Справа № 2-А-61/2008
Суддя: Старжинська О.Є.
Дата ухвалення: 2008-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-А-61/2008
ПОСТАНОВА

Іменем України

06
лютого 2008 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у
складі: головуючого - судді Старжинської О.Є.,
суддів - Серебрякової Т.В.,
Дробинського О.Е., при секретарі
- Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.
Вознесенську адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

до

Управління
Пенсійного Фонду України у м.
Вознесенську Миколаївської області,

Кабінету
Міністрів України

про захист
соціальних прав шляхом визнання бездіяльності противоправною та зобов'язання
здійснити нарахування підвищення до пенсії дітям війни та забезпечити його
виплату.

ВСТАНОВИВ:

У січні 2008 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 звернулись до суду із позовами до управління Пенсійного Фонду
України у м. Вознесенську Миколаївської
області (надалі - відповідач-1),
Кабінету Міністрів України (надалі - відповідач-2) про захист соціальних
прав шляхом визнання бездіяльності противоправною та зобов'язання здійснити
нарахування підвищення до пенсії дітям війни та забезпечити його виплату.

В
обґрунтування своїх вимог позивачі зазначали,
що є отримувачами пенсій та дітьми війни, яким відповідач управління Пенсійного Фонду
України у м. Вознесенську Миколаївської
області не призначив та не проводив нарахування підвищення до пенсії, передбаченого
ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни " у зв'язку з тим, що Законом України "Про державний бюджет
України на 2007рік" була призупинена дія
ст. 6 цього Закону.

Посилаючись
на те, що відповідач-1 з 09.07.2007року
у зв'язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення про визнання
неконституційним положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2007 рік" про призупинення дії ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" не призначив зазначене підвищення до пенсії у
розмірі, передбаченому Законом України
"Про соціальний захист дітей війни ",
а відповідач -2 Кабінет Міністрів України не виділив кошти на ці
цілі, позивачі просили позов
задовольнити, визнавши бездіяльність
противоправною та зобов'язати здійснити призначення та нарахування підвищення
до пенсії та забезпечити його виплату .

Враховуючи, що предметом оскарження не є бездіяльність
стосовно певного з позивачів або обставинами,
що стосуються виключно певного позивача,
суд визнав згадані позови однорідними.

З
урахуванням цього, а також позиції
позивачів, що полягає у об'єднанні
зусиль з метою відстоювання своїх соціальних прав, суд ухвалив про об'єднання згаданих позовів в
одному провадженні.

В
судовому засіданні позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2 підтримали свої позовні вимоги.
Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не з*явилася.

Представник
відповідача - Управління Пенсійного Фонду України у м. Вознесенську Миколаївської області - в судове
засідання не з'явився, суду надав письмове заперечення про

невизнання
позову, зазначаючи, що після прийняття рішення Конституційним
Судом України по справі про соціальні пільги змін в Державний бюджет України
щодо механізму встановлення розміру підвищення до пенсії дітям війни через
законодавче врегулювання розміру мінімальної пенсії за віком для обчислення
підвищень до пенсії особам, яким
встановлено статус "дитина війни" та збільшення коштів на ці цілі з Державного
Бюджету України внесено не було, що
унеможливлює реалізацію права на нарахування підвищення до пенсії дітям війни.

Представник
відповідача - Кабінету Міністрів України - в судове засідання не з'явився, належним чином про час та місце розгляду справи
повідомлений, причини неявки суду не
повідомив.

Вислухавши
пояснення позивачів, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Матеріалами
справи встановлено, що позивачі є
отримувачами пенсій та дітьми війни,
яким відповідач управління Пенсійного Фонду України у м. Вознесенську Миколаївської області не
призначив та не проводив нарахування підвищення до пенсії, передбаченого
ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" у зв'язку з тим, що Законом України "Про державний бюджет
України на 2007рік" була призупинена дія
ст. 6 цього Закону.

З
09.07.2007року у зв'язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення про
визнання неконституційним положення пункту 12 статті 71 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2007 рік" з урахуванням статті 111
цього Закону управління ПФУ у м. Вознесенську при зверненні позивачів не
призначило підвищення до пенсії дітям війни у розмірі, передбаченому Законом України "Про
соціальний захист дітей війни", а
відповідач -2 Кабінет Міністрів України не виділив кошти на ці цілі шляхом
підготовки проекту закону про внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2007 рік" та при прийнятті Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік" не передбачив бюджетне
призначення на взяття зобов'язань для виконання Рішення Конституційного Суду
України від 09.07.2007 року щодо соціальних гарантій зазначеної категорії
громадян.

Існуюче
(додаткове) правове регулювання відносин,
ніж передбачено Законом України "Про Державний бюджет України на
2007 рік", встановлено діючими
законами.

Так, згідно
ст. 6 Закону України від 18.11.2004 року "Про соціальний захист
дітей війни" дітям війни пенсії підвищуються на 30 відсотків мінімальної
пенсії за віком. Розмір мінімальної
пенсії за віком, з якої потрібно
обчислювати підвищення, цим Законом не
передбачено. Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" Кабінету Міністрів України доручено подати до
Верховної ради пропозиції щодо приведення законодавчих актів та свої
нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Розмір
мінімальної пенсії за віком фактично в останнє встановлювався Постановою
Верховної Ради України №49/96 від 20.02.1996 року "Про порядок введення в
дію статей 10, 33, 34 Закону України
"Про оплату праці" та встановлення мінімального розміру пенсій за
віком", якою з урахуванням пункту 5
Указу Президента України "Про грошову реформу в Україні" цей показник
встановлювався у сумі 15 гривень.

Законом
України від 15 липня 1999 року "Про підвищення мінімального розміру
пенсії" він визначався в сумі 24 грн.90 коп.

Постановами
Кабінету Міністрів України:

- №1686/2000 від 10 листопада 2000
року "Про підвищення розмірів пенсій та інших

соціальних виплат пенсіонерам" - збільшувався мінімальний розмір
пенсії, передбаченої для

обчислення трудових пенсій за віком.

- № 741/2001 від 27 червня 2001 року "Про
підвищення розмірів пенсій та інших

соціальних виплат пенсіонерам" - збільшувався розмір
трудових пенсій. - № 279/2002 від 13 березня 2002 року "Про підвищення
розмірів пенсій, призначених відповідно
до Закону України" Про пенсійне забезпечення" та № 544/2003 від 15
квітня 2003 року "Про підвищення розмірів трудових пенсій" -
збільшувався мінімальний розмір пенсії,
передбачений для обчислення трудових пенсій.

При
цьому в Законі України від 15 липня 1999 року,

Постановах
Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2000 року, від 27 червня 2001 року, від 13 березня 2002 року, від 15 квітня 2003 року зазначалося, що збільшення мінімального розміру пенсії у
кожному випадку не застосовується для визначення розмірів соціальних
пенсій, надбавок, підвищень та інших доплат до пенсій.

09 липня
2003 року був прийнятий Закон України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", яким було
запроваджено термін мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом. Використання ж терміну "мінімальна
пенсія за віком" цей Закон не передбачає взагалі. Вказаний в статті 28
цього Закону мінімальний розмір пенсії за віком у розмірі прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом
застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. У частині 1 статті 6 Закону зазначено, що непрацездатні громадяни, крім пенсійних виплат із системи пенсійного
забезпечення, мають право отримувати
доплати, надбавки та підвищення до
зазначених виплат, в порядку та за
рахунок коштів, визначених
законодавством. Аналіз Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантій їх
соціального захисту», Постанови Кабінету
Міністрів України від 03.01.2002року "Про підвищення розмірів пенсій та
інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок
коштів державного бюджету" свідчить,
що розмір надбавок,
підвищень, доплат та інших
додаткових видів грошової компенсації різним категоріям осіб, визначається у кожному конкретному випадку
окремо, чітко встановленими нормами.
Таким чином, питання визначення величини
мінімальної пенсії за віком, що
застосовується для обчислення підвищення пенсії особам, яким встановлено статус "дитина
війни", має бути вирішено в
законодавчому порядку.

Відповідно
до ст. 152 Конституції України закони та
інші правові акти, які за рішенням
Конституційного Суду України визнаються неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення ним
рішення про їх неконституційність.

Підвищення
до пенсії, як державна соціальна
виплата, згідно Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"( ст. 7) виплачується за рахунок коштів
Державного бюджету України і заперечення відповідача щодо відсутності бюджетних
асигнувань для задоволення вимог позивачів є необгрунтованим, оскільки невиконання чи неналежне виконання
законів про виплати через відсутність грошей для виплати не є підставою для
виправдання. В даному випадку, в
національному законодавстві мають бути визначені межі та спосіб здійснення
відповідного права органів державної влади діяти з метою забезпечення громадян
мінімальним ступенем захисту, на який
вони, згідно з принципом верховенства
права, мають право в демократичному
суспільстві. Бездіяльність щодо реалізації права позивачів на нарахування
підвищення до пенсії дітям війни,
передбаченого ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей війни" є порушенням, в результаті недотримання державою в особі
відповідача Кабінету Міністрів України своїх позитивних обов'язків ( це такий
обов'язок, коли держава повинна діяти
таким чином, щоб захистити соціальні
права людини), що створило для позивачів
ситуації непевності стосовно реалізації ними зазначеного права .

Тому, доводи відповідача про відсутність механізму
нарахування підвищення до пенсії дітям війни,
не можуть бути підставою для невиконання вимог законів. Виходячи з
принципу верховенства права, який
забороняє суду відмовляти в захисті порушеного права людини і

зобов'язує суд
поновити порушене право, навіть у
випадку, якщо в нормах матеріального
права такого не передбачено, позов
підлягає задоволенню.

На
підставі викладеного, враховуючи, що рішення Конституційного Суду України має
преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів
у зв'язку з правовідносинами, які
виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними, керуючись
ст. ст. 156-161 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати противоправною бездіяльність
управління Пенсійного Фонду України в м.
Вознесенську Миколаївської області щодо нарахування та виплати позивачам
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
підвищення до пенсії дітям війни.

Зобов'язати управління Пенсійного Фонду України в м. Вознесенську
Миколаївської

області здійснити нарахування та виплату з 09.07.2007 року ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 підвищення до пенсії дітям війни.

Визнати
противоправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо забезпечення
проведення виплат позивачам підвищення до пенсії дітям війни, у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень пункту 12
статті 71 Закону "Про Державний бюджет України на 2007 рік" з
урахуванням статті 111 цього Закону, що
визнані неконституційними та зобов'язати забезпечити виплату ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 підвищення до пенсії дітям війни.

Постанова
може бути оскаржена в апеляційному порядку в апеляційний суд Одеської області
через міськрайсуд з дня її оголошення шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження протягом 10 днів і апеляційної скарги протягом 20 днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.