Справа № 2а-28/07
Суддя: Толстой О.О.
Дата ухвалення: 2007-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-28/07
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 листопада
2007 року
Путивльський районний суд Сумської області

у складі: головуючого - судді Толстого О.О.

при секретарі - Ковальовій К.В.

за участю: позивача -
ОСОБА_1

представника позивача - адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Путивль адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Путивльської районної державної адміністрації Сумської області (далі - Управління), третя особа - Управління державного
казначейства України в Путивльському районі,
про визнання дій неправомірними та стягнення недоплачених сум на
оздоровлення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2007року позивачка звернулася до суду з позовом на неправомірні дії
Управління праці та соціального захисту населення Путивльської районної
державної адміністрації Сумської області(далі -Управління) у зв'язку з відмовою
у перерахунку та виплаті недоплачених сум щорічної допомоги на оздоровлення за
2001 - 2007рр. у розмірах,
передбачених ст. 48 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"( далі - Закон № 798-ХІІ).

Свої вимоги мотивувала тим, що є
постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом НІ групи, і згідно зі
ст. 48 Закон № 798-ХІІ відповідач
повинен був виплачувати їй щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 4
мінімальних заробітних плат на рік. Однак всупереч вимогам Закону № 798-ХІІ ці
виплати здійснювалися відповідачем в розмірах,
передбачених постановою КМУ "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 26 липня 1996 року № 836( далі -

постанова КМУ № 836), постановою КМУ
"Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 12 липня 2005 року № 562(далі -

постанова КМУ № 562).

06 вересня 2007 року вона звернулася до Управління з письмовою заявою про
перерахунок та виплату недоплачених сум щорічної допомоги на оздоровлення за
2001 - 2007рр., але в цьому їй було
відмовлено.

Посилаючись на вказане, просила
стягнути 8861 грн. недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2001
- 2007рр., з урахуванням інфляції, та визнати протиправними дії відповідача про
відмову у такій виплаті.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги
уточнили, просили стягнути з відповідача
8837 грн. недорахованої щорічної допомоги за 2001-2007рр. з урахуванням
інфляції, визнавши протиправними дії
відповідача.

Представники відповідача після оголошення в справі перерви не
з'явились, направили суду письмову заяву
про розгляд справи без їхньої участі.

В попередніх судових засіданнях та своїх письмових запереченнях проти
позову{а.с 19), останній не
визнали, посилаючись на те, що виплата щорічної допомоги позивачці
здійснювалися в розмірах, встановлених
постановою КМУ від 12.07.2005р. № 562, і
в межах бюджетних асигнувань, які
виділялися головним розпорядником бюджетних коштів - міністерством праці та
соціальної політики України, яке і
вважали належним відповідачем у справі.

Наголошували про застосування наслідків пропущення строків звернення до
адміністративного суду, встановлених
ч.1 ст.
100 КАС України.

Третя особа - направила на адресу суду свій письмовий відгук на позов, в якому вказувала на те, що відповідач здійснює нарахування і виплату
компенсаційних виплат особам постраждапим внаслідок Чорнобильської катастрофі
шляхом переказу на особисті рахунки цих осіб в банківських установах через свої
реєстраційні рахунки в УДК, які відкриті
за кожним видом компенсаційних виплат.

Ці виплати здійснюються в межах кошторису та помісячного плану
асигнувань, затвердженого розпорядником
бюджетних коштів вищого рівня. У разі відсутності асигнувань на рахунку, Управління реєструє свою кредиторську
заборгованість з компенсаційних виплат,
яка відображається в звітності та

передається
до Головного управління Державного казначейства в Сумській області, а яке надає зведений звіт до Держказначейства
України. Вказувала на те, що примусове
списання коштів з реєстраційного рахунку Управління на користь однієї особи
може мати наслідком невиплату такої допомоги іншим пільговикам.

У
вирішенні справи покладалась на розсуд суду,
просила справу слухати за відсутністю її представника.

Суд, заслухавши пояснення, вивчивши матеріали справи та інші зібрані у
справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Установлено
судом, підтверджується матеріалами
справи і сторонами не оспорюється, що ОСОБА_1
є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом НІ
групи, пов'язаної з наслідками аварії на
ЧАЕС, і згідно ст. 48
Закону № 798-ХІ! має право на щорічну допомогу на оздоровлення, яку отримала в 2001р. в сумі 26 грн. 70 коп. В цьому ж розмірі
допомога на оздоровлення була їй нарахована в 2002-2003 роках, в 2004 р. щорічна допомога їй не
виплачувалася, а в 2005-2007рр. вона
отримала по 90 грн.(а.с 40 -49, 51).

У
вересні 2007 року вона звернулася до Управління із заявою(а.с 12) про
перерахунок і виплату недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2001 -
2007рр. виходячи із розміру 4 мінімальних заробітних плат на рік, як це передбачено ст. 48
Законом № 798-ХІІ.

10.09.2007р.
відповідачем відмовлено у перерахунку та виплаті цих сум з посиланням на
розміри допомоги, передбачені постановою
КМУ № 562(а.с 13).

Згідно з
ч. 2 ст.
19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадови особи зобов'язані діяти лише на
підставі та в межах повноважень та у спосіб,
що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно
до ч. 4 ст. 48 Закону № 798-ХІІ щорічна допомога на
оздоровлення постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідам III
групи, виплачується в розмірі 4
мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається
на момент виппати{ ч. 7 цього ж Закону).

Частиною
1 ст.
67 Закону № 798-ХІІ було визначено,
що конкретні розміри всіх доплат,
пенсій і компенсацій передбачених цим Законом) підвищується Кабінетом
Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання
мінімальної заробітної плати.

Встановлений
постановою КМУ № 836 та постановою КМУ № 562,
розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом багатьох років не
змінювався, незважаючи на постійне
збільшення мінімальної заробітної плати,
і не відповідає розміру,
встановленому Законами України.

Щодо
обмеження можливості застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою
реалізації норми ст. 48 Закон № 798-ХІІ, які були встановлені Законом України
"Про державний бюджет на 2006р." від 20.12.2005р. та Законом України
"Про державний бюджет на 2007р." від 19.12.2006р., то суд виходить з таких міркувань.

Відповідно
до ч.3 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесення змін
до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Враховуючи
особливий статус громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та обумовлену необхідність їх адекватного
соціального захисту, Верховна Рада
України 5.10.2006 року доповнила Закон № 798-ХІІ стаиею 71, в якій встановлено, що дія положень цього Закону не може
призупинятися іншими законами, крім
законів про внесення змін до цього Закону,
і зазначена норма, на думку
суду, має пріоритетне застосування.

На час
виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2006-2007рр. такі закони
Верховною Радою України не приймалися.

З
09.07.2007р. положення Закону України "Про державний бюджет на
2007р." про зупинення дії пільг,
компенсацій та пільг, втратили
чинність на підставі рішення Конституційного суду України № 6-рп/2007року від
цього ж числа.

Виходячи
з вищенаведеного та з урахуванням вимог
ст. 48 Закону № 798-ХІІ
Управління повинно було виплачувати позивачці щорічну допомогу на оздоровлення
виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент виплати, а тому відмова суб'єкта владних повноважень у
перерахунку та виплаті їй недоплачених сум щорічної допомоги на оздоровлення за
2001 - 2007рр., є протиправною.

Посилання
представників відповідача на те, що
належним відповідачем у справі є Міністерство праці та соціальної політики
України, як головний орган у системі
центральних органів виконавчої влади у сфері соціального захисту населення та
головний розпорядник бюджетних коштів, є
безпідставними, оскільки судом
установлено, що відповідно до Порядку
використання коштів, передбачених у
державному бюджеті для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи, затвердженого

постановою
КМУ № 931 від 16.09.2005р., Положення(
а.с 58-63), .Управління є юридичною
особою, що здійснює нарахування та
виплату позивачці, яка перебуває на
обліку як постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, сум щорічної допомоги на оздоровлення, які є предметом судового розгляду.

Між
тим, у частині 2 етапі 99 КАС України
зазначено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який,
якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

В силу
ч.1 ст.
100 КАС України лропущення строку звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови в задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна з сторін.

Як
встановлено судом, ОСОБА_1 щорічно, окрім 2004 року, отримувала суми щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірах, які її не
задовольняли, проте відповідно до норм
діючого законодавства до суду за захистом своїх прав звернулася лише у вересні
2007 року.

З відповідною
заявою про поновлення пропущеного процесуального строку не зверталася.

З цих
підстав суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволені
позовних вимог щодо стягнення недорахованих сум щорічної допомоги на
оздоровлення за 2001-2005 роки.

Визначаючи
спосіб у якій підлягає поновленню порушене право ОСОБА_1 на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення за 2006-2007рр.,
суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.
162 КАС України зобов'язати суб'єкта владних повноважень здійснити
перерахунок та виплатити їй недоплачені суми щорічної допомоги на
оздоровлення, враховуючи положення ч.
4 ст.
48 Закону № 798-ХІІ.

З
урахуванням отриманих ОСОБА_1 сум та розмірів мінімальної заробітної
плати, встановлених на момент виплати -
18.12.06р. і 28.09.2007р., на користь
позивачки за 2006 рік підлягає виплаті 1510 грн.(400 грн. х 4 - 90 грн.), за 2007 рік 1670 грн. (440 грн. х 4 -
90грн.).

Однак не
ґрунтується на зашні вимоги позивачки про нарахування індексів інфляції до цих
сум, позаяк положення Закону України
"Про індексацію грошових доходів населення" не можуть застосовуватися
до правовідносин, які виникли між
сторонами.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 8,
19, 22, 46 Конституції України, ст.
48, 71 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.
ст. 8-11, 71, 94, 99-100, 160-163
КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати
протиправною відмову управління праці та соціального захисту населення
Путивльської районної державної адміністрації Сумської області у перерахунку та
виплаті ОСОБА_1 недоплачених сум щорічної допомоги на оздоровлення відповідно
до ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи'" за період 2006 -2007 pp.

Зобов'язати
управління праці та соціального захисту населення Путивльської районної
державної адміністрації Сумської області зробити перерахунок та виплатити
ОСОБА_1 недоплачену щорічну допомогу на здоровлення відповідно до ч. 4 ст. 48
Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період 2006 - 2007 pp. в
розмірі 3180 грн.(три тисячі сто вісімдесят фивень).

В іншій частині
вимог відмовити.

постанова
суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду
через Путивльський районний суд Сумської області шляхом подачі в 10-денний
строк з дня складання постанови у повному обсязі заяви про апеляційне
оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в
порядку ч.5 ст. 186 КАС України.