Справа № 2а-135/2007
Суддя: Пономаренко В.В.
Дата ухвалення: 2007-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№2а-135/2007 p.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2007
року Черкаський районний суд
Черкаської області у складі:

головуючого-судді Пономаренка В.В.

при
секретарі Караванській
І.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
військової частини A3177 про стягнення грошової компенсації за продовольче
забезпечення, -

встановив:

ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини A3177 про
стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення, мотивуючи свій позов тим, що він проходив дійсну військову службу та
знаходився на фінансовому і продовольчому забезпеченні спочатку у військовій
частині A3640, а потім у військовій частині
A3177, що стала правонаступником
попередньої військової частини. Згідно до вимог чинного законодавства
України, зокрема Закону України
"Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей" встановлено, що
військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки
або, за їх бажанням, грошову компенсацію, порядок і розміри грошового та матеріального
забезпечення військовослужбовців і компенсації замість продовольчих пайків, встановлюються постановою Кабінету Міністрів
України № 316 від 12.03.1996 року "Про норми забезпечення продовольчими
пайками військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства, військовослужбовців та осіб рядового і
начальницького складу Міністерства внутрішніх справ". В результаті
невиконання вимог даного законодавства України відповідачем за період з
10.03.2000 року по 10.03.2006 року,
позивачем не отримано ні продовольчого забезпечення ні компенсації за
нього, і на день звільнення з
урахуванням індексу інфляції утворилась заборгованість відповідача перед
позивачем по виплаті грошової компенсації за продовольче забезпечення в сумі
13127 грн. 54 коп.

Оскільки
відповідач в добровільному порядку не бажає виплатити йому вказану
заборгованість, то він змушений
звернутись до суду з даним адміністративним позовом і просив стягнути з
відповідача на його користь заборгованість по виплаті грошової компенсації за
продовольче забезпечення за період з 10 березня 2000 року по 10 березня 2006
року в сумі 13127 грн. 54 коп. і судові витрати покласти на відповідача.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1
адміністративний позов підтримав,
просив суд його задовольнити в повному обсязі додавши, що йому невідомо було про право звернення з
адміністративним позовом протягом одного року..

Представник
відповідача військової частини A3177 Біньковський А.С. в судовому засіданні адміністративний позов
не визнав, просив відмовити в його
задоволенні у зв'язку з його безпідставністю і що позивачем був пропущений
річний строк для звернення до суду для захисту своїх прав.

Заслухавши
пояснення позивача ОСОБА_1, представника відповідача військової частини A3177
Біньковський А.С, дослідивши письмові
докази, наявні у справі, суд вважає,
що адміністративний позов не підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Одержання
військовослужбовцями за рахунок держави продовольчих пайків або за їх бажанням
грошової компенсації за них було передбачено ч.2 ст. 9
Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей" від 20 грудня 1991

року.

Законом
України від 17 лютого 2000 року "Про деякі заходи щодо економії бюджетних
коштів" дія ч.2 ст. 9 Закону
України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей" призупинена.

З
листопада 2006 року Закон України "Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей" доповнено ст. 9-1,
яка знову надала право військовослужбовцям отримувати продовольче та
речове забезпечення, але оскільки
позивач звільнений з військової служби 10 березня 2006 року, то дія
ст. 9-1 Закону України "Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" на
нього не поширюється.

Таким
чином, згідно чинного законодавства
України, за період з 10 березня 2000
року по день звільнення зі служби,
позивач не мав права на отримання продовольчого забезпечення або
грошової компенсації замість нього, а
тому, його позовні вимоги не можуть бути
задоволені.

Позивачем
також пропущено передбачений ст. 99 КАС України річний строк звернення до
адміністративного суду за захистом своїх порушених прав, що у відповідності зі ст.
100 КАС України є підставою для відмови у позові.

До суду
позивач звернувся 10 вересня 2007 року. Частиною 2 ст. 99
КАС України передбачено, що для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється
річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Вищевикладене
свідчать про необхідність відмови позивачу в задоволенні позовних вимог.

Судові
витрати у справі підлягають компенсації за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись
Законом України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних
коштів", ст. ст.
99, 100, 158-163, 167, 186 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В
задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до
військової частини A3177 про стягнення грошової компенсації за продовольче
забезпечення в сумі 13127 грн. 54 коп. - відмовити.

Судові витрати у
справі компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Заяву
про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції може бути подано до
Київського апеляційного адміністративного суду,
протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна
скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.