і Головного управління Державного казначейства України в Луганській
області різниці між пенсією з урахуванням надбавки за безперервну службу і
пенсією, що вже виплачено.

Свій
адміністративний позов ОСОБА_1обґрунтував наступним.

З
26.12.1995 року позивач безперервно проходив службу в органах внутрішніх справ
і податкової міліції України на різних посадах і був звільнений з посади
начальника відділу оперативного супроводження малоприбуткових та збиткових
підприємств оперативного управління Управління податкової міліції ДПА в
Луганській області наказом начальника ДПА області від 30.09.2005р. № 471-0 за п.64
«в» (через обмежений стан здоров'я) з призначенням пенсії за вислугу років.

Вислуга
років для призначення пенсії відповідно до статті 12 пункту «а» Закону України
«Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ» на 30 вересня 2005 року склала у
календарному обчисленні - 25 років 01 місяць 19 днів; у пільговому обчисленні -
28 років 02 місяця 20 днів. До прийняття на роботу в органи внутрішніх справ
безперервно проходив службу на командних і інженерних посадах у складі Збройних
Сил СРСР та України.

По
клопотанню прямих начальників позивача, за підписом Голови ДПА в Луганській
області на ім'я Голови ДПА України направлено пропозиції (вих. №13738/05-42 від
26.08.2005р.) про встановлення ОСОБА_1 з 1 вересня 2005 року надбавки за
безперервну службу у відсотках до грошового забезпечення за організацію
оперативно-службової діяльності в області з виявлення злочинів серед
підприємств, що підпадають під ознаки «мінімізаторов» і досягнення за 7 місяців
2005 року першого результату в Україні в цій сфері.

Проте, в
порушення діючого законодавства, відповідь з центрального апарату податкової
служби України до теперішнього часу до ДПА в Луганській області не надійшла і
відповідний наказ про встановлення вказаного виду грошового забезпечення не
видано.

Фактично
керівництво ДПА України залишило клопотання ДПА в Луганській області без уваги,
не направивши до підлеглого органу ніякої інформації, ні позитивної, ні
негативної з даного питання.

Посилаючись
на вказані обставини та положення чинного законодавства, що регламентує порядок
соціального захисту працівників податкової міліції, позивач просить суд визнати
бездіяльність посадових осіб Державної податкової служби України в частині
встановлення йому з 1 вересня 2005 року щомісячної надбавки за безперервну
службу у відсотках до грошового забезпечення залежно від стажу служби
неправомірною, встановити з 1 вересня 2005 року та виплати за вересень 2005
року щомісячну надбавку за безперервну службу у сумі 2 582,68 грн.,
перерахувати пенсію ДПА України і Головним управлінням Пенсійного фонду України
в Луганській області, а також з ГУ ПФУ в Луганській області і Головного
управління Державного казначейства України в Луганській області стягнути
різницю між пенсією з урахуванням надбавки за безперервну службу та пенсією, що
вже виплачено у сумі 48 371,58 грн. за період з 01.10.2005р. по 30.06.2007р.

В
судовому засіданні ОСОБА_1підтримав свій позов у повному обсязі, надав
пояснення, аналогічні пред'явленому позову і просив його задовольнити.

Представник
першого відповідача - ДПА України в судовому засіданні проти позову
заперечував, посилаючись на наступне.

Надбавка
за безперервну службу відповідно до Указу Президента України від 24.04.2003р. №
370 „Про надбавки військовослужбовцям Служби безпеки України та працівникам
органів внутрішніх справ України за безперервну службу" не є обов'язковою
і право на її встановлення надано керівнику відповідного органу.

А
оскільки протягом останніх років бюджетні призначення на оплату праці працівників
органів державної податкової служби не забезпечували потребу в повному обсязі,
керівники були вимушені обмежувати встановлення деяких надбавок і доплат,
виплату матеріальної допомоги та премії працівникам. Тому подання зі
встановлення ОСОБА_1 надбавки за безперервну службу керівництвом Державної
податкової адміністрації України на той час не розглядалось.

Вказаний
позивачем вид грошового забезпечення виплачується за призначенням керівника
відповідного органу державної податкової служби в межах фонду заробітної плати,
затвердженого для бюджетних установ відповідно до ст. 73 Закону України „Про
державний бюджет на 2005 рік".

Враховуюче
те, що під час служби ОСОБА_1 в податковій міліції на нього не було видано
наказу про встановлення цієї надбавки, представник ДПА України вважає позовні
вимоги позивача необгрунтованими і просив суд відмовити в їх задоволенні.

Представник
другого відповідача - ГУ
ПФУ в Луганській області проти позову заперечував з огляду на те, що органи
Пенсійного фонду не є правонаступником ДПА України, а тому немає законних
підстав відповідати по заборгованості, що виникла до 01.01.2007р.

Разом з
тим, другий відповідач не заперечує, що головному управлінню Пенсійного фонду
України в Луганській області з 01.01.2007 року передано функції з призначення
(перерахунку) пенсій деяким категоріям громадян на підставі даних, наданих
силовими структурами.

Представник
третього відповідача - ГУ
ДКУ в Луганській області також проти позову заперечував та просив суд
визнати його третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Заслухавши
пояснення сторін та дослідивши матеріали справи у їх сукупності суд дійшов
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі з
наступних підстав.

Предметом
судового розгляду є правовідносини, що пов'язані із соціальним захистом осіб
начальницького складу податкової міліції.

Згідно
статті 26 Закону України від 4.12.1990р. № 509-ХІІ «Про державну податкову
службу в Україні» (із змінами і доповненнями) держава гарантує правовий і
соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх
сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені
статтями 20-23 Закону України «Про міліцію».

Зазначені
правовідносини врегульовані положеннями Законів України „Про державну службу,
„Про міліцію", „Про державну податкову службу в Україні", „Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших
осіб", Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. № 393 „Про
порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової
допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей", Указу
Президента України від 24.04.2003р. № 370 із змінами та доповненнями, внесеними
Указом Президента України від 12.07.2003р. № 595 „Про поширення чинності Указу
Президента України від 24 квітня 2003 року № 370 на осіб начальницького складу
податкової міліції", Постанови КМУ від 02.11.2006р. № 1522 „Про передачу
органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким
категоріям громадян" та іншими нормативно-правовими актами чинного законодавства.

Розглядаючи
позовні вимоги ОСОБА_1 суд також керується висновками Конституційного Суду
України, викладеними у рішеннях від 6.07.1999р. № 8-рп/99, від 20.03.2002р. №
5-рп/2002, від 17.03.2004р. № 7-рп/2004, від 01.12.2004р. № 20-рп/2004, від
11.10.2005р. № 8-рп/2005, від 9.07.2007р. № 6-рп/2007, в яких Конституційний
Суд України сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони
України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують
додаткових гарантій соціального захисту з боку держави та неодноразово
розглядав питання щодо неприпустимості обмеження їхніх конституційних прав на
соціальний захист, заробітну плату, встановлені законами України пільги,
компенсації і гарантії, розміри та порядок їх надання.

У
рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що держава окремими законами
України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є
складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами
здійснення цього права, а тому відповідно до частини другої статті 6, частини
другої статті 19, частини першої статті 68 Конституції України вони є
загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної
влади, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань
щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри
особи до держави. Звуження змісту та обсягів конституційного права на достатній
життєвий рівень шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних
законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Встановлено,
що у 2005 році здійснювалися видатки бюджетних коштів на виплату надбавок за
безперервну службу працівникам
податкової міліції в
областях, а також встановлювався даний вид грошового
забезпечення співробітникам ДПА України, а тому не , видання відповідного
наказу про встановлення цієї надбавки ОСОБА_1, ставить його в нерівні умови та
обмежує соціально-економічного права позивача.

До видів
грошового забезпечення, з яких нараховується пенсія особам начальницького
складу податкової міліції, згідно постанови КМУ від 17.07.1992р. № 393 «Про
порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової
допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» відносяться:

· оклад за
останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

· оклад за
військове або спеціальне звання;

· відсоткова
надбавка за вислугу років;

додаткові
види грошового забезпечення, що надаються щомісячно (надбавки за вчене звання
та науковий ступінь, кваліфікацію та умови служби).

В судовому засіданні
встановлено, що з метою підвищення рівня соціального захисту
військовослужбовців Служби безпеки України та працівників органів внутрішніх
справ, Президентом України 24.04.2003р. видано Указ № 370, де Голові та
Міністрові зазначених відомств надано право встановлювати щомісячні надбавки за
безперервну службу у відсотках до грошового забезпечення співробітникам, які
мають високі результати у службовій діяльності, залежно від стажу служби в
таких розмірах:

понад 5 років -
до 10;

понад 10 років -
до 30;

понад 15 років -
до 50;

понад 20 років -
до 70;

понад 25 років -
до 90 відсотків.

З
12.07.2003р. дію даного Указу поширено на осіб начальницького складу податкової
міліції (Указ № 595).

В п.2
Указу Президента України № 595 сказано про те, що виплата надбавок за
безперервну службу особам начальницького складу податкової міліції повинна
здійснюватися за рахунок коштів, визначених законом про Державний бюджет
України на утримання Державної податкової адміністрації України.

П.3
Указу свідчить про необхідність передбачення Кабінетом Міністрів України під
час розроблення проектів законів про Державний бюджет України на 2004 рік та
наступні роки видатків на грошове забезпечення осіб начальницького складу
податкової міліції з урахуванням надбавок, установлених цим Указом.

На
виконання перерахованих указів, з метою підвищення відповідальності осіб
начальницького складу податкової міліції за кінцеві результати роботи щодо
виконання службових завдань, Головою Державної податкової адміністрації України
видано Наказ від 4.02.2004р. №71.

Згідно
цього наказу, головам державних податкових адміністрацій в АР Крим, областях,
м.м. Києві та Севастополі надано право встановлювати особам начальницького
складу податкової міліції за високі результати у службовій діяльності щомісячні
надбавки за безперервну службу у відсотках до грошового забезпечення залежно
від стажу служби.

17
березня 2005 року Наказом ДПА України № 115 були внесені зміни в Наказ № 71, де
відтепер право встановлювати (скасовувати) щомісячні надбавки за безперервну
службу залишає за собою Голова ДПА України.

По
клопотанню прямих начальників позивача, за підписом Голови ДПА в Луганській
області на ім'я Голови ДПА України було направлено подання за №13738/05-42 від
26.08.2005р. про встановлення ОСОБА_1 з 1 вересня 2005 року надбавки за
безперервну службу у відсотках до грошового забезпечення за організацію
оперативно-службової діяльності в області з виявлення злочинів серед
підприємств, що підпадають під ознаки «мінімізаторов» і досягнення за 7 місяців
2005 року першого результату в Україні в цій сфері.

Проте,
питання встановлення надбавки за безперервну службу ОСОБА_1 не розглянуто,
відповідь з центрального апарату податкової служби України до ДПА в Луганській
області не направлено і відповідний наказ про встановлення позивачеві вказаного
виду грошового забезпечення не видано.

В порушення
вимог „Типової інструкції з діловодства в органах державної податкової служби
України", затвердженої Наказом ДПА України від 01.07.1998р. № 315,
керівництвом ДПА України не здійснено контроль за розглядом в термін до 30
календарних днів звернення керівництва ДПА в Луганській області.
Кореспондентові не дано відповідь по суті, а тому згідно вимог п.п.4.2.16.
Інструкції подання ДПА в Луганській області вважається до теперішнього часу
нерозглянутим.

Відповідно
до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок
держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади,
органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні
ними своїх повноважень.

Відповідно
до статті 20 Закону України від 20.12.1990р. № 565-ХІІ «Про міліцію», працівник
міліції є представником державного органу виконавчої влади», тобто ОСОБА_1був
державним службовцем.

Відповідно
до статті 33 Закону України від 16.12.1993р. № 3723-ХІІ «Про державну службу»,
яка регулює оплату праці державних службовців, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та
інших надбавок. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є
Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями
про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України
та постановами Кабінету Міністрів України. Скорочення бюджетних асигнувань не
може бути підставою для зменшення посадових окладів, надбавок до них та
фінансування інших, передбачених цим Законом, гарантій, пільг і компенсацій.

Ухвала
Верховного Суду України від 15.05.2002р. на прикладі умов встановлення надбавки
за високі показники, прямо вказує на те, що не можна розглядати виплату
надбавок віддану на розсуд керівників органів. їм надано право установлювати
надбавки за високі досягнення у праці і за наявності умов керівники органів
зобов'язані встановлювати такі надбавки.

Факт
наявності умов встановлення позивачеві надбавки за безперервну службу
підтверджено керівництвом ДПА в Луганській області, яке за високі результати
ОСОБА_1 у службовій діяльності надіслало до ДПА України відповідне подання за №
13738/05-42 від 26.08.2005р.

У
рішенні Конституційного Суду України від 6.07.1999р. №8-рп/99 зазначено, що
служба в міліції передбачає ряд специфічних вимог, що дістали своє відображення
у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах,
враховують екстремальні умови праці, пов'язанні з постійним ризиком для життя і
здоров'я, жорстокі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових,
фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю
підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу
організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення
добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і
після її закінчення. Частина п'ята статті 17 Конституції України покладає на
державу обов'язки щодо забезпечення соціального захисту такої категорії
громадян.

Згідно
із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень і у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Беручи
до уваги той факт, що в п.3.4 Наказу ДПА України від 17.03.05 №115 з посиланням
на п.7 Постанови КМУ від 17.07.1992 р. №393 занесено норму про включення
надбавки за безперервну службу до додаткових видів грошового забезпечення, що
враховуються при призначенні пенсій, неприйняття рішення з боку ДПА України в
частині обгрунтованого встановлення ОСОБА_1 надбавки за безперервну службу не
сприяє удосконаленню та впорядкуванню умов пенсійного забезпечення окремих
категорій громадян.

Головному
управлінню Пенсійного фонду України в Луганській області з 01.01.2007 року
передано функції з призначення (перерахунку) пенсій деяким категоріям громадян
на підставі даних, наданих силовими структурами, зокрема ДПА України. Крім
того, необхідно враховувати, що кошти на призначення та виплату пенсій
категорії громадян, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону
України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб" передбачались у законах України про Державний бюджет на
відповідний рік, а з 01.01.2007р. кошти на призначення та виплату пенсій цим
особам передбачено Пенсійному фонду України.

На
головне управління Державного казначейства України в Луганській області
покладено обов'язки щодо фінансування витрат Державного бюджету.

Таким
чином, враховуючи те, що надбавку за безперервну службу позивачеві не було
встановлено та наказу про її призначення не видавалося, суд визнав, що
відповідачем - ДПА України порушено законодавство щодо оплати умов праці
позивача та розглядає як таке, що

протиречить принципу недопустимості
звуження соціальних гарантій, а тому на підставі зазначеного підлягає
встановленню надбавки за безперервну службу з 01.09.2005р. та стягненню на користь
позивача заборгованості з виплати надбавки за безперервну службу у розмірі 90%
до грошового забезпечення за вересень 2005 року у сумі 2 582,68 грн.

Також,
відповідно до наданого позивачем розрахунку, що є в матеріалах справи, підлягає
стягненню з відповідачів - Головного управління Пенсійного фонду України в
Луганській області та Головного управління Державного казначейства України в
Луганській області на користь позивача різниця між пенсією з урахуванням
надбавки за безперервну службу у розмірі 90% і пенсією, що вже виплачено, у
сумі 48 371,58 грн. за період з 01.10.2005р. по 30.06.2007р.

Правильність
розрахунку сум, заявлених позивачем до стягнення, судом перевірено та сумнівів
не викликає.

Відповідно до
ст. 94 КАС України, судовий збір у справі віднести за рахунок держави.
Керуючись ст. ст. 11, 71, 159-163 КАС
України, Законами України „Про державну службу, „Про міліцію", „Про
державну податкову службу в Україні", „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших осіб" ,суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Визнати
бездіяльність посадових осіб Державної податкової адміністрації України в
частині встановлення ОСОБА_1 з 1 вересня 2005 року щомісячної надбавки за
безперервну службу неправомірною.

Державній
податкової адміністрації України встановити ОСОБА_1 з 1 вересня 2005 року
щомісячну надбавку за безперервну службу у розмірі 90% до грошового
забезпечення і виплатити вказану надбавку за вересень 2005 року у сумі 2 582,68
грн.

Головному
управлінню Пенсійного фонду України в Луганській області та Державній
Податковій адміністрації України провести перерахунок призначеної ОСОБА_1
пенсії з 01.10.2005р. з урахуванням щомісячної надбавки за безперервну службу у
розмірі 90% грошового забезпечення.

Стягнути
з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області та
Головного управління Державного казначейства України в Луганській області на
користь ОСОБА_1 різницю між пенсією з урахуванням надбавки за безперервну
службу у розмірі 90% і пенсією, що вже виплачено, у сумі 48 371,58 грн. за
період з 01.10.2005р. по 30.06.2007р.

Судові витрати
віднести за рахунок держави.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.