Справа № 2-а-662007
Суддя: Пахоменко О.Г.
Дата ухвалення: 2007-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-66 2007р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ' УКРАЇНИ

23 листопада 2007 року Енергодарський
міський суд

Запорізької
області

в складі
головуючого судді: Пахоменко О.Г.,

при
секретарі: Живогляд
Ю.В.,

розглянув
у відкритому судовому засіданні в залі суду м.
Енергодар адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого
комітету Енергодарської міської ради,
треті особи на стороні відповідача,
які не заявляють самостійних вимог на предмет спору -ОСОБА_2, комунальне підприємство „Підприємство комунальної
власності" м. Енергодар та
комунальне підприємство „Виробничий комбінат „Тепло-водоканал" м. Енергодар,
про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету
Енергодарської міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

25.04.2007
року, ОСОБА_1 звернувся до Енергодарського міського суду з
адміністративним позовом, в якому просив
визнати незаконними та скасувати рішення виконавчого комітету Енергодарської
міської ради від 20.07.2006 року № 143 „Про затвердження класів житлових
будинків та гуртожитків комунальної форми власності", № 144 „Про затвердження Переліку послуг з
утримання будинків і споруд та прибудинкових територій", № 145 Про затвердження періодичності
проведення поточного ремонту житлового фонду м.
Енергодар", № 168 „Про
затвердження місцевих норм накопичення твердих побутових відходів для житлових
будинків та гуртожитків", від 14,
12.2006 року № 333 „Про затвердження структури витрат, переліку видів робіт та їх періодичності у
складі тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових
територій", від 18.01.2007 року №
13 „Про затвердження положення про перепланування квартир", як такі,
що прийняті з порушенням Конституції та законів України. Також, позивач просив стягнути на його користь з
відповідача судові витрати (а.с. 1).

11.05.2007
року, на підставі ухвали того ж суду від
27.04.2007 року, позивач уточнив свої
вимоги в частині їх обґрунтування (а.с. 52),
а 05.10.2007 року позивач збільшив свої вимоги та крім зазначеного
вище, просив також додатково визнати
незаконними та скасувати рішення того ж відповідача - № 90 від 19.04.2007 року
„Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг", № 92 від 19.04.2007 року „Про положення про
переведення жилих приміщень (квартир) житлового фонду у нежилі", № 200 від 20.07.2007 року „Про затвердження
тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових
територій, що надаються суб'єктам
підприємницької діяльності", як
такі, що прийняті з порушенням
Конституції та законів України та порушують його - позивача права як члена
територіальної громади та право власника (а.с.
100).

У
обґрунтування своїх вимог позивач зазначив,
що 20.07.2006 року, виконавчим
комітетом Енергодарської міської ради були прийняті рішення № 143 „Про
затвердження класів житлових будинків та гуртожитків комунальної форми
власності", № 144 „Про затвердження
Переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових
територій", № 145 Про затвердження
періодичності проведення поточного ремонту житлового фонду м. Енергодар", № 168 „Про затвердження місцевих норм
накопичення твердих побутових відходів для житлових будинків та
гуртожитків". 14.12.2006 року, цим
же виконкомом було прийняте рішення № 333 „Про затвердження структури витрат, переліку видів робіт та їх періодичності у
складі тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових
територій", а 18.01.2007 року -
рішення № 13 „Про затвердження положення про перепланування квартир", які,
на його погляд, прийняті
відповідачем з перевищенням наданих йому законом повноважень і тому, вони є незаконними.

Позивач
вважає, що посилання відповідача в
мотивувальних частинах зазначених рішень на норми законів не містять жодних
положень, які б надавали виконавчим
комітетам місцевих рад повноваження затверджувати класи житлових будинків та
гуртожитків, затверджувати переліки
послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій, затверджувати періодичність проведення
поточних та капітальних ремонтів житлового фонду, затверджувати норми накопичення твердих
побутових відходів для житлових будинків та гуртожитків, ухвалювати рішення щодо видів робіт та їх
періодичності з утримання будинків і споруд та при будинкових територій, повноважень щодо розробки та затвердження
положень про перепланування квартир. Тим самим, на думку позивача, виконавчий комітет Енергодарської міської
ради перевищивши свої повноваження,
прийняв протиправні рішення, які
суперечать Конституції України та існуючим законам, чим порушив і його особисті права.

Так, вважає,
що відповідач по справі законодавством держави не уповноважений
затверджувати класи житлових будинків та гуртожитків як комунальної форми
власності, так і будь-якої іншої. І
тому, рішенням № 143 від 20.07.2006 року
відповідач порушив його - ОСОБА_1 право
справедливо, прозоро та економічно
обґрунтовано сплачувати за надані житлово-комунальні послуги, оскільки розмір тарифів визначається, згідно постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року № 560, для кожного
окремого будинку, а не відповідно до
класів будинків.

Відносно
рішення відповідача від 20.07.2006 року № 144,
вважає, що його нормативне
обґрунтування, на яке посилається
відповідач, не містить жодних
положень, які б надавали виконавчим
комітетам місцевих рад повноваження затверджувати переліки послуг з утримання
будинків і споруд та при будинкових територій. На його думку, такі питання віднесено законодавством до
відання центрального органу державної виконавчої влади - Кабінету Міністрів
України. В додатку до п.2 „Порядку формування тарифів на послуги з утримання
будинків і споруд та при будинкових територій", затверджених постановою КМУ від 12.07.2005
року № 560 „Про затвердження порядку формування тарифів на послуги з утримання
будинків і споруд та при будинкових територій і типового договору про надання
послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій" наведено
типовий перелік цих послуг. В цьому переліку відсутні послуги з технічного
обслуговування внутрішньо будинкових систем електропостачання, що має місце в додатку вищезазначеного
рішення виконкому. Тому, на його
думку, це є порушенням його права, яке ґрунтується ст.
ст. 13, 41 Конституції України, та забезпечує від незаконних стягнень за
ненадані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, де він проживає.

Крім
того, рішення відповідача від 20.07.2006
року № 145 порушує його - позивача право власника квартири та співвласника
житлового будинку на грамотну та технічно правильну експлуатацію житла, де він мешкає, та на створення належних умов життєзабезпечення.

Також, рішення відповідача № 168 від 20.07.2006 року
призвело до встановлення економічно необгрунтованих тарифів та завищення оплати
за утримання будинку та при будинкової території, чим порушене його - позивача право, передбачене
ст. ст. 30-32 Закону України „Про житлово-комунальні
послуги".

Рішення
відповідача № 333 від 14.12.2006 року порушує,
на думку позивача, його
право, передбачене статтями 13, 41 Конституції України, ст.
ст. 317, 322,
323 ЦК України, як власника
квартири, так одночасно і співвласника
житлового будинку на грамотну та технічно безпечну експлуатацію житлового
будинку і квартири, і як те передбачено
наказом Держжитлокомунгоспу України від 10.08.2004 року № 150 „Про затвердження
Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових
територій та послуг з ремонту приміщень будинків, споруд".

Рішенням
відповідача № 13 від 18.01.2007 року,
вважає позивач, порушуються
конституційні права членів територіальної громади міста і його - позивача
особисті права. Гадає, що виконком не
має повноважень про перепланування квартир,
а такими повноваженнями наділені центральні органи виконавчої влади
держави і тому Державний комітет з питань житлово-комунального господарства
України розробив та 17.05.2005 року видав наказ за № 76 „Про затвердження
Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій". Це рішення
порушує його законне право,
передбачене ст. ст. 317,
322, 323 ЦК України на
вільне на свій розсуд використання власності,
тобто квартири.

Рішення
№ 90 від 19.04.2007 року, гадає
позивач, суперечить положенням статей
27, 28 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги",
оскільки укладання договорів на надання житлово-комунальних послуг
згідно з установленим переліком для об'єктів державної або комунальної
власності здійснюється за результатами конкурсу. Перелік житлово-комунальних
послуг, право на здійснення яких
виборюється на конкурсних засадах,
Енергодарської міською радою ще не визначено, до прийняття рішення конкурс не оголошувався
і не проводився. Крім того, це
рішення, як нормативно-правовий
акт, на порушення вимог ст. 59 Закону України „Про місцеве
самоврядування в Україні" не доведено до відома населення міста.

Також, рішення відповідача № 92 від 19.04.2007
року, на думку позивача, суперечить нормам статей 4, 5, 7, 8
ЖК України, згідно до яких переведення
придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень у будинках державного
і громадського житлового фонду у нежилі допускається у виняткових випадках за
рішенням виконкому обласної, міської (у
містах республіканського підпорядкування) ради.

Рішення
відповідача № 200 від 20.07.2007 року,
вважає позивач, не відповідає
вимогам пункту 3 наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від
05.09.2001 року „Про затвердження методичних рекомендацій щодо участі суб'єктів
підприємницької діяльності в утриманні будинків і при будинкових
територій", яким рекомендовано
органам місцевого самоврядування на основі цих методичних рекомендацій
затвердити своїм рішенням порядок участі суб'єктів підприємницької діяльності у
розрахунках за утримання будинку та прибудинкової території для застосування у
взаємовідносинах з орендарями (власниками) приміщень, які орендують (володіють) окремими вбудованими
чи прибудованими частинами житлових будинків,
потім затвердити перелік робіт з утримання будинків та прибудинкових
територій, вказати на застосування у
взаємовідносинах або типового договору участі суб'єктів підприємницької
діяльності в утриманні будинку,
прибудинкової території та оплати комунальних послуг, або ж затвердити власну редакцію
договору, і цих рекомендацій відповідач
не дотримувався. Позивач вважає, що
скорочення житлової площі будинку приведе до зростання питомих тарифів на
житлово-комунальні послуги, затрати
виконавця послуг залишаються практично попередніми, але тариф розраховується виходячи із жилої
площі, тому виконавець отримає вигоду за
рахунок платежів цих нежилих приміщень по більш високих ставках, а мешканці будинків міста Енергодар збитки -
за рахунок зростання собівартості послуг на жилу площу, що й випливає із згаданого вище рішення
виконкому. Рішення відповідача не передбачає отримання компенсації громадян -
сусідів від виконкому та власників офісів,
магазинів, банків і інших.

Позивач
зазначив, що згаданими вище рішеннями
відповідача порушується його - позивача конституційне право як члена
територіальної громади міста,
передбачене ст. ст.
140, 143 Конституції
України, на управління майном, що є в комунальній власності, а також здійснення контролю за діяльністю
комунальних підприємств міста Енергодар та порушують його право на участь у
місцевому самоврядуванні, яке
передбачене ст. 3 Закону України „Про
місцеве самоврядування в Україні".

В судовому
засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представники
відповідача - за письмовими довіреностями ОСОБА_3. та ОСОБА_4. позовні вимоги
ОСОБА_1 не визнали у повному
обсязі, оскільки вважають їх
безпідставними і такими, що не ґрунтуються
на законі.

У
обґрунтування своїх вимог зазначили, ,
що органи місцевого самоврядування,
відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», діють на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією України, законами України, керуються у своїй діяльності Конституцією
України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України та іншими
нормативно-правовими актами.

ст. ЗО
Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», визначені владні повноваження виконавчих
органів міських рад в галузі житлово-комунального господарства. Основними
завданнями управління об'єктами житлово-комунального господарства є:

· забезпечення
їх належного утримання та ефективної експлуатації;

· забезпечення
необхідного рівня та якості послуг населенню.

Вважають, що саме під цим кутом зору
повинні розглядатись повноваження виконавчих органів місцевого самоврядування.

Статтями 7, 8 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» визначено,
що органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та
відповідно до законодавства розробляють і затверджують стандарти, нормативи,
норми і правила у сфері житлово-комунальних послуг, серед яких є:

повноваження на встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону;

затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням.

Якість житлово-комунальних послуг є сукупність нормованих характеристик
житлово-комунальної послуги, що визначає
її здатність задовольняти встановлені або передбачувані потреби споживача
відповідно до законодавства.

Рішення виконавчого комітету від 20.07.2006 року № 143 «Про затвердження
класів житлових будинків та гуртожитків комунальної форми власності»
затверджено з метою формування тарифу на послуги з утриманнЯі будинків і споруд
та прибудинкових територій. Найбільший вплив на розмір тарифів мають такі
ціноутворюючі чинники:

· містобудівні
особливості населеного пункту;

· споживчі
якості будинку (рівень благоустрою,
наявність ліфта, сміттєпровода та
ін.). При цьому, вплив кожного з цих
чинників повинен розглядатися в межах муніципальних утворень. Це здійснюється
на місцевому рівні (ч. 4 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

З урахуванням особливостей місцевих будинків та для спрощення розрахунків
оплати за комунальні послуги будинки були зведені, до класів по таких технічних чинниках, як: поверховість, наявність газового споживання чи
електричного, наявність ліфтів, смітєпровода. Для цього і розмежували будинки
по типовому показнику.

Вважають, що рішення виконавчого
комітету міської ради про затвердження класів,
не порушило порядок та методику формування тарифів відповідно до
розрахунку нормативних витрат.

Затвердивши класи, виконавчий
комітет, встановив однотипні житлові
будинки не порушуючи норм діючого законодавства.

Аналіз регуляторного впливу по даному питанню опубліковувався у місцевих
засобах інформації. Зауваження та пропозиції з боку населення не надходило.

Рішення виконавчого комітету від 20.07.2006 року № 144 «Про затвердження
Переліку послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій»
прийнято з метою формування тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій та відповідно до діючого законодавства, а саме:
ст. ст. 27, 30
Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Закону України "Про житлово-комунальні
послуги", постанови Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005р. № 560 „Про затвердження Порядку формування
тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і
типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій".

Перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по
класах житлових будинків і гуртожитків комунальної форми власності виконавчий
комітет міської ради затвердив відповідно до Типового переліку послуг з
утримання будинків і споруд та при будинкових територій, перелічених у додатку до постанови КМУ від
12.07.2005р. № 560.

Відповідно до ст. 12 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
житлово-комунальні послуги поділяються за функціональним призначенням та
порядком затвердження цін/тарифів. А приписами
ст. 13 цього Закону визначено, що залежно від функціонального
призначення, ці послуги поділяються на:

комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої
води, водовідведення, газо-та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій
(прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарне-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж та
інше).

Внутрішньобудинкові системи, згідно
із загальними положеннями вищезазначеного Закону, це - мережі,
арматура на них, прилади та
обладнання, засоби обліку та регулювання
споживання житлово-комунальних послуг,
які знаходяться в межах будинку,
споруди.

Частина 2 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» встановлює, що перелік
житлово-комунальних послуг, що надаються
споживачу, залежить від рівня
благоустрою відповідного будинку (споруди).

Частина 2 ст. 13 цього
Закону визначає, що примірні переліки
житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення
визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального
господарства.

Державний комітет України з питань житлово-комунального господарства своїм
наказом від 10.08.2004р. № 150 затвердив Примірний перелік послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових територій,
з метою впорядкування за видами цих послуг.

Держжитлокомунгосп від 26.01.2005р. № 4/3-102 надає пояснення з приводу
розмежування послуг з технічного обслуговування, поточного та капітального ремонту житлових
будівель. Він зазначає, що у Примірному
переліку наведено перелік робіт за розмежуванням, серед яких визначає технічне обслуговування
жилих будівель як комплекс робіт,
спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих
параметрів та режимів роботи технічного обладнання (п. 1.1. Примірного
переліку).

Пункт 1.1.16. Примірного переліку включає в себе таке обслуговування
внутрішньо-будинкових мереж, як «Електроосвітлення
та силові проводки», яке містить в собі
такі послуги:

· зовнішній
огляд з вибірковою перевіркою та ревізією контактних з'єднань, огляд стану проводів у з'єднувальних та
розподільних коробках та щитах;

· притирка та заміна лампочок;

· перевірка
стану запобіжників та автоматичних вимикачів;

· перевірка стану
заземлювальних пристроїв, обладнання
із вимірюванням контуру заземлення;

· пошук
місць ушкодження електромереж та їх усунення.

Вищезазначений перелік послуг включається у поняття «технічне
обслуговування електромереж», зазначених
в рішенні виконавчого комітету міськради від 20.07.2006р. № 144 «Про
затвердження Переліку послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових
територій» і розшифровується у рішенні виконавчого комітету міської ради від
14.12.2006р. № 333 «Про затвердження структури витрат, переліку видів робіт та їх періодичності у
складі тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та ири будинкових
територій». Виконавчий комітет,
затвердивши Перелік послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, не визначав
нові послуги, які не передбачені
законодавством, а визначив необхідний
перелік житлово-комунальних послуг, що
надаються споживачу, залежно від рівня
благоустрою (наявність ліфтів,
сміттєпровода, газо-та
електропостачання тощо).

Тому, із огляду на
вищезазначене, вважають, виконавчий комітет не порушив права позивача
і діяв згідно із чинним законодавством.

Далі зазначили, що рішення
виконавчого комітету від 20.07.2006р. № 145 «Про затвердження періодичності
проведення поточного ремонту житлового фонду м.
Енергодар» було прийнято з метою формування тарифу на послуги з
утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

ст.
30 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» визначені
владні повноваження виконавчих органів міських рад в галузі
житлово-комунального господарства. Основними завданнями управління об'єктами
житлово-комунального господарства є: забезпечення їх належного утримання та
ефективної експлуатації; забезпечення необхідного рівня та якості послуг
населенню.

Відповідно до п.п. 2.4.3 ч.2.4 Наказу Держжитлокомунгоспу України від
17.05.2005 № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та
прибудинкових територій», періодичність
проведення поточного ремонту за кожним видом будинків, враховуючи їх технічний стан та місцеві
умови, визнаються власником житлового
будинку.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування
в Україні» територіальним громадам сіл,
селищ, міст, районів у містах належить право на рухоме і
нерухоме майно, житловий фонд.

Відповідно до ст. 140 Конституції Ук'раїни територіальні
громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними
органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Періодичність визначено на підставі додатку 5 до Наказу Держжитлокомунгоспу
України № 76 від 17.05.2005 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків
та прибудинкових територій», який
визначає тривалість ефективної експлуатації елементів жилих будинків.

Періодичність проведення поточного ремонту встановлювалось відповідно до
додатку № 5 до Наказу Держжитлокомунгоспу України № 76 від 17.05.2005 «Про
затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» та на
підставі Наказу Держжитлокомунгоспу України від 10.08.2004 № 150.

Рішення виконавчого комітету від 20.07.2006р. № 168 «Про затвердження
місцевих норм накопичення твердих побутових відходів для житлових будинків та
гуртожитків» затверджено з метою впорядкування розрахунків норм накопичення
твердих побутових відходів, відповідно
до Наказу Міністерства будівництва,
архітектури та житлово-комунального господарства України від
10.01.2006р. № 7 «Про затвердження Норм утворення твердих побутових відходів
для населених пунктів України» та Законів України «Про житлово-комунальні
послуги», «Про місцеве самоврядування в
Україні».

Згідно з п. 1.1. вищезазначених
Норм, норми утворення твердих побутових
відходів - це кількісний показник споживання послуг із вивезення та утилізації
твердих побутових відходів, що
затверджуються згідно із законодавством відповідними органами місцевого
самоврядування. Вважають позивач не довів про те, що дане рішення порушує його права тим, що воно призвело до встановлення економічно
необгрунтованих тарифів та завищення оплати за утримання будинку та при
будинкової території, і його заява є
голослівною, оскільки останній до своїх
стверджувань не надав яких не будь доказів та розрахунків.

Відносно рішення виконавчого комітету від 14.12.2006р. № 333 «Про
затвердження структури витрат, переліку
видів робіт та їх періодичності у складі тарифу на послуги з утримання будинків
і споруд та прибудинкових територій»,
також стверджують і про його відповідність діючому законодавству, яке прийнято на підставі:

· наказу
Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 04.08.1997
№ 59 «Типові норми часу та норми обслуговування для робітників і виробничого
персоналу, зайнятих утриманням житлового
фонду»;

· «Примірного
переліку послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій та
послуг з ремонту приміщень,
будинків, споруд» затверджених
наказом Держжитлокомунгоспу України від 10.08.2004 № 150;

· наказу
Державного комітету України по житлово-комунальному господарству «Про
затвердження правил утримання житлових будинків та при будинкових територій»
від 17.05.2005 №76;

· положення
про систему технічного обслуговування та ремонту ліфтів в Україні КД
36.1-001-2000;

· постанови
КМУ від 12.07.2005 р. № 560 «Про затвердження порядку формування тарифів на
послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій і типового
договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових
територій».

У частині 2 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» зазначено, що перелік
житлово-комунальних послуг, що надаються
споживачу, залежить від рівня
благоустрою відповідного будинку.

Відповідно до ст. 28 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»,
до повноваження виконавчих органів місцевих рад віднесено встановлення в
порядку і в межах, визначених
законодавством, тарифів щодо оплати
побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями
комунальної власності територіальної громади.

Рішення виконавчого комітету від 18.01.2007р. № 13 «Про затвердження
положення про перепланування квартир в м.
Енергодар» розроблено у відповідності до вимог Законів України «Про
планування і забудову територій», «Про
основи містобудування», вимог ДБН
В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення».

Згідно з п.1 п.п. а), ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування
в Україні» до відання виконавчих органів міських рад належить підготовка і
подання на затвердження ради відповідних місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови населених
пунктів, іншої містобудівної
документації. Приписами ст. 1 Закону
України «Про планування і забудову територій» визначено, що містобудівна документація - це затверджені
текстові та графічні матеріали, якими
регулюється планування, забудова та інше
використання території. Положення про перепланування квартир в м. Енергодар» відноситься до містобудівної
документації.

Відповідно до ст. 100 ЖК України переобладнання і
перепланування жилого будинку і жилого приміщення провадиться з метою
підвищення їх благоустрою. Переобладнання та перепланування жилого приміщення
допускається за згодою наймача, членів
сім'ї, які проживають разом з ним, та наймодавця і з дозволу виконавчого
комітету місцевої Ради народних депутатів.

Перепланування квартир в багатоквартирних типових будинках застарілих
серій, які складають переважну більшість
житлового фонду міста Енергодар, тягне
за собою демонтаж перегородок і стін,
перенесення дверних пройомів та встановлення нових перегородок та стін.
Дані види робіт є будівельними роботами,
які регулюються державними будівельними нормами і правилами, а також Законами України, Наказами Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики
України,

постановами КМУ та іншими нормативними актами.

Вважають, що посилання позивача на
те, що цим рішенням виконавчий комітет
міської ради порушує його право,
передбачене статтями 317,
322, 323 Цивільного кодексу
України є необгрунтованим. ст. 322 ЦК України не
містить прав власника, а встановлює
обов'язок утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом. Тому
наполягають, посилання позивача на цю
статтю є необгрунтованим і їм взагалі незрозуміло, яким чином зазначене рішення порушує
обов'язок власника.

ст. 317
ЦК України
передбачає, що Власникові належить право
володіння, користування, та розпорядження своїм майном.

Так, відповідно до ЖК України
«Наймач, який допустив самовільне
переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення, зобов'язаний за свій рахунок привести
приміщення у попередній стан». Рішення виконкому від 18.01.2007р. № 13 «Про
затвердження положення про перепланування квартир в м. Енергодар» не порушує право власника
квартири, будівлі, а навпаки забезпечує її від
несанкціонованого, невірного
використання, перепланування
квартир, яке провадиться
самовільно, без нагляду, з порушенням будівельних норм, що може призвести до катастрофічних
наслідків. Вважають, що посилання
позивача на незаконність прийнятого рішення і що воно порушує його право на
свій розсуд та вільне використання квартири,
передбачене ст. 323 ЦК України, є необгрунтованим. Гадають,
що ця стаття також не містить жодних зазначень щодо права вільно та на
свій розсуд використовувати квартиру. А навпаки, зазначають,
що власник несе ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження
майна. Рішення № 13 застерігає від такого знищення та пошкодження майна.

Також вважають, що рішення
виконавчого комітету від 19.04.2007р. № 90 «Про визначення виконавців
житлово-комунальних послуг» затверджено згідно із Законом України «Про
житлово-комунальні послуги», наказом
Держжитлокомунгоспу України від 25.04.2005 року № 60 «Про затвердження Порядку
визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді». Відповідно
до п. 1.1. Порядку
визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді (далі по і
тексту - Порядок), затвердженого наказом
Держжитлокомунгоспу України від 25.04.2005 року № 60 «Про затвердження Порядку
визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді», органами місцевого самоврядування, власниками житлових будинків, визначаються виконавці таких житлово-комунальних
послуг: - з управління будинком,
спорудою або групою будинків; - з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій; - з
ремонту приміщень, будинків, споруд,
передбачених п. 4 ч.1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні
послуги»; - з централізованого опалення,
централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення.

Власником комунального майна є територіальна громада міста в особі органу
місцевого самоврядування. Виконавець житлово-комунальних послуг визначається
органами місцевого самоврядування, крім
випадків, коли власник житлових будинків
бажає визначити виконавця житлово-комунальних послуг самостійно (п. 1.4
Порядку).

Пунктом 3 рішення виконавчого комітету від 19.04.2007р. № 90 «Про
визначення виконавців житлово-комунальних послуг» запропоновується власникам
житлових будинків не комунальної форми власності самостійно визначати виконавця
житлово-комунальних послуг (п. 1.4. Порядку).

Відповідно до п. 1.5 Порядку органи місцевого самоврядування чи власник
житлових будинків може визначати виконавців всіх або окремих
житлово-комунальних послуг.

Пункт 1.6 Порядку встановлює, що
якщо органом місцевого самоврядування житлово-комунальні послуги, визначені у пункті 1.1. Порядку, включено до переліку послуг, право на здійснення яких виборюється на
конкурсних засадах, виконавці таких
послуг визначаються за конкурсом відповідно до
ст. ст. 27. 28 Закону України «Про житлово-комунальні
послуги».

Ні Енергодарська міська рада, ні виконавчий
комітет цієї ради не включив такі послуги,
які виборюються на конкурсних засадах.

Рішення виконавчого комітету від 19.04.2007р. № 92 «Про положення про
переведення жилих приміщень (квартир) житлового фонду у нежилі" розроблено
на підставі Житлового кодексу Уукраїни,
Конституції України, Цивільного
кодексу України, Законів України «Про
місцеве самоврядування в Україні», «Про
приватизацію державного житлового фонду»,
«Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», Положення про порядок обстеження стану жилих
будинків та з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним
вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для
проживання, затвердженого постановою
Ради Міністрів УРСР від 26.04.1984р. № 189.

ст.
8 ЖК України передбачає, що
переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень у
будинках державного і громадського житлового фонду в нежилі, як правило,
не допускається. У виняткових випадках переведення жилих будинків і
жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням органів, зазначених у частині другій статті 7 цього
Кодексу.

Так, стаття 7 цього Кодексу
визначає, , що непридатні для проживання
жилі будинки і жилі приміщення переобладнуються для використання в інших цілях
або такі будинки зносяться за рішенням виконавчого комітету обласної, міської (міста республіканського
підпорядкування) Ради народних депутатів.

Доводять, що на сьогоднішній день не
існує такого поняття, як міста
республіканського підпорядкування. Замість цього поняття використовуються
поняття як місто обласного значення.

Рішення виконавчого комітету від 20.04.2007р. № 200 «Про затвердження
тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових
територій, що надаються суб'єктами підприємницької
діяльності», прийняте згідно із наказом
від 05.09.2001р. № 176 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо участі
суб'єктів підприємницької діяльності в утриманні будинків і прибудинкових
територій".

Цим рішенням врегульовано питання щодо участі суб'єктів підприємницької
діяльності з утримання будинків і споруд та при будинкових територій.

Вважають, що права позивача, як мешканця та власника будинку (квартири)
ніяк не зачіпаються та не порушуються,
оскільки тарифи, наведені у цьому
рішенні, розраховані для суб'єктів
підприємницької діяльності відповідно до приміщень, які вони займають. Позивач мешкає за адресою:
АДРЕСА_1 В цьому будинку суб'єкти підприємницької діяльності не розташовані.
Тому, гадають, посилання позивача на порушення його прав є
безпідставним.

Враховуючи вищевикладене,
представники позивача зазначили,
що рішення виконавчого комітету Енергодарської міської ради, які оспорює позивач, приймалися відповідно до чинного
законодавства України та відповідно до повноважень виконавчого комітету.

Третя особа -ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив.
Тому, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд розглянув справу у його відсутність, на підставі наявних в справі даних та доказів.

Представники третіх осіб на стороні відповідача - комунального підприємства
„Підприємство комунальної власності" (надалі - КП „ПКВ") ОСОБА_5 та
Комунального підприємства „ВК „Тепло водоканал" (надалі - КП
„ВК'ТВК") ОСОБА_6 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали у повному обсягу та у
обгрунтування своїх заперечень зазначили наступне.

Щодо рішення виконкому № 143 від 20.07.2006р. «Про
затвердження класів житлових

будинків та гуртожитків комунальної форми власності»
заявили, що відповідно до пунктів
1, 2

Порядку формування тарифів на послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових

територій затвердженого постановою КМУ від 12.07.2005р. №
560, цей Порядок визначає

механізм формування тарифів на послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових

територій і поширюється на суб'єктів господарювання всіх
форм власності, які надають зазначені

послуги. Пунктом 3
ст. 32 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги" передбачено,
що

розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових
територій встановлюється залежно

від капітальності,
рівня облаштування та благоустрою. Розмір тарифів (нормативних витрат,

пов'язаних з утриманням будинків і споруд та
прибудинкових територій) визначається по кожному

будинку окремо залежно від кількісних показників
фактичного надання послуг з урахуванням

забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і

споруд та прибудинкових територій згідно з типовим
переліком послуг згідно з додатком до

вказаної постанови.

На виконання зазначених положень КП „ПКВ" залежно від кількісних
показників фактичного надання послуг визначено вартість послуг, визначено переліки будинків в яких вартість
послуг однакова. В зв'язку з тим, що
місту лише 37 років тобто відсутні споруди,
які б потребували значних коштів для відновлення їх належного
санітарно-гігієнічного,
протипожежного, технічного стану
будинків всі будинки в залежності від поверху,
обладнання плитами та інше було розбито на класи, які затверджено вищезазначеним рішенням
виконавчого комітету від 20.07.2006р. № 143.

Наполягали, що інформація про
належність конкретного будинку до якого класу неодноразово публікувалась в
газетах міста, доводилась до відома
мешканців міста по телебаченню, а також
детально роз'яснювалася під час проведення громадських слухань з приводу
встановлення економічно обґрунтованого тарифу,
де, зокрема, позивач був присутній і до речі задавав
питання та висловлював свою думку з зазначеного питання.

Отже, заявили, висновок позивача відносно того, що виконавчий комітет не тільки знехтував
вказаними нормативними актами, а й
вдався до їх фальшування, не відповідає
обставинам справи.

Таким чином вважали, вказане рішення
виконавчого комітету Енергодарської міської ради прийнято на підставі і в межах
наданих повноважень.

Щодо рішення виконкому № 144 від 20.07.2006р. «Про затвердження переліку
послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій», рішення виконкому № 145 від 20.07.2006р. «Про
затвердження періодичності проведення поточного ремонту житлового фонду м. Енергодар» та рішення виконкому № 168 від
20.07.2006р. «Про затвердження місцевих норм накопичення твердих побутових
відходів для житлових будинків та гуртожитків» заявили, що постановою КМУ від 12.07.2005р. № 560
затверджено Типовий перелік послуг з утримання будинків, споруд та при будинкових територій. Абзацом
26 вказаного Типового переліку передбачена така позиція витрат як «Інші прямі
витрати».

Оскільки тариф розраховується і на пряму залежить від переліку та об'єму
послуг, то для розрахунку вартості
послуг та розміру тарифу необхідно спочатку встановити перелік послуг з
утримання будинків, споруд та прибудинкових
територій, що і було здійснено
виконавчим комітетом при прийнятті вказаного рішення. Саме можливість включення
до тарифу інших прямих витрат, в тому
числі і технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем
електропостачання, передбачена вказаним
Типовим переліком. Поточний ремонт
житлового фонду м. Енергодар також є
складовою частиною тарифу і тому саме визначення переліку робіт з поточного
ремонту та їх періодичності, що
включиться до тарифу, є необхідною
складовою процесу затвердження тарифу на утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Також,

складовою
частиною тарифу є вивезення та утилізація твердих побутових відходів і
встановлення норм накопичення твердих побутових відходів є необхідною
обставиною для визначення вартості вказаної складової тарифу. Пунктом 3.3. Норм
утворення твердих побутових відходів в у населених пунктах України, затверджених наказом Мінбуд та
Держжитлокомунгоспу України від 10.01.2006р. № 7 передбачено, що середньорічні та середньодобові обсяги
утворення твердих побутових відходів погоджуються та затверджуються органами
місцевого самоврядування як норми утворення твердих побутових відходів.

Саме відповідно до вказаних рішень було розраховано тариф та затверджено
рішенням виконавчого комітету № 232 від
12.12.2006р.

Таким чином, вважали, що зазначені рішення виконкому №№ 144, 145 і 168 від 20.07.2006р. прийнято з метою
практичної реалізації повноважень місцевого самоврядування щодо затвердження
тарифів на житлово-комунальні послуги передбачених Законом України „Про житлово-комунальні
послуги", Закону України „Про
місцеве самоврядування в Україні» та з застосуванням пункту 2 ст. 4
Європейської Хартії місцевого самоврядування,
що ратифікована Україною 15.07.1997р.,
а отже і є частиною законодавства України.

Щодо рішення виконкому № 333 від 14.12.2006р. «Про затвердження структури
витрат, переліку видів робіт та їх
періодичності у складі тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій» заявили, що наказом Державного комітету з питань
житлово-комунального господарства від 10.08.2004р. № 150 затверджено примірний
перелік з обслуговування будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг
ремонту приміщень, будинків і споруд. Як
зазначено в Наказі вказаний перелік затверджено на виконання положень Закону
України "Про житлово-комунальні послуги", з метою впорядкування за видами послуг з
утримання будинків і прибудинкових територій та ремонту приміщень, будинків,
споруд. Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального
господарства від 17.05.2005р . № 76 затверджено Правила утримання жилих
будинків та прибудинкових територій.

Вважають, що вказане рішення
прийнято відповідно до зазначених нормативних актів і направлене на їх
реалізацію, а також на реалізацію
повноважень місцевого самоврядування щодо затвердження тарифів на
житлово-комунальні послуги передбачених Законом України „Про житлово-комунальні
послуги", Закону України „Про
місцеве самоврядування в Україні».

Щодо рішення виконкому № 200 від 20.07.2007р. «Про затвердження тарифів на
послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються суб'єктам підприємницької
діяльності» заявили, що повноваження
виконавчого комітету щодо затвердження вказаних тарифів передбачено пунктом 2
частини „а" ст. 28 Закону України „Про місцеве самоврядування
в Україні» та ст. 7 Закону України „Про житлово-комунальні
послуги". Посилання позивача на порушення вимог пункту 3 наказу державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 05.09.2001р.,
вважають безпідставними, оскільки
вказаний пункт не містить жодних імперативних норм, які були б обов'язкові до виконання.

Щодо рішення виконкому № 90 від 19.04.2007р. « Про визначення виконавців
житлово-комунальних послуг» заявили, що
відповідно до пункту 1.3. Порядку визначення виконавця житлово-комунальних
послуг в житловому фонді, затвердженого
наказом Держжитлокомунгоспу України від 25.04.2005р. № 60, виконавцем житлово-комунальних послуг, визначених у пункті 1.1 Порядку, може бути суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання
відповідних житлово-комунальних послуг та який може забезпечити виконання
обов'язків, визначених у частині другій
статті 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Згідно з
пунктом 1.4. Порядку виконавець житлово-комунальних послуг визначається
органами місцевого самоврядування, крім
випадків, коли власник (власники)
житлових будинків бажає (бажають) визначити виконавця житлово-комунальних
послуг самостійно. Відповідно до п.
1.5. Порядку органи місцевого самоврядування чи власник (власники) житлових
будинків можуть визначати виконавців всіх або окремих житлово-комунальних
послуг.

В пункті 1.6. порядку зазначено, що
якщо органом місцевого самоврядування житлово-комунальні послуги, визначені у пункті 1.1 Порядку, включено до переліку послуг, право на здійснення яких виборюється на
конкурсних засадах, виконавці таких
послуг визначаються за конкурсом відповідно до статей 27, 28 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги".

Зазначили, що аналогічно викладено
положення, що регулюють ці відносини і
в ст.
27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до яких, укладання договорів на надання
житлово-комунальних послуг згідно з установленим переліком для об'єктів
державної або комунальної власності здійснюється за результатами конкурсу.
Перелік житлово-комунальних послуг,
право на здійснення яких виборюється на конкурсних засадах, визначає орган місцевого самоврядування.

Тому наполягали, отже, оскільки такого переліку не визначено, то відсутні підстави для проведення
конкурсу, а з цього, не може бути визначено виконавця за
результатами конкурсу.

Тобто, виконавчий комітет визначивши
вказаним рішенням виконавців вказаних послуг,
діяв на підставі і в межах чинного законодавства.

Вважають, що ОСОБА_1 в своїй позовній заяві та в своїх поясненнях
не конкретизував та не вказав жодного з прав,
яке конкретно було порушено при прийнятті зазначених рішень виконавчим
комітетом Енергодарської міської ради.

Гадають, що громадянин ОСОБА_1 фактично перебрав на себе функції органів
прокуратури щодо здійснення загального нагляду за додержанням законності, що суперечить положенням Закону України «Про
прокуратуру» згідно якого, нагляд за
додержанням законності здійснюють прокурори.

Крім того, представник КП „ПКВ"
ОСОБА_5 вважає, що посилання
ОСОБА_1 в позовній заяві на порушення
його прав щодо прозорої та обґрунтованої сплати за послуги, на стягнення за ненадані послуги, на грамотну та технічно правильну
експлуатацію житла, на економічно
обґрунтовані тарифи, право власності та
використання житла та інше, є не чим
іншим, як бажанням позивача мотивувати
своє звернення до суду з метою помсти КП «ПКВ» за дві справи ( № 2-1154, № 2-718),
які були програні ОСОБА_1 КП
«ПКВ», оскільки переважна більшість
рішень виконкому стосується саме діяльності КП «ПКВ». Тобто, вважав,
що в даному випадку з боку позивача вчинені дії, які свідчать про зловживання правом, тобто використання прав в супереч їх цілям і
призначенню, а саме відповідно до
частини 2 ст. 49 КАС України.

Вислухав пояснення сторін, допитав
свідків та дослідив матеріали справи,
суд вважає, що в задоволені
позовних вимог ОСОБА_1 необхідно
відмовити з наступних підстав.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі,
на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. З зазначеного кодексу адміністративний позов
- це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових
відносинах.

Позивач - це особа, на захист
прав, свобод та інтересів якої подано
адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна
заява до адміністративного суду.

Згідно ст. 6 цього ж Кодексу кожному гарантується право
на захист його прав, свобод та інтересів
незалежним і неупередженим судом.

Статтею 5 КАС України передбачено,
що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції
України, цього Кодексу та міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 140 Конституції України місцеве
самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати
питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Згідно пункту 2 ст. 4 Європейської Хартії місцевого
самоврядування, що ратифікована Україною
15.07.1997р., органи місцевого
самоврядування в межах, встановлених
законом, володіють повною свободою дій
для здійснення власних ініціатив з будь-якого питання, яке не виключене з їх компетенції та не
віднесено до компетенції іншого органа влади.

Відповідно до
ст. 1 Закону України „Про місцеве
самоврядування в Україні" (надалі -

Закону), виконавчі
органи рад - це органи, які відповідно
до Конституції України та цього Закону

створюються сільськими,
селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення)
радами

для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого
самоврядування у межах, визначених

цим та іншими законами.

Статтею 11 Закону передбачено, що
виконавчими органами сільських,
селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є
їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами
виконавчі органи. Виконавчі органи сільських,
селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і
підзвітними відповідним радам, а з
питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також
підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Згідно з пунктом 1 ст. 59 Закону виконавчим органом сільської, селищної,
міської, районної у місті (у разі
її створення) ради є виконавчий комітет ради,
який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після
закінчення повноважень ради,
сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий
комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого
комітету.

Отже згідно зазначених норм чинного законодавства виконавчий комітет
міської ради є органом місцевого самоврядування.

Пунктом 2 частини „а" ст. 28 Закону,
до відання виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад віднесено
встановлення в порядку і межах,
визначених законодавством,
тарифів щодо оплати побутових,
комунальних, транспортних та
інших послуг, які надаються
підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної
територіальної громади.

Згідно ст. 7 Закону України „Про житлово-комунальні
послуги" до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг,
зокрема, належить:

· встановлення
цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону;

· затвердження
норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням.

Згідно
до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги
та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною
2 цієї ж статті обумовлено, що в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд
вважає, що всі рішення виконавчого
комітету Енергодарської міської ради,
які є предметом розгляду цієї справи прийнято на підставі і в межах
повноважень наданих чинним законодавством України, про що стороною відповідача обґрунтовано
доведено з посиланням на норми права.

В той же
час, суд вважає, що стаття 71 КАС України не скасовує
обов'язок позивача одночасно з відповідачем довести та обґрунтувати свої
вимоги.

Так, з тексту позову вбачається, що позивач є власником квартири та одночасно
співвласником житлового будинку. У відповідності до Закону України „Про
житлово-комунальні послуги" комунальні підприємства міста, які надають житлово-комунальні послуги, повинні були укласти зі споживачами цих
послуг договори.'У відповідності до ст.
31 вищезазначеного закону, спори щодо
формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, а також відшкодування витрат підприємств
вирішуються у судовому порядку, але цей
порядок передбачений Цивільним процесуальним кодексом України.

Позивач
не зазначив чим саме оскаржувані ним рішення виконавчого комітету
Енергодарської міської ради порушили його право справедливо, прозоро та економічно обґрунтовано сплачувати
житлово-комунальні послуги.

Позивач
зазначив , що порушуються його
конституційні права як члена територіальної громади на управління майном, що є в комунальній власності, а також здійснення контролю за діяльністю
комунальних підприємств м. Енергодар та
порушують його право на участь у місцевому самоврядуванні, які передбачені Конституцією України та
Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні", однак,
не вказав, чим саме порушені його
права, не зазначив докази, які це підтверджують.

Суд
прийшов до висновку, що по своїй суті
позовні вимоги ОСОБА_1 являють собою
висновки про відповідність чи не відповідність рішень виконавчого комітету
чинному законодавству України. Позивачем не доведено, що його права, як мешканця та власника будинку (квартири)
цими рішеннями зачіпаються та порушуються.

На
підставі зазначеного, відповідно до ст.
ст. 2, 3,
5, 6, 11,
69-71, 99, 100,
158-163, 186 КАС України, Закону України „Про житлово-комунальні
послуги", Закону України „Про
місцеве самоврядування в Україні»,
пункту 2 ст. 4 Європейської Хартії місцевого
самоврядування, що ратифікована Україною
15.07.1997р., суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У
задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Енергодарської
міської ради, треті особи на стороні
відповідача, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2,

комунальне
підприємство „Підприємство комунальної власності" м. Енергодар та комунальне підприємство
„Виробничий комбінат „Тепло-водоканал" м.
Енергодар, про визнання
незаконними та скасування рішень виконавчого комітету Енергодарської міської
ради, відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня
складання постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

постанова
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження та апеляційної скарги.