Справа № 2а-68/07
Суддя: Романова Л.В.
Дата ухвалення: 2007-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2 а-68/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2007
року

Красноперекопський міськрайонний суд Автономної
Республіки Крим в складі:

головуючого судді - Романової Л.В.

при секретарі - Самойловій К.В.

за
участю представника позивача - ОСОБА_1

представників: відповідача УДАЇ
- Габової Т.В.,

відповідача МРВ
- Андрусевич Г.О.

третьої
особи ГУМВС - Морозова О.О.,

третьої особи - ОСОБА_2.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красноперекопськ АРК адміністративну справу
за позовом ОСОБА_3 до УДАЇ
Головного Управління МВС України в АРК,
Красноперекопського МРВ Головного Управління МВС України в АРК, треті особи - ГУ МВС України в АРК,
8-й МРВ при УДАЇ ГУ
МВС України в АРК, ОСОБА_2, про зобов'язання вчинити певні дії -
виплатити суми за додатковими видами грошового забезпечення, -

встановив:

Позивач
звернувся до суду з позовом до Красноперекопського МРВ Головного Управління МВС
України в АРК, Головного Управління МВС
України в АРК, УДАЇ ГУ МВС України в
АРК, про стягнення не виплачених сум за
додатковими видами грошового забезпечення.

Вимоги
позивача до Управління ДАЇ Головного Управління МВС України в АРК ухвалою суду
від 02.04.2007 р. виділені в самостійне провадження. Позивач обґрунтував свої
вимоги тим, що він проходив службу у
МВС, звільнений у відставку з
Красноперекопського міськрайонного відділу ГУ МВС України в АРК наказом ГУ МВС
України в АРК № 211 л/с від 23.08.2005 р. за віком. Оскільки в даний час він не згоден з тим який
розмір пенсії він отримує, вважає, що не всі суми грошового забезпечення, передбачені законодавством, при проходженні ним служби були йому
нараховані, що призвело до заниження
розміру пенсії. У зв'язку з цим позивач просить за період служби в відділенні
ДАЇ з 01.01.2004 р. по 30.09.2004 р. зобов'язати УДАЇ виплатити заборгованість
на його користь, а саме суму пенсійної
доплати за 9 місяців - 5265-27 грн. та за той же період надбавку за безперервну
службу у розмірі 1186-20 грн.

Під час
розгляду справи в якості співвідповідача залучено Красноперекопський МРВ
Головного Управління МВС України в АРК,
та треті особи - ГУ
МВС України в АРК, 8-й МРВ при УДАЇ ГУ МВС України в
АРК, колишній начальник відділення ДАЇ
при Красноперекопському МРВ - ОСОБА_2.

У
судовому засіданні позивач та його представник підтримали уточнені позовні
вимоги (а.с. 68), просять їх
задовольнити та зобов'язати УДАЇ виплатити на користь позивача суму
заборгованості у загальному розмірі 6541-19 грн.

Представники
УДАЇ ГУ МВС України
в АР Крим в судовому засіданні не визнали позов повністю, заперечують проти нього. Вважають, що оскільки додатковий вид грошового
забезпечення не був встановлений наказом керівника в період служби позивача, вказані виплати не нараховувались та не є
заборгованістю перед позивачем. Відсутність наказів

керівника
органу внутрішніх справ пояснюється тим,
що це право, а не обов'язок
керівника встановлювати надбавки та доплати працівникам при наявності певних
умов, а саме достатності виділених
асигнувань на ці витрати. Нормативно встановленого порядку призначення
відповідних додаткових видів грошового забезпечення працівникам не має, самостійно позивач не звертався до УДАЇ з
питанням призначення доплат та надбавок ні впродовж служби, ні після звільнення. Вважають, що позивач пропустив строк звернення до
суду, у задоволенні позову просять
відмовити.

Представник
Красноперекопського МРВ ГУ
МВС України в АР Крим не визнала позов повністю, заперечує проти нього. Не вважають себе
належним відповідачем у справі, оскільки
фінансування у спірний період здійснювалось УДАЇ. Проте представник також
просить застосувати ст. 100 КАС
України, оскільки позивач пропустив
строк звернення до суду та не навів поважних причин його пропуску, при цьому мав можливість знати про порушення
своїх прав при проходженні служби у 2004 p.,
мав можливість ознайомитись з грошовим атестатом під час
переведення з посади дільничного інспектора Красноперекопського МРВ до
відділення ДАІ на посаду інспектора з адміністративної практики.

Представник
третьої особи - ГУ МВС України
в АР Крим в судовому засіданні позов не визнав,
вважає, що позивач без поважних
причин пропустив строк звернення до суду,
просить застосувати ст. 100 КАС України, як наслідок пропуску строку.

Представник
8-й МРВ при УДАЇ ГУ МВС України в АРК (до реорганізації - відділення ДАЇ
Красноперекопського МРВ) в судове засідання не з'явився, був повідомлений про час та місце розгляду
справи, про причини неявки невідомо.

Третя особа
- ОСОБА_2. (колишній начальник
відділення ДАЇ

Красноперекопського
МРВ) в судовому засіданні позов не визнав,
пояснив, що на час служби
позивача у відділенні ДАЇ у начальника не було повноважень самостійно
встановлювати спірні надбавки. Нормативно встановленого порядку призначення
відповідних додаткових видів грошового забезпечення працівникам ОВС на час
перебування його на посаді начальника ВДАЇ Красноперекопського МРВ не було.
Відносно ОСОБА_3. він не
отримував інформації щодо надання згоди (характеристики) для призначення йому
надбавок та доплат.

Суд, вислухавши пояснення та доводи сторін, третіх осіб,
пояснення спеціалістів кадрових служб Красноперекопського МРВ - Скачкова
Ю.М. та УДАЇ - Желдакової С. І., дослідивши письмові докази, перевіривши матеріали справи, оглянувши особову справу позивача, архівні адміністративні справи №№
2а-59/06, 2а-17/07, вважає,
що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом
встановлено, що позивач в період з
25.02.1982 р. по 25.08.2005 р. проходив службу в органах МВС, з 01.01.2004 р. по 30.09.2004 р. інспектором
з адміністративної практики відділення УДАЇ Красноперекопського міськрайонного
відділу ГУ МВС України
в АРК. Звільнений у відставку за віком наказом ГУ МВС України в АРК № 211 л/с
від 23.08.2005 р. за п.65 «а» Положення про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів внутрішніх справ України з вислугою років у
календарному обчисленні 26 років 05 місяців 06 днів, пільговому обчисленні - 34 років 10 місяців
00 днів. Вказані дані значаться в особовій справі позивача та узгоджуються з
матеріалами справи.

З
01.01.2004 р. по 30.09.2004 р. позивач перебував на посаді інспектора з
адміністративної практики відділення УДАЇ Красноперекопського міськрайонного
відділу ГУ МВС
України в АРК, та при переводі на цю
посаду (з пониженням у посаді за власним бажанням) мав ознайомитись із
складеним грошовим атестатом.

Фінансування
щодо грошового забезпечення працівників відділенні ДАЇ Красноперекопського МРВ
здійснювалось через Управління ДАЇ ГУ
МВС України в АРК, проте особові справі
працівників відділення ДАЇ знаходились в кадрових службах міськрайонного
відділку.

Служба в
органах внутрішніх справ регулюється Положенням про проходження служби рядовим
і начальницьким складом органів внутрішніх справ, згідно з п.18 Положення..., пенсійне забезпечення осіб рядового і
начальницького складу та членів їх сімей

здійснюється в
порядку, встановленому законодавством.

Відповідно
до Закону України N 2262-ХІІ „Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького
і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб"
позивачеві призначена пенсія за вислугою років. Згідно із ч.3 ст. 43 вказаного Закону пенсії особам, які мають право на них за цим Законом
обчислюються з врахуванням відповідного окладу за посадою, військового звання, процентної надбавки за вислугу років, надбавки за вчене звання і науковий
ступінь, кваліфікацію і умови
служби, в порядку і розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. За
вказаним Законом позивачеві призначено пенсію,
яка була нарахована з грошового забезпечення, що він одержував перед звільненням.

На час
переводу на посаду інспектора з адміністративної практики позивач мав вислугу
років станом на 01.01.2004 р.
у календарному обчисленні 22 роки 10 місяців 3 дні, що підтверджується лицевою карткою (а.с. 16
об.). Вказана вислуга давала право позивачеві на одержання пенсійної
доплати, передбаченої п.3 Указу
Президента України за № 926/96 від 4 жовтня 1996 p.,
а також надбавки за безперервну службу, передбачену наказом МВС № 1236 від 01.11.2003
р.

Як
встановлено судом, накази щодо
встановлення вказаних доплат видані не були. Між тим позивач не просить
встановити ці доплати судом, не заявляє
як позовні такі вимоги, вважаючи
невиплачені суми заборгованістю УДАЇ перед ним.
Проте, суд не може погодитись з
позивачем, що не нараховані свого часу
суми за додатковими видами грошового забезпечення на даний час є заборгованістю.

За
наказом МВС № 1236 від 01.11.2003 p., яким
затверджено Інструкцію про порядок застосування нормативно-правових актів з
питань грошового забезпечення .. (р.ІІ.7) керівникам органів внутрішніх справ
надано право у межах асигнувань, що
виділяються на утримання цих органів встановлювати та виплачувати надбавку на безперервну
службу особам рядового і начальницького складу. Високі результати та особистий
внесок в загальні результати роботи так саме як і залишення в інтересах служби
працівника, що має право на пенсію, дають керівнику право для встановлення
наказом під час служби додаткові види грошового утримання працівника. Проте
відсутність наказів про встановлення додаткових видів грошового забезпечення не
тягне правових наслідків, зокрема для
нарахування певних сум, тоді як їх
нарахування за відсутності відповідних наказів може розглядатися як порушення
фінансової дисципліни.

Як
свідчить з пояснень позивача про наявність вислуги років більш ніж 20 років
станом на початок спірного періоду він знав,
та мав можливість звернутися до кадрової служби Красноперекопського МРВ
чи УДАЇ з приводу встановлення йому пенсійної надбавки, на­дбавки за безперервну службу, але свого часу не скористався цим. З матеріалів справи свід­чить, що лише після звільнення з ОВС позивач
звертався із заявою від 08.11.2005 р. до нача­льника ГУ МВС України в АРК з
проханням проведення перерахунку грошового забезпе­чення за період з червня
2003 р. по лютий 2005 р. та вимогою виплати належних йому грошо­вих сум. Позивач та його представник вважають, що строк звернення до суду слід обчислю­вати
з дня коли позивач отримав відповідь (09.12.2005 р.) на його звернення про
перерахунок грошового забезпечення. Між тим,
до начальника УДАЇ з такою заявою позивач не звертався взагалі, та саме з УДАЇ позивач просить стягнути
суму, яку вважає заборгованістю.

Судом
також встановлено, що у відповідності
до ст.
ст. 248-5, 248-6 ЦПК України, чинного на час виникнення спірних
правовідносин, із скаргою до суду
відносно органу (посадової, службової
особи), що здійснили дії або допустили бездіяльність, позивач не звертався.

Статтею
39 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, діючий на час служби позивача, передбачено обов'язок особи рядового або
начальницького складу подавати пропозиції,
заяви або скарги старшому прямому начальникову аж до Міністра внутрішніх
справ України при виявлені порушень чинного законодавства, зловживань або інших недоліків у службовій діяльності. А оскарження дій (бездіяльності) відносно своїх прав

передбачено
ч.1 ст. 40 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України,
зокрема кожна особа рядового або начальницького складу має право
оскаржити неправомірні щодо неї дії начальників з питань і в порядку, передбачених чинним законодавством, що було передбачено главою 31-А ЦПК України
1963 р.

Між
тим, позивач повинен був дізнатися про
порушення своїх прав ще на час отримання грошового забезпечення - з 01.01.2004
р. по 30.09.2004 p., перебуваючи на посаді інспектора з адміністративної
практики, на яку був переведений з
пониженням за власним бажанням, оскільки
з пояснень позивача та матеріалів справи свідчить, що позивач мав можливість перевірити та
переконатися у правильності та порядку його грошового забезпечення у спірний
період, але не скористався цим, тому пропустив строк для звернення до суду за
захистом свого права.

З урахуванням
викладеного, суд прийшов по
переконання, що позивач без поважних
причин пропустив строк для звернення до суду з позовом, а пропущення строку звернення до
адміністративного суду відповідно до ст.
100 ч.1 КАС України є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає
одна із сторін. Суд не може не враховувати вказані обставини, оскільки на цьому наполягають відповідачі та
відсутність поважних причин для поновлення строку є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову.

Судові витрати
відшкодуванню не підлягають.

Керуючись
ст.
ст. 11, 71,
94, 99 ч.3, 100 ч.1,
158 ч.1, 159 -163, 167 Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі ст.
ст. 18, 24 Закону України «Про міліцію», п.14 Положення про проходження служби рядовим
і начальницьким складом органів внутрішніх справ, п.п. 39-40 Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, затвердженого
Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 29 липня 1991 року N
1368-ХИ, наказу МВС № 1236 від
01.11.2003 р., суд

ПОСТАНОВИВ:

У
задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3до УДАЇ
Головного Управління МВС України в АРК,
Красноперекопського МРВ Головного Управління МВС України в АРК, треті особи - ГУ МВС України в АРК,
8-й МРВ при УДАЇ ГУ
МВС України в АРК, ОСОБА_2, про зобов'язання вчинити певні дії -
виплатити суми за додатковими видами грошового забезпечення, відмовити повністю.

постанова
може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду через
Красноперекопський міськрайонний суд АРК шляхом подачі заяви про оскарження в
10-денний строк з дня складання постанови в повному обсязі та поданням після
цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або в порядку
ст. 186 ч.5 КАС України.