Справа № 2„а"-72/07
Суддя: Масенко Д.Є.
Дата ухвалення: 2007-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СПРАВА № 2 „а”- 72/07
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 жовтня 2007 року Ленінський районний суд м. Луганська у складі:

головуючого - судді Масенко Д.Є.

при секретарі - Бахтояровій К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луганську адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Луганського обласного військового комісаріату, Головного Управління пенсійного

фонду України в Луганській області про перерахунок пенсії та стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із позовом до відповідачів, в якому послався на наступне.

Він є військовим пенсіонером Міністерства оборони України, має право на пільги, встановлені законодавством України для
ветеранів війни - інвалідів війни, є
інвалідом війни 1-ї групи. У 1988 році був звільнений зі служби. Йому
нараховується та сплачується пенсія.

Розмір його пенсійного забезпечення не в повній мірі враховує підвищення
пенсії за вислугу років та не відповідає вимогам нормативно-правових актів
України.

Згідно зі ст. 15 Закону України „Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького
і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" інвалідам
війни 1-ї групи пенсії за вислугу років підвищуються в відповідних розмірах, а саме: на 400% мінімальної пенсії за віком.

З 01.01.2000 року по 30.09.2003 року ЛОВК нараховував та сплачував
йому, як інваліду війни 1-ї групи, підвищення у розмірі 66, 48 грн., а з 01.10.203 року по 31.12.2005 року
щомісячно нараховував та сплачував йому 79, 64 грн. а повинен був сплачувати
підвищення до пенсії згідно нижченаведених обставин.

Так, згідно Закону України „Про
внесення змін до Закону України „Про державний бюджет України на 2005 рік"
та деяких інших законодавчих актів України" - мінімальна пенсія за віком у
2005 році встановлена у розмірі 332, 00 грн. Таким чином, відповідач повинен був нараховувати та
сплачувати йому щомісячно у 2005 році,
як інваліду війни 1-ї групи,
підвищення пенсії за вислугою років у розмірі 1328, 00 грн. (332, 00 *
400% -1328, 00), а фактично сплачував у
2005 році щомісячне підвищення у розмірі 79, 64 грн., що призвело до утворення - заборгованості.

Згідно вимог ст. 24 Закону України „Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького
і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб"
відповідач повинен нараховувати надбавку до пенсії на догляд у розмірі
соціальної пенсії, починаючи з
01.01.2000 року. Фактично відповідач нараховував та сплачував вказану надбавку
з 01.01.2000 року у розмірі 33, 24 грн. а з 01.10.2003 року - 39, 82 грн., що значно нижче законодавчо встановленого
розміру соціальної пенсії, що також
призвело до утворення заборгованості.

Згідно ст. 55 Закону України „Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького
і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" суми
пенсії, не отримані ним вчасно з вини
органу, що призначає та сплачує
пенсію, повинні бути виплачені за
минулий час без обмеження будь-яким строком.

Він звертався до відповідачів з проханням перерахувати пенсію згідно вимог
вищевказаних законів, однак отримав усну
відмову.

У зв'язку з цим просить визнати відмову ЛОВК та ГУПФУ в Луганській області
у перерахунку пенсії неправомірною.

Зобов'язати ГУПФУ в Луганській області провести перерахунок підвищення до
пенсії як інваліду війни 1 -ї групи,
щомісячно у розмірі 400 % від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.01.2000 року по 01.01.2006
року, зобов'язати визначити
заборгованість та стягнути її на його користь.

Зобов'язати ГУПФУ в Луганській області провести перерахунок підвищення до
пенсії на утримання інваліда війни 1-ї групи,
щомісячно у розмірі соціальної пенсії,
починаючи з 01.01.2000 року,
зобов'язати визначити заборгованість та стягнути її на його користь.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, надавши суду відповідні пояснення.

Представники відповідачів позов не визнали.

Представник ЛОВК пояснив, що пенсія
позивачеві нараховувалась правильно,
оскільки Постановою Кабінету Міністрів від 03.01.2002 року № 1 „Про
підвищення розміру пенсій та інших соціальних витрат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок державного бюджету", встановлено,
що виходячи з розміру 19, 91 грн. провадиться розрахунок підвищень
передбачених Законом України „Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" А до
цього, відповідно до вимог постанови КМУ
від 26.07.96 року надбавки, підвищення і
додаткові пенсії які базуються на мінімальній пенсії за віком були збільшені в
1, 108 разів і склали 1662000 карб, з
01.08.1996 p., що дорівнює 16 грн.

Наказом Міністерства оборони України від 08.08.1994 року за № 212/422 було
затверджене „Положення про порядок призначення та виплати у Міністерстві
оборони України державних пенсій і допомог військовослужбовцям та членам їх
сімей", ст. 46 п „б" якого було передбачено:

до пенсії по інвалідності, що
призначається військовослужбовцям нараховуються надбавки інвалідам 1-ї групи на
догляд за ними у розмірі соціальної пенсії,
встановленому відповідно ст. 93, 94 Закону України „Про пенсійне
забезпечення".

Відповідно до п. 11 додатку №1 до „Положення про порядок призначення та
виплати в Міністерстві оборони України державних пенсій і допомоги
військовослужбовцям та членам їх сімей" встановлено, що розміри соціальних пенсій інвалідам 1-ї
групи складають 200% від мінімальної пенсії за віком - 33, 24 грн.

Тому позивач отримував надбавку до пенсії на догляд у розмірі 33, 24
грн., тобто 16, 62 х 200%.

З 01.01.2001 року вона склала 36, 20 грн.,
тобто 18.10 х 200% (відповідно до Постанови КМУ від 10.11.2000 року №
1686).

З 01.01.2003 року вона склала 39, 82 грн.,
тобто 19, 91 х 200% (відповідно до Постанови КМУ від 27.08.2003 року №
1350).

Представник ГУПФУ в Луганській області пояснив, що на органи ПФУ покладено обов'язок по
призначенню або перерахуванню пенсій Законом України про державний бюджет
України на 2007 рік", який набрав
чинності з 01.01.2007 року. До цього ці функції стосовно
військовослужбовців, осіб начальницького
і рядового складу, які мають право на
пенсійне забезпечення на умовах Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виконували інші
уповноважені органи, яким щодо позивача
був ЛОВК. ГУПФУ в Луганській області щодо вказаних осіб вирішує питання
продовження виплат пенсій, призначення
та перерахунку пенсій при наявності підстав у порядку встановленому Постановою
КМУ „Про передачу органам ПФУ функцій з призначення і виплати пенсій деяким
категоріям громадян" від 02.112006 р. Тому у даному випадку відповідальною
особою за достовірність даних пенсійної справи позивача при сплаті пенсії є
ЛОВК.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі суд дійшов наступного висновку.

ст.
15 Закону України „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб" (на даний час назва цього закону у відповідності з Законом України
„Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення
та соціального захисту військовослужбовців" визначена як „Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших осіб"),
передбачено, що особам офіцерського
складу, прапорщикам і мічманам
військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за
контрактом, іншим особам, які мають право на пенсію за цим - законом і
які є ветеранами війни, та особам, на яких поширюється чинність Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" пенсії по інвалідності підвищуються в порядку і на
умовах, передбачених цим законом.

Як встановлено в судовому засіданні позивач є військовим пенсіонером
Міністерства Оборони України, у 1988 році
був звільнений зі служби (ах. 12-19).

Має право на пільги, встановлені
законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, є інвалідом війни 1 -ї групи (а.с. 4).

З 01.01.2000 року по 30.09.2003 року ЛОВК нараховував та сплачував
йому, як інваліду війни 1-ї групи, підвищення у розмірі 66, 48 грн., а з 01.10.203 року по 31.12.2005 року
щомісячно нараховував та сплачував йому 79, 64 грн. При цьому виплати
вищезазначених підвищень проводилися у відповідності з Постановою КМУ від
03.01.2002 року „Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат
окремим категоріям пенсіонерів" (а.с. 5-11).

Суд вважає, що ці розрахунки
суперечать вимогам Законодавства України,
оскільки при розрахунку підвищень пенсії позивачеві слід було виходити з
положень, встановлених наведеним Законом
України, а не положень, встановлених Постановою КМУ, оскільки ця постанова є підзаконним актом і
не може вносити змін до діючих законів України,
а тому ці нарахування повинні бути перераховані та визначені правильні
розмірі підвищень пенсії.

ст.
13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, у редакції,
що діяла до 05.10.2005 року,
інвалідам війни 1-ї групи пенсії підвищуються у відповідних
розмірах, а саме: на 400% мінімальної
пенсії за віком.

З 01.01.2000 року відповідач нараховував позивачеві надбавку до пенсії на
догляд, у розмірі соціальної
пенсії, у розмірі 33, 24 грн. а з
01.10.2003 року - 39, 82 грн. (а.с. 5-11).

Відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" інвалідам війни 1-ї
групи, які потребують постійного
стороннього догляду до пенсії по інвалідності нараховується надбавка у розмірі
соціальної пенсії.

Згідно зі ст. 55 Закону України „Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб" суми пенсій не отримані вчасно з вини органів, що призначують та виплачують пенсії, повинні бути виплачені за минулий час без
обмеження будь-яким строком.

Тому вимоги позивача підлягають задоволенню.

Суд вважає, що
вказаний перерахунок визначення розміру заборгованості та виплату
заборгованості, яка

створилася внаслідок неправильного обчислення, повинне провести Головне УПФ України в Луганській
області,

оскільки з 01.01.2007 року саме на нього покладено
обов'язок по признач/йню, перерахунку та
виплаті пенсій

вказаній категорії пенсіонерів.

Керуючись ст.
ст. 11, 71, 159-163 КАС України, Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Постановою КМУ „Про передачу органам ПФУ
функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян" від
02.11.2006 року, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1 до Луганського обласного військового комісаріату, Головного Управління пенсійного фонду України
в Луганській області про перерахунок пенсії та стягнення заборгованості
-задовольнити.

Визнати відмову
ЛОВК та ГУПФ України в Луганській області у перерахунку пенсії неправомірною.

Зобов'язати
ГУПФ України в Луганській області провести перерахунок підвищення до пенсії
ОСОБА_1, як інваліду війни 1-ї
групи, щомісячно у розмірі 400% від
мінімальної пенсії за віком, починаючи з
01.01.2000 року по 01.01.2006 року.

Зобов'язати
ГУПФ України в Луганській області визначити заборгованість, що утворилась внаслідок неправильного
розрахунку з 01.01.2000 року по 01.01.2006 року та виплатити її.

Зобов'язати
ГУПФ України в Луганській області провести перерахунок підвищення до пенсії на
утримання інваліда війни 1-ї групи,
щомісячно у розмірі соціальної пенсії,
починаючи з 01.01.2000 року.

Зобов'язати
ГУПФ України в Луганській області визначити розмір заборгованості, що утворилась внаслідок неправильного
розрахунку соціальної пенсії на утримання інваліда війни 1-ї групи, починаючи з 01.01.2000 року по 01.01.2006
року та виплатити її.

Судовий збір по
справі віднести за рахунок коштів держави.

Постанова
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне
оскарження.

Постанова
суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного
адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Луганська шляхом подачі в десятиденний строк
з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги,
з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку, передбаченому ч.5 ст.
186 КАС України.