Справа № 2-а-350/2007
Суддя: Оладько С.І.
Дата ухвалення: 2007-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-350/2007 р.
ПОСТАНОВА

іменем України

23 жовтня 2007 року Ірпінський
міський суд Київської області в складі

головуючої судді Оладько
С. І.

при секретарі Подолян
Л.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
Ірпінського міського суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Ірпінської міської ради Київської області про стягнення з Ірпінського УПСЗН
недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення, -

встановив:

До Ірпінського міського суду Київської області звернувся
ОСОБА_1 з позовом до Управління праці та соціального захисту населення
Ірпінської міської ради Київської області про стягнення з Ірпінського УПСЗН
недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення. Свої вимоги позивач
мотивував тим, що він є учасником
ліквідації аварії на ЧАЕС, посвідчення II категорії.
Згідно з ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» він має право на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення. Однак отримав цю допомогу за 2001 - 2007 роки значно
нижчу ніж це передбачено зазначеною вище нормою. Прость стягнути з Ірпінського
УПСЗН на його користь недоплачені суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення
за 2001 - 2007 роки в розмірі 9413гр20 коп .

Представник в судовому засіданні свої позовні вимоги
підтримали та просять їх задоволити.

Представник відповідача позов не визнала, зазначала,
що позивач є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, 2 категорії через управління праці та
соціального захисту населення з 2005р отримує щорічну матеріальну допомогу на
оздоровлення. Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996р
встановлено розміри щорічної матеріальної допомоги на оздоровлення учасникам
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії в розмірі 26 гр70 коп, які
позивачу і виплачувались. Постановою Кабінету Міністрів України №562 від
12.07.2005р встановлено розміри щорічної матеріальної допомоги на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії в розмірі 100 гр, які
позивачу були нараховані та виплачені в 2006 та 2007 роках.

Крім того,
зазначала, що позивач в порушення
вимог ст. 99 КАС України пропустив річний строк для звернення
до адміністративного суду щодо вимог за 2001-2005 роки. Просить в позові
відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши
пояснення сторін, дослідивши письмові
докази по справі, вважає позов таким, що
підлягає до часткового задоволення.

Згідно ст. 104 КАС
України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним
позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових
відносин.

В судовому засіданні судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні
праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської
області як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії. Позивачу за
2006 p., 2007 p. відповідачем щорічно виплачувалася допомога на
оздоровлення в сумі 100, 00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів
України від 12.07.05 № 562 .

Також судом встановлено,
що позивач звертався до відповідача із заявою від 25.07.2007 р. та від
20.08.2007р про перерахунок та виплату йому допомоги на оздоровлення, однак відповідач своїми листами від 06.08.07
№ 3782 та від 05.09.2007р № 4357 відмовив у перерахунку та виплаті (а.с. 6-7).

Спірні правовідносини регулюються ч4 ст.
48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», згідно якої щорічна
допомога на оздоровлення виплачується учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, II категорії в розмірі 5 мінімальних заробітних плат
.Відповідно ч. 7 цієї статті розмір мінімальної заробітної плати визначається
на момент виплати допомоги на оздоровлення.

З наведеного випливає,
що позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі 5 мінімальних заробітних плат,
а тому виплата відповідачем щорічної допомоги на оздоровлення в 2007 р.
у фіксованому розмірі 100, 00 грн., тобто меншому ніж встановлено законом, порушує права позивача і такі дії слід
визнати протиправними як такі, що
суперечать вимогам ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 2
ст. 11 КАС України суд може
вийти за межі позовних вимог тільки в разі,
якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи, що
суд визнає неправомірними дії відповідача по нарахуванню та виплаті позивачу в
неповному розмірі допомоги на оздоровлення в 2007 p., а також
те, що така виплата вираховується, керуючись розміром мінімальної заробітної
плати на момент виплати такої допомоги,
суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати
відповідача нарахувати та виплатити позивачу допомогу на оздоровлення в розмірі
встановленому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вимоги позивача про стягнення недоплачених коштів на
оздоровлення за період з 2001 по 2005 роки включно не підлягають до
задоволення, оскільки відповідно до
ч.2 ст.
99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк. Згідно
ст. 100 КАС України пропущення
строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні позову за умови, якщо на
цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку
поважною, справа розглядається за
правилами КАС України.

Враховуючи, що
позивач пропустив річний строк звернення до адміністративного суду за захистом
свого права, відсутні поважні причини
пропуску цього строку, які б позбавляли
позивача пред'явити позов до суду з 2001 p., а також беручи
до уваги, що на цьому наполягає
відповідач, суд відмовляє в позові в
частині стягнення недоплаченої допомоги на оздоровлення за 2001-2005 роки у
зв'язку із пропуском позивачем строку позовної давності.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача
недоплачених сум допомоги на оздоровлення за 2006 р., то суд
відмовляє в цій частині, керуючись п.
37 ст.
77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік», згідно якого на 2006 рік зупинена дія ч.
4 ст.
48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Дана норма не скасована і не визнана неконституційною, отже підлягає до застосування.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про необхідність
застосування постанов Кабінету Міністрів України для визначення розміру виплати
позивачу щорічної допомоги на оздоровлення,
оскільки вони є необгрунтованими і суперечать ч. 2 ст.
19 Конституції України, згідно
якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі і в межах повноважень та у спосіб,
що передбачені Конституцією та Законами України.

Постановами Кабінету Міністрів України від 26.07.96 № 836
та від 12.07.05 № 562 всупереч Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яким встановлено
розмір щорічної допомоги як величину кратну мінімальній заробітній платі, встановлено конкретні розміри щорічної
допомоги на оздоровлення в твердій грошовій сумі.

Виходячи із засад пріоритетності Законів України над
урядовими нормативними актами, а також
враховуючи, що згідно ст.
92 Конституції України виключно законами України визначаються права і
свободи людини і громадянина (п. 1) та основи соціального

захисту (п. 60), при вирішенні даного спору
має застосовуватися ст. 48 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та ст.
83 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік», якою встановлено розміри мінімального
заробітку на час виплати позивачу допомоги на оздоровлення у 2006 р.

Враховуючи викладене,
на підставі ст. ст.
19, 92 Конституції України, ст.
48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ст. 77 Закону України «Про
державний бюджет України на 2006 рік»,
керуючись ст. ст.
2, 4, 9,
11, 71, 86,
99, 100, 158-163 КАС України суд, -

постановив:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення
Ірпінської міської ради Київської області про стягнення з Ірпінського УПСЗН
недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення.

Визнати протиправними дії Ірпінського міського управління
праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської
області щодо виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 р. в розмірі меншому ніж встановлено ст. 48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту
населення Ірпінської міської ради Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2007 р. в розмірі встановленому
ст. 48 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В іншій частині позову
відмовити.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Ірпінської міської ради Київської області на користь держави державне
мито в розмірі 12, 45 грн.

Постанова може бути
оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду

через Ірпінський міський
суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом

десяти днів та наступного
подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання

заяви.