Справа № 2-а-122/2007
Суддя: Чередников С.М.
Дата ухвалення: 2007-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-122/2007 рік
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2007 року
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області колегіальним складом
суду в складі: головуючого судді Чередникової B.C. суддів: Гудкова
С.В., Литвина М.М., при секретарі: Білик Т.П. з участю позивача: ОСОБА_1.
представників відповідачів: ОСОБА_2., ОСОБА_3.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни справу за позовом ОСОБА_1
до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління
праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної
адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого
комітету Лубенської міської ради, Головного управління праці та соціального
захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, Міністерства
праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України, треті
особи Держказначейство України, управління Державного казначейства в
Полтавській області щодо стягнення одноразової компенсації за шкоду заподіяну
здоров'ю особі, яка стала інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, про
перерахунок щорічної допомоги інваліду війни до Дня Перемоги,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1.
звернувся 06.08.2007 р. до суду з позовом до Центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту
населення Полтавської обласної державної адміністрації, Управління праці та
соціального захисту населення Виконавчого комітету Лубенської міської ради,
Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління
праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної
адміністрації щодо стягнення одноразової компенсації за шкоду заподіяну
здоров'ю особі, яка стала інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, про перерахунок
щорічної допомоги інваліду війни до Дня Перемоги та щорічної допомогу на
оздоровлення. У позові вказав, що в 1986 та 1987 роках приймав участь у роботах
по ліквідації аварії на ЧАЄС, внаслідок чого у 2004 році став інвалідом 3
групи. Інвалідність пов'язана з ліквідацією аварії на ЧАЕС. В 2006 році МСЕК
Полтавської області постановила йому 2 групу інвалідності. Відповідно до ч. 1
ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на виплату одноразової
компенсації при встановленні 3 групи інвалідності в розмірі 30 мінімальних
заробітних плат. А у разі встановлення інвалідності вищої групи - провести
виплату різниці у компенсаціях. Згідно до вищевказаного Закону інвалідам 2 групи
повинна бути виплачена одноразова компенсація в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат. Вважає, що відповідачами не було виплачено 18000 грн.

Відповідно до ч.
4 ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення з 2004 року в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат з 01.2006 року, як інваліду 2 групи - 5 мінімальних заробітних
плат. За період з 1999 по 2005 рік йому виплачено щорічної допомоги на
оздоровлення 133 грн. 50 коп. Вважає, що за зазначений період йому було
недонараховано та невиплачено щорічної допомоги на оздоровлення на суму 4969,10
грн.

Відповідно до ч.
4 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соцільного
захисту", щорічно до 5 травня інвалідам війни 3 групи, яким він являється
з 2004 року, відповідачі повинні були йому нараховувати та виплачувати разову
щорічну грошову

2

допомогу у розмірі 7, а з 2006 року
в розмірі 8 мінімальних пенсій, що становить 2324: грн. за 2005 рік, фактично
отримав 270 гривень, за 2006 рік - 2872 грн., фактично виплачено 270 грн., за
2007 рік - 3200 грн., фактично виплачено 330 грн. Всього за період з 2005 по
2007 рік йому не сплачено 7526 грн.

На його
звернення до Управління праці та соціального захисту населення з заявою прпо
перерахунок, отримав відмову.

Просить суд
стягнути з відповідачів: 18000 грн. одноразової компенсації як учаснику
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС;

4969,10 грн.
щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС за період з 1999 по 2005 рік;

7526 грн.
щорічної грошової допомоги як інваліду війни до 5 травня за період з 2005 по
2007 роки.

До участі в
справі судом в якості відповідачів притягнуто Міністерство праці та соціальної
політики України, Міністерство фінансів України та Держказначейство України.

Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримав,
прохає їх задовольнити.

Представники
відповідачів Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого
комітету Лубенської міської ради- ОСОБА_3., Центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат та Головного управління праці та соціального захисту
населення Полтавської обласної державної адміністрації - ОСОБА_2., проти
задоволення позову заперечують, пояснили, що позивач згідно ст. 48 Закону
України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" має прово на одноразову компенсацію за шкоду
заподіяну здоров'ю особі, яка стала інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи;
щорічну допомогу інваліду війни до Дня Перемоги та щорічну допомогу на
оздоровлення. Однак органи, які вони представляють самостійно позбавлені
можливості вирішувати питання щодо розміру сум, які підлягають виплаті даній
категорії громадян. Кошти на зазначені виплати щорічно виділяються з Державного
бюджету України через Міністерство фінансів України та Міністерство праці та
соціальної політики України. Такі кошти одержує для адресного розподілення
громадянам, на ім'я яких вони виділені, тобто лише передає громадянам виділені
їм кошти. Відповідачі, як органи виконавчої влади нижчого рівня діяли в межах
повноважень, передбачених законодавством, згідно з кошторисом розпорядниківу
бюджетних коштів, розпису Державного бюджету України та у відповідності до
напрямків витрачання бюджетних коштів бюджетному асигнуванню.

Представники
Державного казначейства України, Міністерства фінансів України, Міністерства
праці та соціального захисту в судове засідання не з'явилися, надіслали свої
письмові заперечення та заяви, в яких позов не визнають, просять розгляд справи
провести за їх відсутності.

Відповідно до
ст. 128 п.4 КАС України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність
представників відповідачів, на підставі наявних матеріалів, які є достатніми для
прийняття рішення.

З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов слід
задовольнити.

Згідно ст. 22
Конституції України при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних
законів звужувати зміст та обсяг існуючих прав і свобод забороняється.

Згідно ст. 48
Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС передбачена одноразова компенсація за
шкоду заподіяну здоров'ю особі, яка стала інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи при встановленні 3 групи інвалідності в розмірі 30 мінімальних
розмірів заробітної плати, а при встановленні інвалідності вищої групи виплата
різниці у компенсаціях, щорічна допомога інваліду війни до Дня Перемоги
інвалідам війни третьої групи в розмірі 7 мінімальних пенсій, а інвалдіам
другої гркпи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щорічна допомога на
оздоровлення інвалідам 3 групи в розмірі 4 мінімальних зарплат, а інвалідам 2
групи - 5 мінімальних заробітних плат.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1. є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи з 27 грудня 2006 року, до
цього з 2004 року був інвалідом 3 групи. Інвалідність пов'язана з виконанням
обов'язків по ліквідації

3

наслідків аварії на ЧАЕС і згідно
закону має право на отримання: одноразової компенсації як учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, щорічної допомоги на оздоровлення, щорічної грошової
допомоги як інваліду війни до 5 травня.

В 2004 році,
коли позивач був визнаний інвалідом 3 групи, на підставі Постанови KM України
„Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", йому було виплачено 189,60 грн. компенсації. В 2006 році коли
позивачу було призначено 2 групу інвалідності йому було виплачено компенсацію
між 2 та 3 групами в розмірі 94,80 грн. Всього йому було виплачено 284,4 грн.
одноразової компенсаці.

За період з 1999
по 2007 рік позивач отримував щорічну допомогу на оздоровлення на підставі
Постанови KM України „Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", йому було виплачено: в
1999 році - 26,7 грн.; в 2000 році - 26,7 грн.; в 2001 році - 26,7 грн.; в 2002
році - 26,7 грн., в 2003 році - 26,7 грн.; в 2004 році 26,7 грн.; в 2005 році
-26,7 грн., а всього ОСОБА_1. за період з 1999 по 2005 рік отримав 133,5 грн.
щорічної допомоги на оздоровлення.

В 2004 року,
коли позивачу було призначено 3 групу інвалідності, він набув статусу інваліда
війни і отримав право на щорічну грошову допомогу до 5 травня. Відповідачі
повинні були йому нарахувати та виплатити разову щорічну грошову допомогу у
розмірі 7 мінімальних пенсій за віком, що становить 2324 грн. за 2005 рік,
фактично отримав 270 грн., за 2006 рік 2450 грн., фактично виплачено 270 грн.,
за 2007 рік - 2660 грн., фактично виплачено 330 грн. Всього за період з 2005 по
2007 рік йому не сплачено 6564 грн.

Позивач
звертався до Лубенського міського управління праці та соціального захисту
населення з заявою про перерахунок виплат, однак йому було відмовлено.

Суд вважає, що
оскільки компенсаційні виплати особам регулюються Законом України, який має
вищу юридичну силу над підзаконними актами, зменшення цих компенсаційних виплат
заборонено Конституцією України, позивач має право на отримання заявлених ним в
позові сум.

При розрахунку
недоплаченої позивачу одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоров'ю
особі, яка стала інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, щорічної
допомоги на оздоровлення суд виходив з розміру мінімальної заробітної плати на
початок 2003-2005 років і визначає:

В 2004 році
розмір мінімальної заробітної плати становив 237 грн. і компенсація за шкоду
заподіяну здоров'ю особі, яка стала інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи повинна була становити 7110 грн. (237 грн. х 30=7110 грн.), позивачу
було виплачено 189,6 грн., таким чином позивачу не було виплачено 6920,4 грн.
(7110- 189,6= 6920,40). В 2006 році розмір мінімальної заробітної плати
становив 400 грн. і компенсація між 2 та 3 групами інвалідності повинна була
становити 6000 грн. (400 х 15=6000), позивачу було виплачено 94,8 грн., таким
чином позивачу не було виплачено 5005,2 грн., а всього позивачу необхідно
донарахувати та виплатити 11925,6 грн. одноразової компенсації за шкоду
заподіяну здоров'ю особі, яка стала інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Розмір щорічної допомоги на оздоровлення, як учаснику ліквідації 2
категорії повинен був становити: в 1999 році: 74 грн. х 5- 26,7 грн. =
343,3 грн., в 2000 році: 74 грн. х 5 - 26,7 грн. = 343,3 грн.; в 2001 році: 118
грн. х 5 - 26,7 грн. = 563,3 грн.; в 2002 році: 140 грн. х 5 -26,7 грн. = 673,3
грн.; в 2003 році: 185 грн. х 5 - 26,7 грн. = 898,3 грн.; в 2004 році: 205 грн.
х 5 - 26,7 грн. = 998,3 грн.; в 2005 році: 262 грн. х 5 - 26,7 грн. = 1283,3
грн., а всього позивачеві ОСОБА_1. було недонараховано та не виплачено 4969,1
грн., які повинні бути виплачені позивачеві.

При розрахунку
недоплаченої позивачу щорічної грошової допомоги до 5 травня суд виходив з розміру мінімального розміру пенсії за
віком на початок 2005-2007 років, крім того суд вважає, що право на
грошову допомогу до 5 травня, у позивача виникла лише в 2007 року, так як
згідно посвідчення про те, що ОСОБА_1. є інвалідом 2 групи, видане йому лише
27.12.2006 року, тобто після 05 травня 2006 року і в 2006 році позивач мав
право на отримання грошової допомоги до 5 травня як інвалід 3 групи, і
визначає:

В 2005 року,
позивач, як інвалід війни 3 групи, повинен був отримати грошову допомогу в
розмірі 2324 грн., отримав 270 грн. сума недонарахованої та невиплаченої
допомоги становить 2054 грн. (332x7-270=2054); в 2006 році повинен був отримати
2450 грн., отримав- 270 грн. сума недонарахованої та невиплаченої допомоги
становить 2180 грн.

4

(350x7-270=2180);
в 2007 році повинен був отримати 2660 грн., отримав- 330
грн. сума недонарахованої та невиплаченої допомоги становить 2330 грн.
(380x7-330=2330). Всього позивачеві ОСОБА_1. було
недонараховано та не виплачено 6894 грн., які повинні бути виплачені
позивачеві.

Доводи відповідачів про те, що виплати зазначених грошових та
компенсаційних виплат слід провадити в межах бюджетних асигнувань суд не може
прийняти до уваги, оскільки обмеження соціальних виплат
учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС протирічить вимогам Конституції
та Законів України.

Приймаючи до уваги, що головним розпорядником коштів на компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок
аварії на ЧАЕС є Міністерство праці і соціальної політики України, яке не має особистих коштів для задоволення вимог позивача,
дані кошти слід запозичити з Державного
бюджету України, суд вважає за необхідним покласти обов'язок по виділенню коштів на Міністерство фінансів України з
послідуючим перерахуванням їх розпорядникам цих
коштів, зобов'язавши Центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної
адміністрації виплатити їх позивачу.

З урахуванням вищевикладеного, перебуваючи в межах заявлених позивачем
вимог, суд вважає, що його позов слід задовольнити частково, віднісши судові
витрати за рахунок держави.

Керуючись ст. 22, 64 Конституції України, ст. 48 Закону України „Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.ст. 8-12, 86,128,158
-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати Міністерство фінансів України виділити та перерахувати через Міністерство праці та соціальної політики України Центру
по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та
соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації для
виплати ОСОБА_1.:

одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоров'ю особі, яка стала
інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи
в розмірі 11925,6 грн. (одинадцять тисяч дев'ятсот двадцять п'ять
гривень 60 копійок);

щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 1999-2005 роки в сумі 4969
(чотири тисячі дев'ятсот шістдесят дев'ять) грн. 10 коп.

щорічної грошової допомоги до 5 травня інваліду війни за 2005-2007 роки в
сумі 6894 грн. (шість тисяч вісімсот дев'яносто чотири гривні).

Зобов'язати Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення
Полтавської обласної державної адміністрації виплатити ОСОБА_1. одержані на його ім'я:

одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоров'ю особі, яка стала
інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи
в сумі 11925,6 грн.(одинадцять тисяч дев'ятсот двадцять п'ять
гривень 60 копійок);

щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 1999-2005 роки в сумі 4969
(чотири тисячі дев'ятсот шістдесят дев'ять) грн. 10 коп

щорічну грошову допомогу до 5 травня інваліду війни за 2005-2007 роки в
сумі 6894 грн. (шість тисяч вісімсот дев'яносто чотири гривні).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного
адміністративного суду протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом десяти
днів з дня проголошення постанови.