Справа № 2а-111/08
Суддя: Керімов Р.В.
Дата ухвалення: 2008-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-111 / 08
листопада 2008 року 12 годин 25 хвилин м.Антрацит Антрацитівський міськрайонний суд
Луганської області в складі :
головуючого - судді Керімова Р.В.
при секретарі - Музика
за участю представника
представника відповідача
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Антрацит адміністративну справу
за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту
населення Антрацитівської міської ради Луганської області про визнання
неправомірними дій посадових осіб Управління ПСЗН щодо відмови в дорахуванні та
доплаті одноразової щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 та 2008 роки та
стягнення недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 та 2008 роки,
року ОСОБА_2 звернувся до Антрацитівського міськрайонного суду Луганської
області з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту
населення Антрацитівської міської ради Луганської області про визнання
неправомірними дій посадових осіб Управління ПСЗН щодо відмови в дорахуванні та
доплаті одноразової щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 та 2008 роки та
стягнення недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 та 2008 роки.
свої вимоги, позивач ОСОБА_2 послався на те, що він є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, визнаний інвалідом 2 групи
ЧАЕС, і згідно зі ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. №796-ХІІ має право на щорічну допомогу
на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, яку відповідач
нарахував та виплатив йому в 2007-2008
роках в значно меншому розмірі.
Так, він отримав щорічну допомогу
року 120 грн. (із мінімальної заробітної плати 420 грн.) замість 2100 грн.,
сума недоотриманої допомоги складає: 2100 грн. - 120 грн. = 1980 грн.,
року 120 грн. (із мінімальної заробітної плати 525 грн.) замість 2625 грн.,
сума недоотриманої допомоги складає: 2625 грн. - 120 грн. = 2505 грн.
сума недоотриманої допомоги становить
визнати неправомірними дії посадових осіб Управління ПСЗН Антрацитівської
міської ради щодо відмови в дорахуванні та доплаті одноразової щорічної
допомоги на оздоровлення за 2007 та 2008 роки та стягнути з відповідача
недоотриману щорічну допомогу на оздоровлення за 2007 та 2008 роки у розмірі
судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1., який діє на підставі ордеру
від 14.10.2008 року (а.с.11) та угоди про надання правової допомоги від
06.10.2008 року (а.с.20), заявлені вимоги позивача підтримує, посилаючись на
вищенаведені обставини, просить задовольнити їх у повному обсязі. Також пояснив, що
встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 836 ще в 1996 році розмір
щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не
відповідає розміру, встановленому іншими законами України. Постановою КМУ № 562
всупереч Закону № 796-ХІІ, який встановив розмір щорічної допомоги як величину,
кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної на час
здійснення виплати, встановлено конкретні розміри в твердій грошовій сумі. Ст.
19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні
гарантії» передбачено, що мінімальний розмір заробітної плати визначається
виключно Законами України. Закони України про щорічні державні бюджети, якими
встановлюються рівні мінімальних соціальних гарантій, а саме, мінімальної
заробітної плати, не містили будь-яких обмежень щодо можливостей застосування
розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації ст.48 Закону №
796-ХІІ. Оскільки ні Верховна Рада
України, ні Кабінет Міністрів України будь-яких рішень з цих питань не приймали,
то, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами при вирішенні даного спору, вважає за необхідне застосувати
ст.48 Закону № 796-ХІІ та Закони України при встановленні розміру мінімальної
заробітної плати на 2007 та 2008 роки, а не постановою КМУ № 562. Крім того, просить визнати причину пропущення
строку звернення до суду поважною, тому що лише у жовтні 2008 року йому стало
відомо, що щорічну допомогу на оздоровлення він одержував в значно меншому
розмірі, ніж передбачено законодавством.
відповідача - управління праці і соціального захисту населення Антрацитівської
міської ради - Олейнікова Л.І., яка діє на підставі довіреності від 30.10.2008
року (а.с.25), в судовому засіданні позовні ОСОБА_2. не визнала і пояснила, що ст.48 Закону України «По статус
та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не встановлює розмір мінімальної
заробітної плати на відповідні роки. Відповідно до ст.10 Закону України «Про оплату праці», розмір мінімальної заробітної плати на відповідні роки
встановлюється Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України
при затвердженні Державного бюджету України. З 1996 року, при введені в
дію ст. 10 Закону України «Про оплату праці» і встановленні мінімальної заробітної
плати на відповідний рік, Верховна Рада пунктом 3 постанови від 20.12.1996 року
встановила, що до внесення відповідних змін у діюче законодавство, виплати,
розраховані на основі мінімальної зарплати, здійснюються в розмірах, що діють
станом на 01.02.1996 року. У законах, в яких застосовувався розмір
мінімальної заробітної плати
встановлювалось, що до внесення змін до законів, у нормах яких застосовується для розрахунку мінімальна
зарплата Кабінет Міністрів України
зобов'язаний переглядати ці
норми, виходячи з реальних можливостей видаткової частини Державного бюджету України. Згідно з
вимогами ст. 113 Конституції України, Кабінет Міністрів України є вищим органом
у системі органів виконавчої влади і у своїй діяльності керується Конституцією
та Законами України, а також Указами Президента України, постановами Верховної
Ради. Статтями 62,67 Закону України «По статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» також передбачено, що «
роз'яснення цього закону провадиться в порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України, рішення якого є обов'язковим для виконання Міністерствами та
іншими органами державної влади України, місцевими органами виконавчої влади».
Згідно з ч.2 ст. 95 Конституції України виключно Законом України «Про Державний
бюджет України» визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Виходячи з реальних
можливостей держбюджету, держава гарантує виплату щорічної допомоги на
оздоровлення, яка передбачена ст. 48 Закону України «По статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в
розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від
26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постановою Кабінету Міністрів України № 562
«Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Відповідно з розмірами, встановленими зазначеними
постановами позивачу провадились виплати щорічної допомоги на оздоровлення:
18.05.2007 року виплачена допомога в розмірі 120 грн. та 14.04.2008 року
виплачена допомога в розмірі 120 грн.. При
нарахуванні щорічної допомоги на оздоровлення Управління діяло
відповідно до Конституції України, діючого законодавства, постанов Кабінету
Міністрів України, як це передбачено ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України,
згідно з якою встановлено, що при
здійсненні бюджетного процесу в Україні
положення нормативно - правових актів застосовуються лише в частині, в якій
вони не суперечать положенням Конституції України, цього Бюджетного
Кодексу та Закону України «Про державний
бюджет України». Просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2. відмовити за
необґрунтованістю.

Заслухавши
представників сторін, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає
позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

В
судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 дійсно є учасником
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції 1
категорії, є інвалідом 2 групи, та його захворювання пов'язане з виконанням
обов'язків по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, перебуває на обліку у
відповідача. (а.с.7, 8)

Згідно
з вимогами ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ
позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, яка становить
для інвалідів 2-ї групи в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

В
порушення зазначених норм відповідачем в значно меншому розмірі нарахована
позивачеві щорічна допомога на оздоровлення, як учаснику ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС 1 категорії при встановленні 2 групи інвалідності в розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат. Фактично нараховано та виплачено у травні
2007 року - 120 грн., у квітні 2008 року
- 120 грн. (а.с.10)

Суд,
задовольняючи вимоги позивача ОСОБА_2., виходить з наступного.

Згідно
з вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
України.

Відповідно
до абзацу 3 ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №
796-ХІІ, щорічна допомога на
оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
інвалідам 2-ї групи виплачується у розмірі
5 мінімальних заробітних плат. Частиною 5 ст.48 зазначеного Закону
передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за
місцем їх проживання органами соціального захисту населення.

Згідно
з ч.7 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Статтею
76 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено розмір
мінімальної заробітної плати з 01.04.2007 року 420 грн..

Статтею
59 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» встановлено
розмір мінімальної заробітної плати з 01.04.2008 року 525 грн..

Слід
зазначити, що встановлений ще в 1996 році постановою Кабінету Міністрів України
№ 836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не
змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими законами України.

Оскільки
ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких
рішень з цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними нормативними актами, при вирішенні даного спору, суд
вважає, що підлягає застосуванню саме стаття 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, ст.76 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», та ст.59 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік», а не постанова
Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996 р. № 836.

Конституційний
Суд України своїм рішенням від 09.07.2007 року № 6-рп визнав такими, що не відповідають
Конституції України (є неконституційними) положення Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік», а саме п.30 ст.71, яким зупинено на 2007
рік дію в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати - частини 7 ст. 48
Закону України Закону України “Про статус і соціальний захист громадян,
що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 року № 796-ХІІ.

Зазначене
рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді
справ у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані неконституційними.

За
таких обставин, суд вважає дії
Управління праці та соціального захисту населення Антрацитівської міської ради Луганської області
неправомірними.

До
такого висновку суд дійшов, виходячи з вимог Закону, який має вищу юридичну
силу відносно постанов Кабінету Міністрів України, якими, в свою чергу,
керувався відповідач, сплачуючи позивачеві допомогу у зменшених розмірах,
замість встановлених нормами стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від
28.02.1991 року № 796-ХІІ.

З
урахуванням вимог статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідач
повинен був виплатити позивачеві щорічну допомогу на оздоровлення за 2007 -
2008 роки, виходячи із суми мінімальної заробітної плати на час виплати.

Суд вважає, що розрахунок недоотриманої
щорічної допомоги на оздоровлення за 2007-2008 роки позивачем зроблений вірно,
відповідно до вимог Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Розмір
недоотриманої позивачем щорічної допомоги на оздоровлення становить: у травні 2007 року складає 2100 грн. -
120 грн. = 1980 грн.,

у квітні 2008 року складає 2625 грн. - 120 грн. =
2505 грн.

Загальна
сума недоотриманої допомоги становить
4485 грн..

Зазначена
сума недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 - 2008 роки
підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно
з ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Пропущення строку
звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову.

Позивач
ОСОБА_2 у своєму позові від 14.10.2008 року оскаржує дії відповідача, які мали
місце у травні 2007 року.

Позивач
стверджує, що дізнався про порушення своїх прав лише у жовтні 2008 року, тому
пропустив строк повернення до суду з поважних причин.

З
матеріалів справи вбачається, що дійсно у жовтні 2008 року ОСОБА_2 звертався до
відповідача з заявою про перерахунок отриманих виплат на оздоровлення 2007-2008
роки, але у задоволенні заяви йому було відмовлено. (а.с. 9, 10)

Суд вважає, що позивач ОСОБА_2 не пропустив строк
звернення до суду з адміністративним позовом. Згідно
з вимогами ст.99 ч.1 КАС України адміністративний позов може бути подано в
межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом
або іншими законами. В даному випадку, на
дані правовідносини, не поширюються норми зазначеної статті, оскільки
відповідно до норм Цивільного
Кодексу України, а саме, п.3 ч.1 ст.26, встановлено, що позовна давність не
поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я або смертю. Із ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 року №
796-ХІІ вбачається, що допомога на оздоровлення є способом відшкодування шкоди,
завданої здоров'ю громадянина внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до
ст.94 ч.1 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не
є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з Державного бюджету України або відповідного
місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа. Згідно
зі ст.87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат,
пов'язаних з розглядом справи. За
ч.2 ст. 87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення
від сплати встановлюються законом. Згідно
п.18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від
21.01.1993 року ( із змінами та доповненнями) громадяни, віднесені до першої та другої
категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи звільняються від
сплати державного мита Суд
не стягує з відповідача (з місцевого бюджету) на користь держави судові витрати
у вигляді судового збору, оскільки згідно з п.7 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів
України "Про державне мито" від 21.01.1993 року (із змінами та
доповненнями) органи соціального забезпечення звільняються від сплати
державного мита.

Керуючись
ст.ст. 11, 20, 86, 94, 99, 159-161, 162, 163, 167 Кодексу Адміністративного
судочинства України, ст.ст.19, 22 Кон­ституції України, ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ, ст.76 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», ст. 59 Закону України «Про Державний бюджет України на
2008 рік», суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального захисту населення Антрацитівської міської ради
Луганської області про визнання неправомірними дій посадових осіб Управління
ПСЗН щодо відмови в дорахуванні та доплаті одноразової щорічної допомоги на
оздоровлення за 2007 та 2008 роки та стягнення недоотриманої щорічної допомоги
на оздоровлення за 2007 та 2008 роки - задовольнити повністю.

Дії посадових осіб Управління праці
та соціального захисту населення Антрацитівської міської ради Луганської
області щодо відмови в дорахуванні та доплаті одноразової щорічної допомоги на
оздоровлення за 2007 та 2008 роки ОСОБА_1 - визнати неправомірними.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення Антрацитівської міської ради Луганської області
на користь ОСОБА_2 недоотриману щорічну допомогу на оздоровлення за 2007 та
2008 роки в загальній сумі 4485 грн. ( чотири тисячі чотириста вісімдесят п'ять
грн.)

Постанова може бути оскаржена в апеляційному суді
Донецької області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення
через Антрацитівський міськрайонний суд.

Апеляційна
скарга на постанову подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Постанова
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне
оскарження.

Головуючий:
Р.В. Керімов