Справа № 2-а-182/08
Суддя: Линник О.С.
Дата ухвалення: 2008-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

31 жовтня 2008 року м.
Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді -
Линник О.С., при секретарі - Долі Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Тростянецькому районі
про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги, поновлення
пропущеного строку для звернення до суду,

В С Т А Н О В И В :

08.09.08 р. до суду звернулась позивачка, мотивуючи свої вимоги тим, що
вона має статус дитини війни і, відповідно до ст. 6 розділу 2 Закону України
„Про соціальний захист дітей війни” №2195-ІV від 18.11.2004 р., щомісячно,
починаючи із січня 2006 року, має право на отримання соціальної грошової
допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Посилаючись на вказані обставини,
позивачка зазначає, що всупереч вимогам
Закону України „Про соціальний захист дітей війни”, рішенню Конституційного
Суду України від 09.07.2007р. № 6-рп, управління Пенсійного фонду України у
Тростянецькому районі не здійснило перерахунок пенсії. Згідно наведеного
позивачкою розрахунку УПФ недонарахувало та не сплатило за вказаний період 3400
грн. 30 коп., які позивачка просила стягнути на її користь.

Позивачка у судове засідання не з'явилась, яка була належним чином
повідомлена про час та місце розгляду справи, надала до суду письмову заяву, у
якій просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала
повністю.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, був належним чином
повідомлений про час та місце розгляду справи, подав заяву, у якій просив
розглянути справу у відсутності представника відповідача та додав до справи
письмове заперечення, де зазначено, що дійсно пенсії дітям війни мають
підвищуватись на 30% мінімальної пенсії за віком, проте, відповідно до ст. 7
Закону України „Про соціальний захист дітей війни”, який передбачає механізм
цих виплат, фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету України. Вимоги позивача щодо сплати
підвищення до пенсії за період з 1.01.2006р. по 31.12.2006р. є безпідставними,
оскільки ст. 110 Закону України “Про державний бюджет України на 2006 р.” було
передбачене поетапне запровадження у 2006 році виплат дітям війни, установлених ст. 6 ЗУ „Про соціальний захист
дітей війни”, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, та у
порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом
Верховної Ради України з питань бюджету. Оскільки Урядом не було визначено
указаного порядку, підвищення пенсії
дітям війни у 2006 р. не було запроваджено.

Законом України “Про Державний бюджет України на 2007 рік” п.12 ст. 71
припинено дію ст. 6 ЗУ “Про соціальний захист дітей війни”. Однак і після
визнання рішенням Конституційного суду України від 09.07.07 р. № 6-рп/2007
неконституційними положення Закону України “Про Державний бюджет України на
2007 рік”, якими припинена дія норми закону про виплату соціальної допомоги
дітям війни, механізм реалізації положень ст. 6 Закону № 2195 був відсутній,
тому в УПФ не було підстав проводити такі виплати.

Крім того, п. 41 розділу 2 Закону України “Про державний бюджет України на
2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України” внесено зміни
до ст. 6 Закону України “Про соціальний захист дітей війни”, згідно якого дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України “Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту”) до пенсії, або щомісячного грошового
утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни -
10% прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність. Дана доплата
позивачці виплачується у повному обсязі. У письмовому запереченні також
зазначено, що УПФ в Тростянецькому районі діяло у межах повноважень, у порядок
та у спосіб, що визначені чинним законодавством України, та звертає увагу суду
на пропущений позивачкою річний строк звернення до суду з зазначеним позовом.

Суд встановив такі факти та відповідні їм обставини.

У судовому засіданні встановлено, що позивачка є дитиною війни, що
підтверджується посвідченням пенсіонера, де мається вказана відмітка (а.с.5).

Відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист
дітей війни”, дітям війни пенсії, або щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на
30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст.7 Закону України “Про соціальний захист
дітей війни”, фінансове забезпечення державних соціальних гарантій,
передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету
України.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України конституційні
права й свободи гарантуються, і не можуть бути скасовані при прийнятті нових
законів, або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту
та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України “Про державний
бюджет України на 2007 рік” дію статті 6 Закону України „Про соціальний захист
дітей війни”, з урахуванням ст. 111 цього закону, було зупинено.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від
09.07.2007 р. по справі № 6-рп/2007 визнано неконституційним положення п. 12
ст. 71 Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік”, якими
зупинено пільги, компенсації, передбачені ст. 6 ЗУ “Про соціальний захист дітей
війни”.

Згідно п. 41 розділу 2 Закону України “Про державний
бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів
України” внесено зміни до ст. 6 Закону України “Про соціальний захист дітей
війни”, згідно якого дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону
України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”) до
пенсії, або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги,
що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки,
встановленої для учасників війни - 10% прожиткового мінімуму осіб, які втратили
працездатність. Дане підвищення у вищенаведеному розмірі позивачці виплачується
щомісячно, починаючи із січня 2008 року (а.с.11).

Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від
22.05.2008 р. було визнано неконституційними вищевказані положення Закону
України “Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких
законодавчих актів України”.

Таким чином судом встановлено, що всупереч вимогам ст. 6
Закону України “Про соціальний захист дітей війни” та ст. 22 Конституції
України, соціальна грошова допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
позивачці не виплачувалась.

Конституцією України закріплено, що в Україні визнається
і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони
та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України й
повинні відповідати їй (ст. 8). Принцип верховенства права передбачає, що всі
підзаконні нормативно-правові акти мають відповідати за своїм змістом
Конституції України.

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України “Про соціальний захист
дітей війни” державні гарантії, установлені дітям війни, не можуть бути
обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду
України, оскільки для значної кількості громадян України пільги, компенсації і
гарантії, право на які передбачено чинним законодавством, є додатком до
основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на
забезпечення достатнього життєвого рівня (ст. 48 Конституції України), який не
може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч. 3 ст. 46
Конституції України), то звуження змісту
та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до
чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається. Зупинення його
дії можливе за умови введення відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 85, п. 19 ч. 1 ст.
92 Конституції України надзвичайного стану (ст. 64 Конституції України)
(Рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 р. № 5-рп/2002 у справі
щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність у позивача
права вимоги через законодавчу неурегульованість питання щодо механізму виплати
пенсії, відповідно до Закону України “Про соціальний захист дітей війни” із
огляду на наступне.

Статтею 64 Конституції України передбачено, що
конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені,
крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч.ч. 3 та 4 ст. 8 КАС України звернення до
адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина
безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється
відмова у розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти,
неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні
правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” мінімальний розмір пенсії за
віком за наявності у чоловіків - 25, а у жінок - 20 років страхового стажу,
установлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб щорічно
встановлюється Законом України “Про Державний бюджет України” на відповідний
рік.

Отже, суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги
частково.

Згідно ст. 152 Конституції України
закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх неконституційність.

Тому, у даному випадку рішення
Конституційного Суду України не має зворотної дії в часі і задоволенню позовні
вимоги позивачки про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги як
дитині війни за період із 01.01.07 р. по 08.07.07 р. та із 01.01.08 по 21.05.08
р. не підлягають.

Суд вважає за
необхідне зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Тростянецькому
районі провести нарахування позивачці щомісячну державну соціальну допомогу у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
“Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, за період із 09.07.07
року по 31 грудня 2007 року.

З урахуванням того, що позивач у 2008 році щомісячно
отримує добавку до пенсії у розмірі 10% прожиткового мінімуму для особи, яка
втратила працездатність, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача
провести нарахування позивачці соціальної допомоги у розмірі 20% мінімальної
пенсії за віком, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, за період із 22.05.08 року
і по день постановлення судового рішення, а не по липень місяць, як просить
позивач. Саме в цій частині суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог,
заявлених позивачкою, з метою повного захисту її прав та інтересів, про захист
яких вона просить, у відповідності до ч. 2 ст. 11 КАС України, та враховуючи
періодичність вказаних платежів і те, що порушення прав позивачки триває до
цього часу.

Одночасно, суд не вбачає підстав для задоволення вимог
позивачки у частині стягнення на її користь щомісячної державної соціальної
допомоги на 2006 рік, оскільки дана виплата була обмежена Законом України “Про
державний бюджет України на 2006 рік”, положення якого були діючі та рішення
Конституційним судом України щодо неконституційності норм вищенаведеного закону
не приймались.

Також суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у
зв'язку із пропуском річного строку звернення із позовом до суду для захисту
порушеного права, як про це зазначає у письмовому запереченні відповідач,
оскільки позивачка ставить вимогу про стягнення періодичних виплат, що виключає
застосування положень ст. 99 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 11, 70, 71,
160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в
Тростянецькому районі про зобов'язання нарахувати недоплачену щомісячну
державну соціальну допомогу, поновлення пропущеного строку для звернення до
суду, задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Тростянецькому районі
здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 6 Закону України “Про
соціальний захист дітей війни” з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за
віком за період із 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та із підвищенням
її на 20% мінімальної пенсії за віком за період із 22 травня 2008 року по день
винесення постанови суду, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч.1 ст. 28 Закону України “Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування”.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду через Тростянецький районний суд шляхом
подачі заяви про апеляційне оскарження в 10-денний строк з дня складання постанови
в повному обсязі і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, із
подачею копії апеляційної скарги до апеляційної інстанції або без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у 10-денний
строк з дня складання постанови в повному обсязі.

Суддя

Повний
текст постанови виготовлений 03.11.2008 р.