Справа № 2а-847/07
Суддя: Крижова О.Г.
Дата ухвалення: 2007-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2007 року

Рівненський міський суд

в особі головуючої судді Крижової
О.Г.

за участю секретаря Гриценюк
М. А

представника позивачки ОСОБА_2

представника відповідача Симонець
Н.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до начальника територіального управління Головної державної інспекції
на автомобільному транспорті в місті Києві про визнання постанови № 026893 від
18.07.2006 року нечинною, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до начальника
територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті в місті Києві /надалі по тексту - суб'єкт владних повноважень/ про
визнання постанови № 026893 від 18.07.2006 року нечинною.

В обґрунтування позову представник позивачки ОСОБА_2 вказав,
що 18.07.2006 року за результатами розгляду справи про притягнення
ОСОБА_1 до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний
транспорт суб'єкт владних повноважень виніс постанову № 026893, якою застосував до його довірительки
фінансову санкцію в сумі 1700 грн. 00 коп. Проте, наведена постанова постановлена суб'єктом
владних повноважень з грубим порушенням норм законодавства про автомобільний
транспорт.

Представник позивачки суд просив визнати постанову № № 026893 від
18.07.2006 року про застосування до його довірительки фінансової санкції
суб'єктом владних повноважень нечинною.

Представник відповідача позов визнала,
не заперечує щодо визнання постанови N° 026893 від 18.07.2006 року
начальника територіального управління Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в місті Києві про застосування до ОСОБА_1 фінансових
санкцій в сумі 1700 грн. 00 коп. - нечинно ю.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, всебічно дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають
до задоволення.

Частиною першою абз. З ст. 60 Закону України „Про автомобільний
транспорт" передбачено, що за порушення
законодавства про автомобільний транспорт до автомобільного перевізника
застосовуються санкції, зокрема, за надання послуг з перевезення пасажирів та
вантажів без оформлення документів,
перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону - штраф у розмірі
ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до абз. 18 ч. 1 ст. 1 Закону України „Про автомобільний
транспорт" автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі або за
власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

З досліджених в судовому засіданні дорожнього листа, прибуткового касового ордеру, замовлення на нерегулярні пасажирські
перевезення, договору про надання
послуг з перевезення пасажирів та ін. документів вбачається, що ОСОБА_1 09.06.2006 року здійснювала
нерегулярні пасажирські перевезення.

Згідно абз. 40 ст. 1 Закону України „Про автомобільний
транспорт" нерегулярні пасажирські перевезення - це перевезення пасажирів
автобусом, замовленим юридичною або
фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначаються маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати
послуг, або перевезення за власний
кошт.

Статтею 39 вказаного Закону закріплено перелік документів, які необхідні для нерегулярних пасажирських
перевезень. Зокрема, для автомобільного
перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на
законних підставах, інші
документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний
засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, договір із замовником транспортних
послуг, ніші документи, передбачені законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що
під час здійснення нерегулярних пасажирських перевезень 09.06.2006 року у
ОСОБА_1 був наявний весь пакет документів для здійснення відповідних
перевезень, зокрема, й договір про надання послуг з перевезення
пасажирів.

Відповідно до положень Закону України „Про автомобільний транспорт"
відносно перевізників можуть проводитися планові, позапланові та рейдові перевірки.
Однак, ні з акту перевірки, ні з протоколу про виявленні порушення, ні з спірної постанови не вбачається, яка саме перевірка проводилася відносно
ОСОБА_1.

Позивачкою суду надано копії постанов про застосування до неї фінансових
санкцій, як за № 026893 від 18.07.2006
року, так і за № 026895 від 18.07.2006
року, та за № 028802 від 04.08.2006
року. З даних постанов та актів перевірки за № 004750 від 09.06.2006 року, за № 004823 від 08.06.2006 року та за №
004750 від 09.06.2006 року вбачається,
що відносно перевізника проведено перевірки одну 08.06.2006 року та дві
09.06.2006 року. З

адміністративних
позовів заступника прокурора Шевченківського району м. Києва в інтересах Держави -міністерства
транспорту та зв'язку України в особі Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті до ОСОБА_1 про стягнення штрафу в сумі 1700
грн., які подані до господарського суду
Рівненської області за вих. № 935 від 26.06.2007 року, за вих. № 960 від 26.06.2007 року та за вих.
№ 961 від 26.06.2007 року вбачається, що
всі три санкції застосовано до позивачки за результатами саме рейдових перевірок.
Відповідно ж до ст. 6 Закону України „Про автомобільний
транспорт" рейдові перевірки відносно перевізників здійснюються не частіше
одного разу на квартал. Крім того, один
і той самий автомобіль позивачки 09.06.2007 року перевірявся два рази, за результатами чого до неї двічі застосовано
фінансові санкції в сумі 1700 грн. 00 коп. Тобто, вказані перевірки відносно ОСОБА_1 проведенні
з порушенням процедури встановленої законодавством про автомобільний транспорт, а суб'єктом владних повноважень під час
накладення стягнення цього враховано не було.

Відповідно
до п. 29 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою КМУ
від 29 січня 2003 року № 143, копія
постанови про застосування до суб'єкта підприємницької діяльності фінансових
санкцій не пізніше ніж через три дні після її ухвалення вручається під розписку
керівникові або уповноваженому представникові суб'єкта підприємницької
діяльності чи надсилається суб'єкту підприємницької діяльності. Як було встановлено, позивачу копія постанови надсилалася
звичайним листом, про що не заперечила в
судовому засіданні представник відповідача. І будь-яких достовірних даних про
її одержання представник відповідача суду не навела. Таким чином, суд приходить до висновку, що копію постанови, як і акту перевірки та копію протоколу про
виявлення порушення позивач отримала лише після того як на її адресу надійшов
лист із господарського суду Рівненської області з копією адміністративного
позову заступника прокурора Шевченківського району м. Києва в інтересах Держави - міністерства
транспорту та зв'язку України в особі Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті до ОСОБА_1 про стягнення штрафу в сумі 1700 грн. та
відповідними додатками. Наведене вплинуло на те, що позивачка не змогла раніше скористатися
свої правом на оскарження спірної постанови.

Відповідно
до п. 26 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою КМУ
від 29 січня 2003 року № 143 керівник органу державного контролю розглядає
справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт і за наявності
підстав ухвалює постанову про застосування до суб'єкта підприємницької
діяльності фінансових санкцій.

Таким
чином, постанова про застосування
фінансових санкцій за порушення вимог Закону України „Про автомобільний
транспорт" має бути обґрунтованою,
незаперечною, і ні в якому разі
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, оцінивши всі докази в сукупності, приходить до висновку, що постанова № 026893 від 18.07.2006 року
начальника територіального управління Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в місті Києві є безпідставною.

На думку
суду, в судовому засіданні знайшли своє
підтвердження позовні вимоги ОСОБА_1,
вони є обгрунтованими, доведеними
та не спростовані відповідачем, а тому
підлягають до задоволення.

Керуючись ст.
ст. 10, 11,
86, 138, 159,
160 та 186 КАС України, Законом
України „Про автомобільний транспорт",
Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою КМУ від 29 січня
2003 року № 143, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати
постанову № 026893 від 18.07.2006 року начальника територіального управління
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в місті Києві про
застосування до ОСОБА_1 фінансових санкцій в сумі 1700 грн. 00 коп. -нечинною.

На постанову
суду в порядку ст. 186 КАС України може бути подано апеляцію.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Львівського
апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне
оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви frpo
апеляційне оскарження.